номер провадження справи 7/70/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 Справа № 908/3435/14

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ", м. Запоріжжя

Головуючий: Кутіщева-Арнет Н.С.

Судді: Дьоміна А.В.

Ярешко О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Пронюк В.Я., дов. № 14-182 від 15.07.2014р.

Від відповідача: Польнікова Н.В., дов. № 184 від 31.07.2014р.

Розглядається позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" 30058 грн. 82 коп., яка складається з 18100 грн. 12коп. пені, 3646 грн. 78 коп. штрафу, 3613грн. 12 коп. 3% річних, 4698грн. 80 коп. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 18.09.2014р. порушено провадження по справі, судове засідання призначено на 22.10.2014р.

З метою витребування від сторін додаткових документальних доказів, судове засідання відкладалось до 11.11.2014р., 01.12.2014р., 22.12.2014р. Ухвалою суду від 11.11.2014р., за клопотанням представника позивача, поданого згідно зі ст. 69 ГПК України, продовжувався строк розгляду спору на 15 днів.

Розпорядженням в.о. голови господарського суду Запорізької області від 01.12.2014р., справу № 908/3435/14 було передано на розгляд колегії у складі: головуючий Кутіщева-АрнетН.С., судді А.В. Дьоміна, О.В. Ярешко.

Ухвалою суду від 01.12.2014р. справу прийнято до колегіального розгляду, судове засідання призначено на 22.12.2014р.

В судовому засіданні, продовженому 22.12.2014р., оголошувалась перерва до 28.01.2015р.

Сторони належним чином сповіщені судом про дату, час та місце розгляду спору. Ухвали суду були направлені на адреси сторін , що вказані позивачем в позовній заяві. Про дату та час перерви в судовому засіданні сторони сповіщені належним чином, про що свідчить прокол судового засідання (звукозапис).

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( 1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Судовий процес проводився із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу, а саме: програмно - апаратного комплексу «Оберіг».

Відповідач позов не визнав (відзив і додані до нього додатки долучено до матеріалів справи).

Представником позивача заявлено клопотання про продовження строку розгляду спору з метою надання позивачу додаткового часу для підготовки до судового засідання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, керуючись ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу України, вказує на те, що оскільки відповідачем вчасно не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 18100 грн. 12коп. пені, 3646 грн. 78 коп. штрафу, 3613грн. 12 коп. 3% річних, 4698грн. 80 коп. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

Відповідач не визнав заявлені позовні вимоги, просить суд відмовити в їх задоволенні, покільки вважає нарахування 3% річних та індексу інфляції в заявлених сумах безпідставним, вказуючи на те, що зобов'язальні відносини з позивачем у відповідача відсутні і стягнення індексу інфляції відповідач вважає банальним збагачення за рахунок відповідача. Відповідач вказує, що такі вимоги, по-перше, не ґрунтуються на фактичних обставинах, які мали місце в 2012 році і врегульовувались спеціальними нормативно-правовими актами, виконання яких в наслідку викликало кілька денну затримку в повній оплаті поставленого газу в звітному місяці, а, по-друге, такі вимоги не відповідають певним положенням договору купівлі-продажу природного газу №14/ТЕ-13 від 08.02.2012р. Підписання позивачем і відповідачем в 2012 році Спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень низки спеціальних законодавчих актів: Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій і Наказу Міністерства палива та енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009р. №55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, враховуючи зміст Спільних протокольних рішень і первинних документів, складених на їх виконання, а також на виконання умов договору №14/ТЕ-13 від 08.02.2012р., засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати поставленого газу по Договору №14/ТЕ-13 від 08.02.2012р., підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного підписаного Спільного протокольного рішення. Отже, дії сторін з питань остаточних розрахунків за договором №14/ТЕ-13 від 08.02.2012р. за їх взаємною згодою і домовленістю з метою надання населенню права на отримання пільг з оплати теплової енергії, були підпорядковані вимогам Спільних протокольних рішень і спеціальних вищезазначених нормативно-правових актів, що підставою у відмові позивачу в задоволенні позовних вимог (відзив та доповнення до відзиву від 10.11.2014р. за № 39-2/СПО долучені до матеріалів справи).

Представником відповідача, в продовженому 11.11.2014р. судовому засіданні, надано доповнення до відзиву на позовну заяву, а також заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України. Обґрунтовуючи клопотання, відповідач посилається на те, що в діях відповідача відсутня вина в порушенні зобов'язання перед позивачем відносно остаточних розрахунків за поставлений газ в строк, передбачений договором і викликана виключно необхідністю виконання законодавчих вимог в галузі надання можливості населенню пільг і субсидій на теплову енергію і виконання в зв'язку цим постанови КМУ від 11.01.2005р. № 20. Вказує, що відповідач зобов'язаний виконати умови спеціальних законодавчих актів, здійснити взаєморозрахунки для можливості отримання населенням пільг по оплаті теплової енергії, оскільки у зворотному випадку реалізувати таке право на пільги є неможливим. Отже, наявність заборгованості по договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012р. є результатом взаємовідносин з наданням населенню пільг, сторонами яких в рівній мірі є в тому числі і позивач і відповідач. Відповідач вважає, що факт прострочення ним виконання зобов'язання з оплати не завдало позивачу жодних збитків.

