РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Справа №903/713/13

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Бригинець Л.М. ,

судді Савченко Г.І.

при секретарі Головченко Д.М.

За участю представників:

скаржника - Нечай Ю.М. (довіреність №3 від 19.01.2015)

ініціюючого кредитора: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" - Грибенюк Н.В. (довіреність №2061 від 23.09.2014)

кредитора Приватного підприємства "Агро-Експресс-Сервіс" -

МухаВ.І. (довіреність №НАЕ152811 від 19.09.2014);

Бордюженко М.М. (довіреність №НАЕ152810 від 19.09.2014)

керуючий санацією - Томашук М.С. (посвідчення №187 від 08.11.2013)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солодка Країна - К" на ухвалу господарського суду Волинської області від 09.12.2014 у справі №903/713/13

Ініціюючий кредитор: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

Боржник: Публічне акціонерне товариство "Горохівський цукровий завод"

про визнання банкрутом

Судом роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області №903/713/13 від 09.12.2014 (суддя Слободян П.Р.) з-поміж іншого, задоволено заяву керуючого санацією та визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 03 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошин С. А. зареєстрований в реєстрі за №781 укладений між Публічним акціонерним товариством "Горохівський цукровий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солодка країна-К". Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Солодка країна-К" на користь публічного акціонерного товариства "Горохівський цукровий завод" 1218,00 грн. судового збору.

Ухвала господарського суду Волинської області мотивована тим, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 03 липня 2013 року підлягає визнанню недійсним в силу відсутності повноважень представника боржника на укладання значного правочину без відповідного рішення загальних зборів акціонерного товариства (відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності для здійснення такого правочину). Також, мотивована тим, що оспорюваним правочином (Договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 03.07.2013) задоволено забезпечену вимогу не іпотекою, а заставою. Також, всупереч вимогам закону реєстрації виникнення, переходу права власності на єдиний майновий комплекс ПАТ "Горохівський цукровий завод" не проводило, більшість нерухомого майна, яке включено в перелік (див. Додаток №1 до договору про задоволення вимог заставодержателя від 03.07.2013) не проходило первинної реєстрації, а окреме майно і не належало ПАТ "Горохівський цукровий завод" - будівля трансформаторної підстанції селища. Спірним договором сторони задоволили вимоги іпотекодержателя по договору застави за відсутнього предмета іпотеки. Угодами було відступлено право вимоги на загальну суму боргу 39 711 085,43 грн., а не 124 987 695,69 грн.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Солодка Країна - К" оскаржило її в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі, кредитор просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити в задоволенні заяви керуючого санацією про визнання угоди недійсною з посиланням на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №903/713/13 від 12.01.2015 поновлено строк на апеляційне оскарження та прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солодка Країна - К" на ухвалу господарського суду Волинської області від 09.12.2014 у справі №903/713/13

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №903/713/13 від 21.01.2015 розгляд апеляційної скарги судовою колегією відкладався.

Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", Приватним підприємством "Агро-Експресс-Сервіс", арбітражним керуючим Томашуком М.С. подано суду відзиви на апеляційну скаргу та доповнення до відзивів, в яких кредитори, керуючий санацією просять суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду неодноразово заслухала присутніх в судових засіданнях представників учасників провадження у справі, вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, дослідила відзиви на апеляційну скаргу, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, та прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, господарським судом Волинської області 11 березня 2014 року порушено провадження у справі №903/713/13 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Горохівський цукровий завод". Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Томашука Миколу Савелійовича.

Публікація оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ "Горохівський цукровий завод" була здійснена 13.03.2014 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за №1544.

В тридцятиденний термін після публікації оголошення до розпорядника майна та в господарський суд Волинської області надійшли вимоги від кредиторів ПАТ "Горохівський цукровий завод".

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26.05.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника - публічного акціонерного товариства "Горохівський цукровий завод".

Ухвалою господарського суду Волинської області від 01.10.2014 введена процедура санації боржника - публічного акціонерного товариства "Горохівський цукровий завод" строком на 18 місяців, до 01.04.2016. Призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Томашукa Миколу Савелійовича.

