ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.02.2015 Справа № 920/35/15
Господарський суд Сумської області, у складі судді Моїсеєнко В.М. при секретарі судового засідання Сорока Л.М. розглянув матеріали справи № 920/35/15

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛ-АГРО 2», с. Біленченківка, Полтавська область

до відповідача - Приватного підприємства "ЛАН-ТЕХНІК», м.Ромни, Сумська область

про стягнення 67562,16 грн.

За участю представників сторін:

позивача - Романова Н.В., довіреність № 1 від 23.12.2014р.

відповідача - не з'явився

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви № б/н від 30.12.2014р., просить суд стягнути з відповідача на свою користь 67562,16 грн. боргу, в тому числі: 23320,00 грн. заборгованості за надані відповідно договору № 12 від 15.11.2013р. послуги по збиранню сільськогосподарських культур,541,84 грн. пені,39700 ,32 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827 грн.

05.02.2015р. до господарського суду Сумської області від позивача надійшла уточнена позовна заява , згідно якої позивач обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 23320 грн. основного боргу, 4541,84 грн. пені , 39700,32 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами за період прострочення виконання зобов'язань, а саме за 327 днів. Крім того, позивач подав Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, згідно якого відповідач зареєстрований за адресою Сумська область, м. Ромни , вул. Прокопенка, будинок, 74. Дана адреса співпадає з адресою зазначеною позивачем в позовній заяві. Зазначені документи оглянуті в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвала господарського суду Сумської області про порушення провадження у справі № 920/35/15 від 06.01.2015р., та ухвала господарського суду Сумської області у справі № 920/35/15 від 20.01.2015 року про відкладення розгляду справи надіслані рекомендованою поштою з повідомленнями на адресу відповідача зазначену в позовній заяві (Сумська область, м. Ромни , вул. Прокопенка, будинок,74. ) повернуті до суду з відміткою пошти: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлялися відповідачу за його юридичною адресою, про причини нез'явлення суду не повідомлено, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача , всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.11.2013 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛ-АГРО 2» та відповідачем - Приватним підприємством «ЛАН-ТЕХНІК» був укладений договір № 12 на збирання сільськогосподарських культур. Умовами укладеного між сторонами договору є обмолот сільськогосподарської культури на площі 200 га . Відповідно п.3.1.1 договору відповідач ( замовник) проводить оплату за виконані позивачем ( виконавцем) роботи по ціні 362,00 грн./га. Відповідно п. 3.1.2. договору розрахунок за виконані роботи по збиранню врожаю відповідач (замовник) проводить відповідно до актів передачі-приймання виконаних робіт не пізніше 20 днів після їх складання, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача ( виконавця). Відповідно п.3.1.3. договору загальна вартість договору визначається актами передачі-приймання виконаних робіт, складеними та підписаними обома сторонами. Складання актів передачі-приймання виконаних робіт, щодо опрацьованих площ також передбачено як обов'язок сторін п.2.1.9 та п.2.2.5 зазначеного договору.

Як свідчать матеріали справи, а саме акт №1 від 17.01.2014р. приймання-передачі виконаних робіт, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками, станом на 17.01.2014р. позивачем виконані роботи на загальну суму 50318 грн., проте відповідачем згідно платіжних доручень № 6 від 22.01.2014р. , № 9 від 14.02.2014р. та № 14 від 13.03.2014р. сплачено лише 26998 грн., заборгованість , яка виникла у відповідача перед позивачем становить 23320 грн.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Станом на час розгляду справи по суті основний борг в сумі 23320 грн. відповідачем не сплачено.

В судовому засіданні 05.02.2015р.представник позивача підтвердив факт наявності заборгованості по основному боргу в сумі 23320 грн.

Враховуючи викладені обставини, зокрема те, що факт виконання позивачем договірних зобов'язань підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відповідач, в свою чергу, доказів оплати виконаних позивачем робіт в строки , передбачені договором № 12 від 15.11.2013р. або обґрунтованих заперечень проти позовних вимог не подав, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню в сумі 23320,00 грн.

Також позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача пені в розмірі 4541,84 грн. відповідно п. 4.1 договору № 12 від 15.11.2013р. (за порушення термінів розрахунків замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від неоплаченої суми).

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов'язань у суб'єктів господарювання визначаються приписами ст. ст. 534, 549-552 ЦК України, ст. 225-234 ГК України.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Також ст. 599 ЦК України встановлює, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому, пеня, встановлена договором, підлягає сплаті за весь період часу протягом якого не виконано грошове зобов'язання з урахуванням строку позовної давності.

Правове регулювання позовної давності, у тому числі у сфері господарської діяльності, здійснюється нормами ГК України. Так, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Тому нарахування пені повинно здійснюватися з урахуванням вказаної норми із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а позивачем у розрахунку пені цей період перевищений та становить 327 днів..

Тобто, розмір пені, що підлягає стягненню складає 2152,59 грн. В стягненні 2389,55 грн. пені відмовляється як нарахованої надмірно.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статті 629 цього ж Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужим грішми встановлюється договором , законом або іншим актом цивільного законодавства.

Правомірними та обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами оскільки вони ґрунтуються на вимогах чинного законодавств , а також відповідно пункту 4.2 договору від 15.11.2013 року, з дня, коли послуги відповідачем (замовником) повинні бути оплачені, позивач ( виконавець) має право затребувати від відповідача (замовника), а замовник повинен виплатити проценти за користування чужими грошовими коштами до дня повної оплати послуг. Проценти за користування чужими грошовими коштами виплачуються в розмірі 0,5 % від невиплаченої вартості послуг по акту приймання -передачі виконаних робіт за кожний календарний день, відколи послуги повинні бути оплачені замовником до дня повної оплати послуг. . Позивач здійснив розрахунок процентів в заяві про уточнення до позовної заяви за періоди з 07.02.2014р. по 30.12.2014р., з 15.02.2014р. по 13.03.2014р. , з 14.03.2014р. по 30.12.2014р. і просить стягнути з відповідача 39700,32 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги стосовно стягнення 39700,32 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами є обґрунтованими та підлягають задоволенню .

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього по сплаті судового збору в сумі 1762,37 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЛАН-ТЕХНІК» ( 42006, Сумська область, м. Ромни, вул.Прокопенка,буд.74, код 32429761) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛ-АГРО 2» ( 37306, Полтавська область, Гадяцький район, с. Біленченківка, вул. Кравченка, буд.2 «Б», код 37511457) 23320,00 грн. основного богу, 2152,59 грн. пені, 39700,32 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 1762,37 грн. витрат по сплаті судового збору .

3. В задоволенні вимог про стягнення 2389,55 грн. пені - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.02.2015 року.

Суддя В.М. Моїсеєнко