ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

27 січня 2015 року Справа № 5016/2908/2012(2/26)

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Мавродій Г.В.,

за участю представників учасників процесу:

від ПАТ "УкрСиббанк": не з'явився,

ліквідатор банкрута: Деребчинський М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

кредитора: Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61050, м. Харків, просп. Московський, 60, поштова адреса: 65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21-А)

до банкрута: Приватної виробничо-комерційної фірми "ТЕКТОНІТ" (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Миру, буд. 11, кім. 14)

ліквідатор: Деребчинський Микола Григорович (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Енергобудівників, буд. 17, кв. 1)

про визнання кредиторських вимог у сумі 1 696 136, 18 грн.

В С Т А Н О В И В:

Головою ліквідаційної комісії Приватної виробничо-комерційної фірми "ТЕКТОНІТ" (далі - ПВКФ "ТЕКТОНІТ", Підприємство) Деребчинським Миколою Григоровичем (далі - Деребчинський М.Г.) подано до господарського суду заяву про порушення справи про банкрутство боржника у порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у попередній редакції чинній до 18.01.2013 р. включно) (далі - Закон про банкрутство). Заяву мотивовано тим, що фінансовий стан Підприємства має ознаки неплатоспроможності, вартості активів недостатньо для задоволення кредиторської заборгованості в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.12.2012 р. порушено провадження у справі № 5016/2908/2012(2/26) про банкрутство ПВКФ "ТЕКТОНІТ" за спрощеною процедурою банкрутства, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 14.01.2013 р. у справі № 5016/2908/2012(2/26) Приватну виробничо-комерційну фірму (ПВКФ) "ТЕКТОНІТ" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії Деребчинського М.Г.

12.02.2013 р. у газеті Голос України № 28 (5528) було опубліковано оголошення про визнання ПВКФ "ТЕКТОНІТ" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

На адресу суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства (ПАТ) "УкрСиббанк" про визнання кредиторських вимог у сумі 1 696 136, 18 грн., яка була прийнята судом до розгляду.

У відзиві № 4/3 від 25.03.2013 р. на заяву ПАТ "УкрСиббанк" за вих. № 30-11/1499 від 06.03.2013 р. ліквідатор відносить вимоги кредитора в загальній сумі 1 696 136, 18 грн., а також судовий збір за подання заяви з вимогами до банкрута до першої черги вимог кредиторів згідно ст. 31 Закону про банкрутство.

На виконання вимог ухвали суду від 15.09.2014 р., названий кредитор надіслав до суду за супровідним листом за вих. № 14/10 від 14.10.2014 р., зокрема, договори іпотеки №№ 1018, 1020, 1022 від 03.03.2008 р.

Розгляд справи (у тому числі заяви ПАТ "УкрСиббанк" про визнання кредиторських вимог до банкрута) неодноразово відкладався або призначався, востаннє ухвалою суду від 26.12.2014 р. - на 27.01.2015 р. Явку, зокрема, кредитора - ПАТ "УкрСиббанк" суд визнавав обов'язковою.

Кредитор своїми процесуальними правами не скористався, повноважного представника для участі в судовому засідання 27.01.2015 р. не направив.

Натомість, ПАТ "УкрСиббанк" направив до суду факсом заяву № 66 від 26.01.2015 р. тільки відносно того, щоб суд здійснив розгляд клопотання про призначення незалежної оцінки заставного майна банкрута без участі представника названого кредитора в зв'язку з знаходженням на лікарняному та неможливістю направити в судове засідання іншого представника банку.

27.01.2015 р. ліквідатор з'явився у судове засідання та визнав вказані вимоги названого кредитора.

Розглянувши матеріали поданої заяви, заслухавши пояснення ліквідатора банкрута, суд дійшов висновку про визнання заявлених кредиторських вимог, на підставі наступного.

Статтею 51 Закону про банкрутство передбачено особливості процедури банкрутства боржника, що ліквідується власником.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону кредитори мають право заявити свої претензії до боржника, який ліквідується, в місячний строк з дня офіційного оприлюднення ухвали про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом.

Таким чином, названою нормою Закону передбачено право, а не обов'язок, кредитора заявити свої претензії до боржника, який ліквідується власником.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 11.5 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 04 червня 2004 року № 04-5/1193 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту публікації відомостей про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури поточні кредитори, вимоги яких виникли після порушення провадження у справі про банкрутство (у процедурах розпорядження майном, санації та ліквідації) зобов'язані заявити їх ліквідатору та до господарського суду протягом строку ліквідаційної процедури. Розгляд таких вимог здійснюється за аналогією з порядком розгляду вимог конкурсних кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону про банкрутство за результатами розгляду заяв з вимогами конкурсних кредиторів господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

За змістом абзацу другого частини шостої статті 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори, вимоги яких забезпечено заставою майна боржника, мають право подавати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника після порушення провадження у справі про банкрутство. Однак вимоги цієї категорії кредиторів незалежно від їх звернення із заявою встановлюються розпорядником майна згідно з даними обліку боржника, а також за даними державного реєстру застав (п. 47 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18 грудня 2009 року "Про судову практику в справах про банкрутство").