На підставі викладеного, відповідач просить суд зменшити розмір пені на 99 відсотків.

Клопотання відповідача подано згідно зі ст. 22 ГПК України, судом прийнято до розгляду і долучено до матеріалів справи.

15 грудня 2014р. від відповідача до канцелярії господарського суду Запорізької області надійшов контррозрахунок пред'явлених до стягнення сум індексу інфляції та 3% річних (долучені до матеріалів справи).

27 січня 2015р. від відповідача надійшли додаткові доповнення до відзиву на позовну заяву, згідно з якими, відповідач підтримуючи позицію, викладену ним в відзиві на позовну заяву, надав суду нормативне обґрунтування своїх заперечень щодо нарахування суми індексу інфляції та 3% річних.

Позивачем надані заперечення на відзив і клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, в яких позивач зауважує, по перше: щодо підписання сторонами спільних протокольних рішень, що на думку відповідача є підставою для відмови у позові, зазначає, що, поскільки, умовами договору від 08.02.2012 №14/ТЕ-13 (далі - договір) чітко встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 4.1 договору), жодних додаткових угод щодо зміни даного пункту не було укладено, позивач вважає, що відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, договір не має жодного посилання на залежність розрахунків від своєчасності надання субвенцій державою.

Даний договір є двостороннім лише між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ «Мотор Січ» і обов'язок відповідача сплатити кошти ставиться в залежність лише від однієї умови - факту поставки природного газу. Жодних інших умов для настання у відповідача обов'язку сплатити кошти спірний договір не містить, як не містить він і посилання на виконання іншими суб'єктами зобов'язань перед відповідачем.

Щодо клопотання про зменшення неустойки, позивач просить суд врахувати те, що відповідно до загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач займається підприємницькою діяльністю у декількох сферах, зокрема «Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування», «Виробництво інших готових металевих виробів», «Виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів». Отже, здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі, погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені, спеціальним законом, що регулює відносини між позивачем та відповідачем, є Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 8 липня 2010 року.

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» перебуває у вкрай тяжкому фінансовому стані, наведені обставини підтверджуються звітом про фінансові результати за 2013 рік, згідно якого, збитки позивача станолять 12 521 324 тис. грн. (додасться). Здійснюючи покладене державою завдання з забезпечення галузей національної економіки та з забезпечення населення природним газом, компанія діє у жорстких рамках затверджених тарифів на закупівлю та постачання природного газу споживачам. Підтвердженням скрутного становища з розрахунками контрагентів НАК «Нафтогаз України» є міри, до яких змушена долучатись держава у особі Кабінету Міністрів, зокрема, мова йде про Розпорядження КМУ від 17 липня 2013 р. № 618-р «Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у 2013 році» (пояснення позивача долучені до матеріалів справи).

Згідно ч.3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розгляд справи закінчено в судовому засіданні 28.01.2015р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення в присутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач, постачальник, НАК «Нафтогаз України») та Публічним акціонерним товариством "Мотор Січ" (далі - відповідач, покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 14/ТЕ-13 (далі - договір).

Згідно з цим договором, позивач передав у власність покупцю, протягом лютого - грудня 2012 року, імпортований природний газ на загальну суму 11 801 998,12 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу (копії додаються):

1. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 6,528 тис.куб.м. за лютий 2012 року на суму 8 546,46 грн.

2. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 2 315,694 тис.куб.м. за лютий 2012 року на суму 3 031706,59 грн.

3. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 1 626,932 тис.куб.м. за березень 2012 року насуму2 129 979,37 грн.

4. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 4,502 тис.куб.м. за березень 2012 року на суму 5 894,01 грн.

5. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 551,830 тис.куб.м. за квітень 2012 року на суму 722 455,84 грн.

6. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,776 тис.куб.м. за квітень 2012 року на суму 1 015,94 грн.

7. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,264 тис.куб.м. за травень 2012 року на суму 345,63 грн.

8. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 284,435 тис.куб.м. за травень 2012 року на суму 372 382,31 грн.

9. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,218 тис.куб.м. за червень 2012 року на суму 285,40 грн.

10. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 221,614 тис.куб.м. за червень 2012 року на суму290 137,06 грн.

//. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,230 тис.куб.м. за липень 2012 року на суму 301,12 грн.

12. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 213,115 тис.куб.м. за липень 2012 року на суму 279 010,15 грн.

13. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 195,576 тис.куб.м. за серпень 2012 року на суму 256 048,11 грн.

14. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,220 тис.куб.м. за серпень 2012 року на суму 288,03 грн.

15. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,235 тис.куб.м. за вересень 2012 року на суму 307,66 грн.

16. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 226,303 тис.куб.м. за вересень 2012 року на суму 296 275,90 грн.

17. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 316,060 тис.куб.м. за жовтень 2012 року на суму 413 785,75 грн.

18. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,474 тис.куб.м. за жовтень 2012 року на суму 620,56 грн.

19. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 3,245 тис.куб.м. за листопад 2012 року на суму 4 248,34 грн.

20. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 1 207,133 тис.куб.м. за листопад 2012 року на суму 1580 378,52 грн.

21.Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 1 833,920 тис.куб.м. за грудень 2012 року на суму 2400 968,06 грн.

22.Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 5,360 тис.куб.м. за грудень 2012 року на суму 7 017,31 грн.

Згідно з п. 1.1 договору, продавець зобов'язується поставити покупці імпортований газ (далі-газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 договору.

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями. (п.1.1 договору).

Пунктом 4.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплату за поставлений газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим було порушено умови договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст.654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Умовами договору від 08.02.2012 №14/ТЕ-13 (далі - договір) сторонами встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 4.1 договору). Додаткових угод щодо зміни даного пункту між сторонами не укладалось.

Крім того, договір не має жодного посилання на залежність розрахунків від своєчасності надання субвенцій державою.

Даний договір є двостороннім лише між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ «Мотор Січ», і обов'язок відповідача сплатити кошти ставиться в залежність лише від однієї умови - поставки природного газу. Інших умов для настання у відповідача обов'язку сплатити кошти спірний договір не містить, як не містить він і посилань на виконання іншими суб'єктами своїх зобов'язань перед відповідачем.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 218 ГК України визначено, що, у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

П. п. 7.3 договору встановлено, що, у разі невиконання покупцем п. 4.1 умов договору, покупець зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Згідно додаткової угоди № 2 від 30.11.2012р., п. 7.3., викладено в наступній редакції, у разі порушення покупцем п. 4.1 умов договору, покупець зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Позивачем пред'явлені до стягнення 18100 грн. 12 коп. пені та 3646грн. 78коп. суми штрафу.

Перевіривши надані розрахунки, колегія суддів встановила, що суми пені та штрафу пред'явлені до стягнення обґрунтовано та підлягають задоволенню .

Та обставина, що відповідач залежний від будь-яких обставин, що не залежать від нього, не впливає на обов'язок відповідача виконувати належним чином свої договірні зобов'язання перед позивачем та відповідно, не виключають його вини у виникненні заборгованості (така правова позиція суду співпадає з правовою позицією Вищого господарського суду України від 20.09.2011 № 47/523).

Відповідно до вимог п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Згідно Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 року № 01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (див. постанову Вищого господарського суду України (постанова від 01.11.2012 № 5011-32/5219-2012).

Зазначена правову позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України (постанова від 20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 № 6/433-42/183, від 14.11.2011 №12/207, від 23.01.2012 № 37/64).

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язань розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання , покладаються додаткові юридичні обов'язки.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору».

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права,» сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з рахунком цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця.

Щодо методики нарахування позивачем суми індексу інфляції, слід зазначити, що згідно Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справі окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція - постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (судова практика постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Відповідач в установлений договором строк (до 14 числа місяця) оплату поставленого газу не здійснив.

Позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань нараховано сума індексу інфляції складає 4698 грн. 80 коп. та сума 3% річних складає 3613грн. 12коп., пред'явлені до стягнення обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача, так як спір з його вини доведено до судового розгляду.

Щодо клопотання про зменшення суми штрафних санкцій, суд не знаходить об'єктивних виняткових підстав для його задоволення.

Положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Встановивши причини неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, а також надавши належну оцінку тій обставині, що споживачем газу, який передає відповідач, є переважно населення, а також збитковість господарської діяльності позивача, у зв'язку з наявністю значної заборгованості споживачів за поставлений газ, враховуючи Інеси обох сторін, суди дійшли висновку щодо відсутності підстав для зменшення розміру пені на підставі статті 233 ГК України та пункту 3 статті 83 ГПК України.

У відповідності до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Спеціальним законом, що регулює відносини між Позивачем та Відповідачем, є Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 8 липня 2010 року.

Ст. 9 даного Закону встановлені принципи функціонування ринку природного газу, зокрема принцип вільного вибору постачальників природного газу, регулювання рівнів тарифів на транспортування, розподіл, постачання, зберігання, закачування та відбір природного газу, недопущення дій, спрямованих на спричинення збитків іншим суб'єктам ринку, відповідальності суб'єктів ринку за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.