31 жовтня 2014 року керуючий санацією через канцелярію суду подав заяву №02-27/370 від 31.10.2014 до відповідача ТОВ "Солодка країна - К", про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 03.07.2013.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 09.12.2014 вказану заяву керуючого санацією задоволено та визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 03 липня 2013 року.

Однак, з такими висновками господарського суду першої інстанції не може погодитись судова колегія апеляційного господарського суду з огляду на таке.

Згідно статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 71 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", частини третьої статті 67 Закону України "Про запобігання корупції" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Якщо в законі не передбачено вид договору, то господарюючі суб'єкти вправі самостійно визначати свої взаємовідносини через договори, що містять елементи різних договорів, і навіть таких, що не передбачені чинним законодавством, але оптимально регулюють їх права і обов'язки

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2013 між ТОВ "Солодка країна-К" в особі директора Довбенюка В.І. (Заставодержатель) та ПАТ "Горохівськнй цукровий завод" в особі тимчасово виконуючого обов'язки голови правління Шеремети В.Ю. (Заставодавець) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя (далі - Договір), з якого вбачається, що:

- 20.11.2002 між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та Відкритим акціонерним товариством "Горохівський цукровий завод", Закритим акціонерним товариством "Техно-центр", Відкритим акціонерним товариством ВТКФ "Ласощі", Відкритим комерційнім підприємством "Українська нафтогазова компанія", Товариством з обмеженою відповідальністю СП "Галпласт", Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроцентр", Закритим акціонерним товариством СП "Євро-Мілк", Відкритим акціонерним товариством "Івано-Франківський", Відкритим акціонерним товариством "Володимир-Волинський цукровий завод" була укладена Генеральна кредитна угода (надалі - Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав Позичальникам кредит у розмірі 25 000 000,00 гривень, а Позичальники зобов'язувалися повернути надані кредиті кошти, відсотки за користування ними, та здійснити інші платежі у розмірі та випадках передбачених кредитним договором та додатковими договорами до нього.

- 11.04.2004 приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошин С.А. за реєстровим № 423 було посвідчено Договір застави підприємства (Відкритого акціонерного товариства "Горохівський цукровий завод";

- 23.12.2011 Публічне акціонерне товариство "РайффайзенБанк Аваль" відступив Товариству з обмеженою відповідальністю "Солодка країна-К" всі права за Кредитним договором та Договором застави підприємства;

- за згодою Сторін, з метою забезпечення вимог Заставодержателя відповідно до Договору застави підприємства, а також Договорів про відступлення права вимоги Nsi 1/42-0-1/116, Nsi 1/42-0-1/118, №11/42-0-1/117 укладених між Публічним акціонерним товариством "РайффайзенБанк Аваль" та Заставодержателем та посвідчених 23.12.2011 приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дзера Л.О. за реєстром №4114, №4115, №4116, Сторони вирішили застосувати звернення стягнення на Предмет Договору застави підприємства шляхом позасудового врегулювання на підставі нього договору, що укладається.

- станом на момент укладення цього Договору загальна сума вимог Заставодержателя по Кредитному договору та всіх укладених до нього додаткових угодах, як кредитора, до Позичальників (Боржників), у т.ч. до Заставодавця, становить 124 987 695,69 гривень.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошин С. А. за реєстровим №782.

11.03.2004 між АППБ "Аваль" (Заставодержатель) та ВАТ "Горохівський цукровий завод" (Заставодавець) було нотаріально укладено Договір застави підприємства, за яким останній забезпечував виконання зобов'язань по Генеральній кредитній угоді від 20.11.2002 та кредитних договорів, що будуть укладені в порядку, на умовах, та в її рамках, за умовами якої Позичальники та Заставодавець зобов'язуються перед Заставодержателем повернути кредит в розмірі 25 000 000 грн., терміном до листопада 2005 року, сплатити проценти за його користування в розмірі, строки та у випадках передбачені цим договором та Кредитним договором.

До вказаного Договору застави підприємстванеодноразово укладались додаткові угоди №№ 1, 2, 3, 4, 5, а також Додатковий договір від 09.11.2007 зареєстрований приватним нотаріусом Волошиним С.А. за №2558.