Вищенаведена норма свідчить про те, що заставні кредитори є привілейованими, незалежно від строку заявлення кредиторських вимог.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство заставні кредитори не є конкурсними та на їхні вимоги не поширюється дія правових наслідків ч. 2 ст. 14 цього Закону.

Частиною 1 статті 31 Закону про банкрутство встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею. Так, у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою, а також витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі витрати на оплату державного мита.

З матеріалів справи вбачається наступне.

11.03.2013 р. до суду надійшла заява ПАТ "УкрСиббанк" за вих. № 30-11/1499 від 06.03.2013 р. про визнання вимог кредитора до ПВКФ "ТЕКТОНІТ" на загальну суму 1 696 136, 18 грн., з яких:

1) за договором № 0 від 25.04.2008 р. заборгованість становить 1 048 331,42 грн., а саме:

- 70 932,96 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14.01.2013 р. становить 566 967,15 грн. - кредитна заборгованість;

- 59 968,55 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14.01.2013 р. становить 479 328,62 грн. - заборгованість по процентам;

- 145,81 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14.01.2013 р. становить 1 165,46 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту;

- 108,87 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14.01.2013 р. становить 870,19 грн. - пеня за прострочення сплати процентів;

2) за договором № 0 від 03.03.2008 р. заборгованість становить 646 657,76 грн., а саме:

- 468 962,66 грн. - кредитна заборгованість станом на 14.01.2013 р.;

- 177 156,53 грн. - заборгованість по процентам станом на 14.01.2013 р.;

- 236,16 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту станом на 14.01.2013 р.;

- 302,41 грн. - пеня за прострочення сплати процентів станом на 14.01.2013 р.;

3) 1 147,00 грн. - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Із п. 2.1. Розділу 2 кредитного договору № 0 від 25.04.2008 р. вбачається, що у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника (ПВКФ "ТЕКТОНІТ") за даним Договором Банком прийнято:

- застава нерухомості (основних фондів), а саме: комерційна нерухомість (гаражні бокси), загальна площа складає 586,7 кв.м., які розташовані за адресою: м. Южноукраїнськ, Комунальна зона 9, ринковою вартістю 1 133 283 грн.

Що стосується кредитного договору № 0 від 03.03.2008 р. (п. 2.1. Розділу 2), то у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника (ПВКФ "ТЕКТОНІТ") за даним Договором Банком прийнято:

- застава нерухомості (основних фондів), а саме: житлові приміщення:

1) квартира - загальною площею 77,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, буд. 6, кв. 11 та є власністю ПВКФ "ТЕКТОНІТ";

2) квартира - загальною площею 38,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, буд. 6, кв. 12 та є власністю ПВКФ "ТЕКТОНІТ";

3) квартира - загальною площею 51,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, буд. 6, кв. 13 та є власністю ПВКФ "ТЕКТОНІТ";

4) квартира - загальною площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, буд. 6, кв. 14 та є власністю ПВКФ "ТЕКТОНІТ".

Матеріали даної справи містять докази, що підтверджують передачу в іпотеку всіх названих об'єктів, а саме договори іпотеки від 25.04.2008 р. та від 03.03.2008 р., зареєстровані приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Дмитрієвою В.В. за №№ 1809, 1018, 1020, 1022, 1024.

Отже, з поданої заяви слідує, що вимоги кредитора виникли на підставі кредитних договорів № 0 від 25.04.2008 р. та № 0 від 03.03.2008 р., договорів іпотеки від 25.04.2008 р. за № 1809 та від 03.03.2008 р. за №№ 1018, 1020, 1022, 1024.

Також, до заяви кредитора додано розрахунки виниклої заборгованості за кредитними договорами № 0 від 25.04.2008 р. та № 0 від 03.03.2008 р.

Ліквідатором заявлені вимог кредитора визнані у повному обсязі згідно наданого до суду відзиву.

Приймаючи до уваги те, що грошові вимоги заявлені обґрунтовані та документально підтверджені належними доказами, що містяться у матеріалах заяви, визнані ліквідатором банкрута у повному обсязі, суд визнає грошові вимоги кредитора в сумі 1 696 136, 18 грн. - перша черга (забезпечені заставою).

Що стосується судового збору в сумі 1 147,00 грн., сплаченого кредитором за платіжним дорученням № від 05.03.2013 р. за подання заяви з грошовими вимогами до боржника, то суд також визнає ці витрати із задоволенням у першу чергу вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст. 14, 23, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 18.01.2013 р. включно), ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Приватної виробничо-комерційної фірми "ТЕКТОНІТ" (ідентифікаційний код 20860161) в сумі 1 696 136, 18 грн. - перша черга (забезпечені заставою).

2. Визнати витрати Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на оплату судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в сумі 1 147,00 грн. із задоволенням у першу чергу вимог кредиторів.

Суддя В.С. Адаховська