ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р.Справа № 916/4710/14

За позовом: Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до відповідача: Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси"

про стягнення 8700грн.

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: Лазарчук К.Р., довіреність №28-13/4910 від 30.12.2014р.; Цушко С.Є., довіреність №08-14/31 від 12.01.2015р.

Від відповідача: Зубачова Ю.В., довіреність №21/11-08 від 12.01.2015р.

В засіданні 09.02.2015р. приймали участь представники:

Від позивача: Цушко С.Є., довіреність №08-14/31 від 12.01.2015р.

Від відповідача: Зубачова Ю.В., довіреність №21/11-08 від 12.01.2015р.

Суть спору: про стягнення з КП „ТМО" до державного бюджету 8700грн. пені.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, в їх обґрунтування зазначає, що 19.09.2013р. адміністративною колегією ООТВ АМК України було прийнято рішення №163-рш по справі №121-01/2013 про визнання дій КП „ТМО" порушенням, передбаченим п.2 ст.50 Закону України „Про захист економічної конкуренції" та накладення штрафу у розмірі 20000грн. Вказане рішення було надіслано на адресу відповідача та штраф мав бути оплачений відповідачем у двомісячний термін з дня одержання рішення, тобто, до 25.11.2013р., з врахуванням того, що рішенням господарського суду Одеської області від 05.02.2014р., залишеним без змін постановою ОАГС від 25.03.2014р., у справі №916/3162/13 відмовлено КП „ТМО" у задоволенні скарги на рішення АМКУ. Натомість, підприємство сплатило штраф тільки 01.04.2014р., у зв'язку з чим позивачем було нараховано пеню за прострочення платежу.

Ухвалою суду від 26.01.2015р. за клопотанням відповідача від 26.01.2015р. за вх.№2-328/15, згідно ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено до 10.02.2015р.

Клопотання позивача від 26.01.2015р. за вх.№1585/15 про долучення документів до матеріалів справи було судом задоволено.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав, у зв`язку з чим справа згідно ст.75 ГПК України розглядається за наявними в ній документами.

При цьому, в судовому засіданні 09.02.2015р. відповідач виклав до суду клопотання про зменшення суми пені з підстав існування скрутного фінансового становища підприємства, однак, доказів викладених обставин суду не надав.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та його правову позицію, суд встановив наступне:

19.09.2013р. Адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення АМКУ по справі №121-01/2013 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу прийнято рішення №163-рш, яким визнано дії КП „ТМО" у вигляді застосування норм втрат теплової енергії на опалення 1кв.м. опалювальної площі житлових будинків у м. Одесі від джерел теплоспоживання, такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства та призводять до сплати споживачем зайвих коштів, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, у зв'язку з чим за вчинене порушення накладено штраф у розмірі 20000грн.

Вказане рішення супровідним листом №4929-01/2013 від 19.09.2013р. було надіслано відповідачу та вручено йому 23.09.2013р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.02.2014р., залишеним в силі постановою ОАГС від 25.03.2014р., у справі №916/3162/13 за позовом КП „ТМО" до ООТ АМКУ про часткове скасування рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення АМКУ по справі №121-01/2013 від 19.09.2013р. №163-рш у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З врахуванням викладеного, судові рішення у справі №916/3162/13 мають преюдиційний характер по відношенню до встановлення ними обставин правомірності прийняття АМКУ рішення від 19.09.2013р. №163-рш.

КП „ТМО" було оплачено штраф в сумі 20000грн. згідно платіжного доручення №9608 від 01.04.2014р., однак, у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем штрафу позивачем було нараховано пеню в сумі 8700грн. та вимогу про її сплату вручено відповідачу 04.04.2014р.

Із довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 14.10.2014р. вбачається, що КП „ТМО" штрафні санкції не сплатило.

Проаналізувавши обставини справи, правову позицію сторін, подані ними документи, суд дійшов висновку щодо задоволення заявленого позивачем позову в повному обсязі з врахуванням наступних положень законодавства.

За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу (пп. 1, 6 п.1 ст. 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції").

Із змісту пп. 1 п. 1 ст. 51 Закону України „Про захист економічної конкуренції" вбачається, що органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання: юридичних осіб.

Частинами 1, 2, 3 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції" передбачено, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно п. 5 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Відповідно до п.20.2. Постанови Пленуму ВГСУ „Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" №15 від 26.12.2011р. абзацами третім - п'ятим частини п'ятої зазначеної статті Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Згідно п.22 Постанови Пленуму ВГСУ „Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" №15 від 26.12.2011р. нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету (ч.ч.7, 9 ст.56 Закону України „Про захист економічної конкуренції").

Так, з врахуванням того, що розгляд ОАГС справи №916/3162/13, у якій оскаржувалось рішення АМК про нарахування штрафу, тривав з 28.02.2014р. по 25.03.2014р. (день оголошення постанови ОАГС від 25.03.2014р.), розрахунок позивачем пені здійснено за періоди з 06.02.2014р. по 27.02.2014р., з 26.03.2014р. по 01.04.2014р.

Таким чином, з огляду на проаналізовані судом матеріали справи та чинне законодавство, яким регулюються дані правовідносини, суд вбачає правомірність заявлених позивачем позовних вимог, у зв'язку з чим задовольняє позов Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо стягнення з КП „ТМО" 8700грн. пені в повному обсязі.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про зменшення судом пені суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 4 ст.13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Однак, суд бере до уваги те, що згідно з ч.1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. З врахуванням того, що відповідачем не обгрунтовано та не додведено суду наявність у нього важкого фінансового становища, його клопотання щодо зменшення пені задоволенню судом не підлягає.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в повному обсязі, у зв'язку з чим стягненню з КП „ТМО" підлягає 8700грн. пені.

Згідно ст. 49 ГПК України з відповідача стягується в доход державного бюджету 1827грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов позивача повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" (65110, м.Одеса, вул. Балківська,1-Б, код 34674102) до державного бюджету України (рахунок ГУДКСУ в Одеській області, , МФО 828011, р/р №0008, код за бюджетним класифікатором 21081100, вид платежу „Адміністративні штрафи та інші санкції" символ банку 106 Державний бюджет) 8700 (вісім тисяч сімсот) грн. пені.

3. Стягнути з Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" (65110, м.Одеса, вул. Банківська,1-Б, код 34674102) до державного бюджету України (рахунок №3008, Одержувач: ГУДКСУ в Одеській області, Код ЄДРПОУ - 37607526, Банк одержувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, Код бюджетної класифікації: 22030001, Код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області: 03499997) через ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (65098, м. Одеса, вул.Стовпова, 17, код 39565551) 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2015 р.

Суддя І.А. Малярчук