З преамбули Договору застави підприємства зі змінами слідує, що ВАТ "Горохівський цукровий завод" виступає як Заставодавець щодо забезпечення виконання власних зобов'язань, та як Майновий поручитель зобов'язань наступних Позичальників: ЗАТ "Техно-Центр +", ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод", ЗАТ "Техно-Центр", ТОВ ТД "Волиньцукор-Плюс".

Як вбачається з оспорюваного договору, його було укладено на виконання боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору та всіх укладених до нього додаткових угодах. Генеральний кредитний договір, додаткові угоди до нього, договір про відступлення права вимоги ти інші договори по яким боржник виступає поручителем є дійсними. Докази визнання таких договорів недійсними чи погашення заборгованості по цим договорам безпосередніми боржниками відсутні.

Пунктом 4.4 Договору застави підприємства зі змінами було визначено, що звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, шляхом продажу Заставодержателем заставного майна третім особам, згідно з договором про задоволення вимог.

Відповідно до п. 4.5.1 Договору застави підприємства зі змінами у відповідності до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" цей договір є договором про задоволення вимог Заставодержателя, на підставі якого Заставодержатель на власний розсуд може згідно ст.37 Закону України "Про іпотеку" набути право власності на заставне майно в рахунок виконання зобов'язань Заставодавця за Кредитним договором. В цьому випадку цей Договір (застереження п. 4.5.1) є правовою підставою для реєстрації права власності Заставодержателя на нерухоме майно, що є заставним майном.

Враховуючи, що звернення стягнення на предмет іпотеки має безспірний характер, укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя не потребує схвалення загальними зборами акціонерів боржника ПАТ "Горохівський цукровий завод".

Окрім того, згідно протоколу №2/2 від 22.05.2013 Наглядової ради ПАТ "Горохівський цукровий завод" було розглянуто заяву ТОВ "Солодка країна-К" від 15.05.2013 про задоволення вимог іпотекодержателя майном Товариства та вирішено задовольнити вимоги ТОВ "Солодка країна-К" по погашенню іпотеки шляхом передачі заставленого майна, а на голову правління покладено обов'язки по виконанню рішення Наглядової ради з правом підпису всіх необхідних угод та документів.

Посилання суду на те, що оспорюваним правочином (Договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 03.07.2013) задоволено забезпечену вимогу не іпотекою, а заставою є безпідставним та необґрунтованим.

Так, згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом ст.575 ЦК України застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи є іпотекою.

Також, є безпідставним посилання місцевого господарського суду на те, що всупереч вимогам закону реєстрації виникнення, переходу права власності на єдиний майновий комплекс ПАТ "Горохівський цукровий завод" не проводило, більшість нерухомого майна, яке включено в перелік (див. Додаток №1 до договору про задоволення вимог заставодержателя від 03.07.2013) не проходило первинної реєстрації.

Водночас, судова колегія звертає увагу на те, що якщо сторонами правочину, пов'язаного з переходом права власності (повного господарського відання) на нерухоме майно, не дотримано вимог закону стосовно правил державної реєстрації прав на таке майно, то сама лише ця обставина не є підставою для визнання такого правочину недійсним, оскільки зазначена реєстрація не є елементом форми правочину.

Так, відповідно до п.1.2 Договору застави підприємства Заставодавець в забезпечення виконання своїх зобов'язань та керуючись ст.191 ЦК України передає в заставу підприємство ВАТ "Горохівський цукровий завод" як єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою Волинська обл., Горохівський район, с.Мар'янівка; вул. Незалежності, 13, який складається з усіх видів майна, призначених для його діяльності, включаючи земельну ділянку на якій він розташований та яка належить Заставодавцю на праві постійного користування, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги та інші активи, що відображені в балансі підприємства, в тому числі але не виключено:

- будівлі та споруди згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною договору;

- машини та устаткування згідно додатку №2, що є невід'ємною частиною договору.

