РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015Справа № 910/27238/14

За позовом Корпорації «Альтіс -Холдинг»

до Держаного підприємства « Дирекція з будівництва об»єктів до

ЄВРО 2012 у м. Львові»

про стягнення 54 190466,73 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача Махно Д.О. - по дов. №11/06-02-14 від 11.06.2014р.

Від відповідача не з»явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Корпорація "Альтіс - Холдинг" звернулася до Господарського суду міста Києва з вимогою до відповідача Державного підприємства "Дирекція з будівництва об'єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові" про стягнення 54 190 466,73грн.,

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2014р. порушено провадження у справі № 910/27238/14 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.01.2015р.

В судове засідання 14.01.2015р. представник відповідача не з"явився. Заяв, клопотань від представника відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів, необхідності витребування нових доказів.

Оскільки нез'явлення у судове засідання повноважного представника відповідача та невиконання ним вимог суду перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, суд визнав за необхідне відкласти розгляд справи на 02.02.2015р..

В судовому засіланні 02.02.2015р. представником позивача позовні вимоги підтримав в повном у обсязі.

Вимоги вмотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору №1 від 03.03.2010р. не здійснив оплату виконаних позивачем робіт, у зв»язку з чим виник борг в сумі 42 901 728, 92 грн.

Відповідач повноважного представника в судове засілдання не направив. письмового відзиву на позов не надав. Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Представник відповідача про час та місце розгляду справи вповідомлений належним чином, оскільки ухвала суду направлялась на адресу відповідача, що зазначена в позовній заяві та Витягу з ЄДРПОУ.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 03118, м. Київ, вул..Хотівська, 4, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №19881861 від 05.12.2014 р. та вказано в позові.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 02.02.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

03.03.2010 року між між Корпорацією «Альтіс - Холдниг» (надалі -позивач ) та Управлінням капітального будівництва Львівскої облдержадміністрації було укладено договір підряду.

Відповідно до умов договору Управління капітального будівництва Львівскої облдержадміністрації доручили позивачу відповідно до проектної документації виконати будівельно монтажні роботи на будівництві новного аеровокзалу міжнародного аеропорту «Львів».

26 липня 2-10року між позивачем, Управлінням капітального будівництва Львівскої облдержадміністрації та Державним підприємством «Дирекція з будівництва об»єктів до ЄВРО - 2012» було підписано угоду №26-07/10 про заміну сторони в зобов»язанні.

Відповідно до даної угоди замовник Управління капітального будівництва Львівскої облдержадміністрації було замінено на замовника Державне підприємство «Дирекція з будівництва об»єктів до ЄВРО - 2012» (надалі відповідач).

Згідно угоди №14 від 22.12.2012р. сторонами визначено договірну ціну робіт в розмірі 1 803 802 159, 00 грн.

Згідно пункту 4.1 зобов»язання сторін щодо фінансування визначаються положеннями Загальних умов та узгодженого сторонами графіка фінансування (жодтаок №3).

Позивач визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті та готує відповідні документи і подає їх для підписання відповідачу до 20 числа звітного місяця. Відповідач зобов»язаний перевірити подані позивачем документи, що підтверджують виконання робіт та підписати їх або обгрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 5 (п»яти) календарних днів з дня їх одержання. Відповідач має право не підписувати подані позивачем документи, що підтверджують виконання робіт та не проводити відповідну оплату за роботи вказані в таких документах, доки на вказані роботи позивачем не подано в повному обсязі і належним чином оформлена виконавча документація (п. 4.4 договору). .

Оплата виконаних робіт здійснюється замовником протягои 5 (п»яти) банківських днів з дня підписання вищевказаних документів згідно Графіка фінансування (додатко№3) у разі надходження таких коштів з державних джерел фінансування на рахунок відповідача.

При розгляді справи судом встановлено, що роботи позивачем виконано в повному обсязі, що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт, актом готовності об»єкта до експлуатації №3 від 19.12.2012р., сертифікатом серії ІУ №23, яким засвідчено відповідність закінченного будівництва об»єкта «Будівництво нового аеровокзалу міжнародний аеропорт «Львів».

На виконання умов Договору позивачем було виконано роботи на загальну суму 1 747 246 488, 91 грн. Відповідач здійснив часткову оплату виконаних позивачем робіт в сумі 1 704 344 759,99 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті виконаних на підставі договору робіт, у зв'язку з чим позивач просить стятнгути з відповідача заборгованість в сумі 42 901 728, 92 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань.

Укладений між товариством та управлінням договір є договором підряду, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Пункт 1 статті 837 Цивільного кодексу України визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем робіт на загальну суму 1 747 246 488, 91 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням дати складання акту приймання виконаних робіт та п. 3.3 договору, згідно з яким відповідач був зобов'язаний розрахуватися за виконані позивачем згідно договору роботи на протязі п»яти банківських днів з моменту його підписання, суд приходить до висновку, що строк виконання зобов'язання відповідачем було порушено.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем строку виконання грошового зобов'язання. На час порушення провадження у справі та розгляду справи в судовому засіланні заборгованість відповідача перед позивачем становить 42 901 728, 92 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежу, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 429 530, 79 грн. - 3% річних та 8 859 207, 02 грн. - інфляційні.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Судом здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 429 530,79 грн. - 3% річних та 8 859 207,02 грн. - інфляційних, що відповідає обґрунтованому розрахунку позивача.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарській суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача: при відмові в позові -на позивача; при частковому задоволенні позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуваннямя викладеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 73 080,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Дердавного підприємства «Дирекція з будівництва об»єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові» (03118 м. київ, вул.. Хотівська, 4 літера «А», ) на користь Корпорації «Алььтіс - Холдинг» (03146, м. Київ, вул.. Качалова, 5-В, ) 42 901 728 грн. 92 коп. основного боргу, 2 429 530 грн. 79 коп. - 3 % річних, 8 859 207 грн. 02 коп. - інфляційні, 73 080 грн. 00 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 04.02.2014 р.

Суддя Трофименко Т.Ю.