ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 року Справа № 904/8628/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідача)

суддів: Широбокової Л.П., Пруднікова В.В.,

секретар судового засідання: Валяр М.Г.,

представники сторін:

представник позивача у судове засідання не з'явився;

від відповідача: Синьогіна Я.В., представник, довіреність № 1 від 05.01.2015 року;

розглянувши матеріали апеляційної скарги комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року у справі №904/8628/14

за позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі відокремленого підрозділу "Придніпровська теплова електрична станція" публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м.Дніпропетровськ

до відповідача комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

про стягнення 82 780 593 грн. 03 коп.

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" в особі відокремленого підрозділу "Придніпровська теплова електрична станція" публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (надалі - ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради (надалі - КП "Коменергосервіс" ДМР) на свою користь 71 664 149 грн. 83 коп. основного боргу; 9 715 239 грн. 77 коп. пені; 1 401 203 грн. 43 коп. 3% річних та понесених витрат по сплаті судового збору.

В процесі розгляду справи місцевим господарським судом позовні вимоги позивачем уточнювались.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року у справі №904/8628/14 (суддя Красота О.І.) позов задоволено; з КП "Коменергосервіс" ДМР на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі відокремленого підрозділу "Придніпровська теплова електрична станція" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" стягнуто 71 664 149 грн. 83 коп. основного боргу, 6 274 046 грн. 04 коп. пені, 1 401 203 грн. 43 коп. 3% річних та 73 080 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеля-ційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд в частині стягнення пені його скасувати, прийняти нове рішення, яким зменшити розмір пред'явленої до стягнення неустойки.

Позивач на виклик суду не з'явився, звернувся із заявою, якою просить суд переглянути справу в апеляційному порядку за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (п.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Між позивачем - ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" та відповідачем - КП "Коменергосервіс" ДМР укладений договір купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води №1405 від 19.08.2009 року (надалі - договір-1), за умовами якого теплопостачальна організація прийняла на себе зобов'язання виробляти та безперервно поставляти (за винятком нормативно встановлених перерв) споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води в необхідних йому обсягах для подальшого її транспортування та поставки споживачам лівобережної частини м. Дніпропетровська, а споживач, в свою чергу, зобов'язався оплачувати отриману теплову енергію за затвердженими тарифами в терміни і на умовах, передбачених договором-1.

Згідно п. 5.3 договору-1 розрахунковим періодом є календарний місяць. По закінчення кожного розрахункового періоду сторонами оформлюється акт про кількість відпущеної теплової енергії. По закінченню кожного кварталу сторонами оформлюється акт звірки взаємних розрахунків.

Відповідно до п. 5.4 договору-1 в редакції додаткової угоди №12 від 28.12.2012 року до нього споживач здійснює оплату за відпущену теплову енергію щоденно, в обсязі 80% від грошових коштів, які щодня надходять на розрахунковий рахунок КП "Коменергосервіс" ДМР від кінцевих споживачів. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється в 5-ти денний термін від дати підписання акту про кількість відпущеної теплової енергії в розрахунковому періоді.

Згідно п. 9.1 договор-1 в редакції додаткової угоди №16 від 07.11.2013 року до нього, строк дії договору-1 визначений з 01.11.2009 року по 31.12.2014 року.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 п.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору-1 в період з січня 2014 року по серпень 2014 року позивач поставив відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на загальну суму 71 184 461 грн. 99 коп., що підтверджується актами про кількість відпущеної теплової енергії (а.с. 55-62).

У встановлений договором-1 строк відповідач за отриману теплову енергію з позивачем не розрахувався (відповідних доказів суду не подано).

18.09.2009 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води №1551 (надалі - договір-2), за умовами якого теплопостачальна організація прийняла на себе зобов'язання виробляти та безперервно поставляти (за винятком нормативно встановлених перерв) споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води в необхідних йому обсягах для подальшої її транспортування та поставки споживачам лівобережної частини м. Дніпропетровська, а споживач зобов'язався оплачувати отриману теплову енергію за затвердженими тарифами в терміни і на умовах, передбачених договором-2.

Пунктом 5.3 договору-2 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. По закінчення кожного розрахункового періоду сторонами оформлюється акт про кількість відпущеної теплової енергії. По закінченню кожного кварталу сторонами оформлюється акт звірки взаємних розрахунків.