Предмет застави є власністю Заставодавця на підставі наказу органу Фонду державного майна України №207 від 30.04.1999 регіональне відділення ФДМУ по Волинській області, Рішення регіонального'відділення ФДМУ по Волинській області від 28.11.1996 (п.1.3 Договору застави підприємства)

Згідно п.1.4 Договору застави підприємства Заставодавець гарантує, що він є єдиним власником предмету застави та уповноважений розпоряджатись предметом застави, який не заставлений по інших договорах, не перебуває у податковій заставі, на нього не накладений арешт, він не є предметом судових спорів та стосовно предмету застави не укладено-угод з третіми особами, що можуть передбачати передачу останнім права володіння, користування, розпорядження предметом застави.

Також, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає безпідставними твердження господарського суду Волинської області про те, що розмір заборгованості боржника перед ТОВ "Солодка країна - К", який забезпечений заставою складає менше, ніж 124 987 695,69 грн.

Так, 02.11.2007 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (Кредитор) та ВАТ "Горохівський цукровий завод" (Поручитель) було укладено договір поруки №19-10/137, згідно якого Сторони встановили, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати за борговими зобов'язаннями Боржників - ЗАТ "Техно-Центр +", ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод", ТОВ ТД "Волиньцукор-Плюс", які виникають з умов Генеральної кредитної угоди від 20.11.2002, додаткових угод №1-14 до нього (Кредитного договору), а саме повернути кредит в розмірі 71 140 000 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі.

Відповідно до договору №15/03 від 15.03.2013 укладеного між ТОВ "Солодка країна - К" (Кредитор) та ПАТ "Горохівський цукровий завод" (Боржник), Боржник визнає та бере на себе зобов'язання перед Кредитором по погашенню заборгованості по векселях серії АА №1693117 від 28.11.2009 на суму 96 782 110, 02 грн. серії АА №1693118 від 28.11.2009 на суму 13 500 000 та угод про перевід боргу ТОВ "Кондитерська фабрика "Українські ласощі"" №12/03 від 12.03.2013 на суму 12 614 325,50 грн., ТОВ "Компанія "Продінвест"" №13/03 від 13.03.2013 на суму 2 091 260,17 грн.

11.04.2013 за реєстровим №378 між ТОВ "Солодка країна-К" (Заставодержатель) та ПАТ "Горохівський цукровий завод" (Заставодавець) було укладено Додатковий договір до договору застави від 11.03.2004 за реєстровим номером №423 із змінами та доповненнями та додаткового договору до договору застави від 09.11.2007 за реєстровим №2558 посвідченого Волошиним С.А., яким внесено зміни до п.1.1 Договору застави, зокрема визначено, що цей договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що витікають з Генеральної кредитної угоди від 20.11.2002, додаткових угод №1-№12, та додаткових фінансових та майнових зобов'язань Заставодавця, що витікли по інших правочинах перед Заставодержателем, а також додаткових угод, що можуть бути укладені в подальшому, за умови яких Заставодавець зобов'язується перед Заставодержателем повернути кредит та заборгованість по інших правочинах на загальну суму 124 987 695,69 грн. та відшкодувати Заставодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання або неналежного виконання умов кредитного та інших договорів.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Враховуючи, що заявником - керуючим санацією боржника не доведено наявність обставин для визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 03 липня 2013 року, судова колегія не вбачає підстав для задоволення заяви керуючого санацією.

Судова колегія вважає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є обґрунтованими, підтверджуються документально та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, спростовують висновки суду першої інстанції. Скаржник, довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи, дав невірну правову оцінку, дійшов хибних висновків щодо прав та обов'язків сторін, й виніс ухвалу з порушенням норм права, а тому у суду апеляційної інстанції наявні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 101, 103-106 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солодка Країна - К" на ухвалу господарського суду Волинської області від 09.12.2014 у справі №903/713/13 - задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 09.12.2014 у справі №903/713/13 - скасувати.

3. В задоволенні заяви керуючого санацією Томашука М.С. №02-27/370 від 31.10.2014 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 03 липня 2013 відмовити.

4. Справу №903/713/13 повернути до господарського суду Вінницької області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом XII-1 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Бригинець Л.М.

Суддя Савченко Г.І.