П.5 ст.19 Закону встановлено обов'язки споживача природного газу, у тому числі і обов'язок забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу, згідно з умовами договорів.

Пунктом 3 ст.4 Закону встановлено повноваження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, зокрема забезпечення проведення тарифної та цінової політики на ринку природного газу, формування, розрахунку та встановлення цін на природний газ для суб'єктів господарювання, що здійснюють його видобуток.

Відповідно до п.1 ст.1 даного Закону «гарантований постачальник - визначене у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, газопостачальне підприємство, яке не має права відмовити споживачу в укладенні договору на постачання природного газу».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» від 25.07.2012 № 705 «гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є НАК "Нафтогаз України"».

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» перебуває у тяжкому фінансовому стані, наведені обставини підтверджуються звітом про фінансові результати за 2013 рік, згідно якого збиток позивача становить 12 521 324 тис. гри., прибуток - 0 гри. (додасться).

Здійснюючи покладене державою завдання з забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, компанія діє у жорстких рамках затверджених тарифів на закупівлю та постачання природного газу споживачам.

Позивач є гарантованим постачальником та не може відмовитись від постачання природного газу споживачам, а отже законодавчо зобов'язаний надавати споживачам природний газ, незалежно від свого фінансового становища, наявності чи відсутності заборгованості контрагентів. Водночас, у свою чергу має обов'язок щодо своєчасного розрахунку за закуплений природний газ з газодобувними підприємствами та іншими контрагентами. Несвоєчасність розрахунків за поставлений природний газ споживачів ( у тому числі відповідача), як наслідок -нестача коштів, тягне за собою заборгованість перед газопостачальними підприємствами відповідно до договорів, які передбачають жорсткі санкції (як то - штраф, пеня) за прострочення оплат, обов'язок Позивача сплатити неустойку, що спричиняє значні збитки НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до балансу на 31.12.2013 року, поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги на початок року становила 12 379 305 тис. грн., на кінець року суттєво зросла та становить 35 983 529 тис. гри.(додається). Основним видом діяльності Позивача є саме закупівля та постачання природного газу на території України.

Підтвердженням скрутного становища з розрахунками контрагентів НАК «Нафтогаз України» є міри, до яких долучалась держава в особі Кабінету Міністрів України, (Розпорядження КМУ від 17 липня 2013 р. № 618-р «Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у 2013 році»).

Відповідно до п.34 даного розпорядження, встановлено, що «Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України", керівникам центральних органів виконавчої влади, Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій забезпечити негайне обмеження постачання природного газу до технологічного мінімуму суб'єктам господарювання, які виробляють теплову енергію, за умови непроведення в повному обсязі розрахунків за спожитий природний газ)).

Постановою КМУ від 21 серпня 2013 р. № 686 «Про деякі питання рефінансування заборгованості Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» встановлено «Погодитися з пропозицією Міністерства енергетики та вугільної промисловості щодо випуску Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" іменних відсоткових забезпечених облігацій з метою погашення заборгованості за кредитними договорами». Постановою КМУ від 17 жовтня 2012 р. № 954 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для компенсації Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" різниці між цінами закупівлі імпортованого природного газу та його реалізації суб'єктам господарювання для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Через несвоєчасність розрахунків та заборгованість споживачів природного газу компанія, як гарантований постачальник газу, змушена залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних для забезпечення потреб споживачів газу. Бюджетом України та фінансовим планом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», який затверджений Кабінетом Міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» втрат, завданих несвоєчасними розрахунками за газ, є стягнення з боржників пені у розмірі, передбаченому умовами договорів.

Згідно балансу за 2013 рік довгострокова кредиторська заборгованість перед банками становить 21 249 001 тис. грн. (додається).

Що стосується відповідача, його господарська діяльність і є комерційною, такою, що направлена на одержання прибутку. Суми, що пред'явлені до стягнення є незначними для об'ємів і доходів від комерційної діяльності ПАТ «Мотор січ».

Тому, враховуючи постанову пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», п. 3.17.4. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи,питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК) ( 1798-12 ), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Суд зобов'язаний врахувати інтереси обох сторін, співрозмірність їх фінансових втрат і наявність збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру суми штрафних санкцій слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 230, 231 ГК України, ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 35, 43, 49, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" задовольнити

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" (69068, м.Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 18100 (вісімнадцять тисяч сто) грн. 12 коп. пені, 3646 (три тисячі шістсот сорок шість) грн. 78 коп. штрафу, 3613,12 грн. (три тисячі шістсот тринадцять) грн. 12 коп. 3% річних, 4698,80 грн. (чотири тисячі шістсот дев'яносто вісім грн. 80 коп.) інфляційних втрат, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання « 05» лютого 2015р.

Головуючий суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Судді А.В. Дьоміна

О.В. Ярешко