Згідно п. 5.4 договору-2 в редакції додаткової угоди №2 від 30.04.2010 року до нього, споживач здійснює оплату за відпущену теплову енергію щоденно, на наступний день після отримання грошових коштів від кінцевих споживачів в обсязі відсотка від отриманої суми, що дорівнює тарифу на виробництво в загальному тарифі на теплову енергію для кінцевих споживачів. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється в 5-ти денний термін від дати підписання акту про кількість відпущеної теплової енергії в розрахунковому періоді. Кожний платіж, що надійшов від споживача, зараховується теплопостачальною організацією в рахунок погашення заборгованості, термін утворення якої календарно раніший, незалежно від призначення платежу.

Пунктом 9.1 договору-2 в редакції додаткової угоди №11 від 07.11.2013 року до нього, строк дії договору-2 визначений з 01.11.2009 року по 31.12.2014 року.

На виконання умов договору-2 в період з лютого 2014 року по серпень 2014 року позивач поставив відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на загальну суму 667 342 грн. 64 коп., що підтверджується актами про кількість відпущеної теплової енергії (а.с. 91-98).

За поставлену теплову енергію відповідач розрахувався частково, сплативши 03.06.2014 року позивачу 187 654 грн. 80 коп., що підтверджується банківською випискою (а.с.92), внаслідок чого розмір заборгованості за договором-2 зменшився до суми 479 687 грн. 84 коп.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором-1 та договором-2 склала 71 664 149 грн. 83 коп., доказів сплати якої на момент розгляду справи сторонами суду не надано.

Відповідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання, згідно ст.611 Цивільного кодексу України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.3.4 договору-1 та договору-2 передбачено, що у випадку порушенні термінів розрахунків за теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми, що належить до оплати за кожен день прострочення платежу до дня повного виконання зобов'язання.

Розмір пені, розрахований позивачем від суми основного зобов'язання за договором-1, з урахуванням письмових пояснень (зменшення позовних вимог) від 04.12.2014 року, за період з 07.02.2014 року по 03.11.2014 року становить 6 225 867 грн. 68 коп.

Розмір пені, розрахований позивачем від суми основного зобов'язання за договором-2, з урахуванням письмових пояснень (зменшення позовних вимог) від 04.12.2014 року, за період з 07.03.2014 року по 03.11.2014 року становить 48 178 грн. 36 коп.

Позивачем пред'явлено до стягнення 3% річних за період: з 07.02.2014 року по 03.11.2014 року за договором-1 в сумі 1 391 832 грн. 05 коп.; за договором-2 в сумі 9 371 грн. 38 коп.; всього - 1 401 203 грн. 43 коп.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості та 3% річних колегія суддів вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Відносно пред'явленої до стягнення суми пені слід зазначити наступне.

У відповідності із п.3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.233 Господарського кодексу України приймаючи рішення господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вказані норми не є імперативними та застосовуються за зазначених у законі умов на розсуд суду.

Згідно п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач стверджує, що не мав наміру ухилятися від виконання договірних зобов'язань щодо своєчасних розрахунків з позивачем за отриману теплову енергію. Вказує, що фактично з боку підприємства умови договору виконують треті особи - мешканці лівобережної частини м.Дніпропетровська, які є споживачами теплової енергії та заборгованість КП "Коменергосервіс" ДМР виникла з вини мешканців, які вчасно не сплачують відповідачу за надані послуги.

Обставини скрутного фінансового становища доведені доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме копією звіту відповідача про фінансові результати за 9 місяців 2014 року та копією балансу КП "Коменергосервіс" ДМР станом на 30.09.2014 року, згідно яких за результатами господарської діяльності за 9 місяців 2014 року підприємство зазнало збитків у сумі 32 159 тис. грн.

Колегія суддів вважає, що відповідачем належними доказами, у відповідності із ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України, доведено винятковість випадку, який би слугував підставою для зменшення пред'явленої до стягнення неустойки, тому місцевий господарський суд необґрунтовано відхилив його клопотання про таке зменшення; вимога позивач щодо стягнення пені підлягає задоволенню частково, в сумі 3 137 023 грн. 02 коп.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 ро-ку у справі №904/8628/14 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: "Стягнути з комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі відокремленого підрозділу "Придніпровська теплова електрична станція" публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" 71 664 149 грн. 83 основного боргу, 3 137 023 грн. 02 коп. пені, 1 401 203 грн. 43 коп. 3% річних, 73 080 грн. судового збору".

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати наказ відповідно до ст. 116, 117 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя В.В.Прудніков

(повний текст постанови складено 29.01.2015 року)