РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015Справа № 910/24636/14

За позовомПублічного акціонерного товариства «Терра Банк»
До Третя особа ПроТовариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «ВСЕСВІТ» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб стягнення 150 927 326, 25 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Логінов К.Є. - за дов.;

Від відповідача Негода В.В. - за дов.;

Від третьої особи Костюков Д.І. - вільний слухач

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №КЛ/14/8-34 від 25.02.2014р. в розмірі 150 927 326, 25 грн., з яких:

- 139 539 098, 41 грн. - строкова заборгованість по кредиту;

- 0, 00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту;

- 10 906 908, 21 грн. - заборгованість по процентам;

- 254 721, 34 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів;

- 226 598, 30 грн. - 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів.

У судовому засіданні від 13.01.2015р. представник позивача підтримав подане 09.01.2015р. клопотання про залучення до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача.

Керуючись ст. 27 ГПК України та п. 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», суд задовольнив клопотання позивача про залучення до участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

13.01.2015р. Позивач в судовому засіданні подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості в розмірі 149 582 400, 54 грн. за кредитним договором №КЛ/14/8-34 від 25.02.2014р., яка складається з:

- 139 539 098, 41 грн. - строкова заборгованість по кредиту;

- 0, 00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту;

- 9 615 139, 89 грн. - заборгованість по процентам;

- 225 155, 32 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів;

- 203 006, 92 грн. - 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів.

Судом заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду, оскільки дана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема зменшити розмір позовних вимог.

Як визначено в п. 3.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Згідно з ч. 3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 149 582 400, 54 грн., тому має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

22.01.2015р. в судовому засіданні відповідач надав суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просив суд у задоволені позову відмовити.

За клопотаннями Позивача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п. 3 ст. 69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимог і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Всесвіт» (надалі - Відповідач) було укладено Кредитний договір №КЛ/14/8-34, який доповнено Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 28 лютого 2014 р. (надалі - Кредитний договір).

На виконання пунктів 1.1., 1.2., 1.3. Кредитного договору Позивач відкрив Відповідачу відновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 140 000 000,00 грн. (далі - Кредит) на поповнення обігових коштів строком до 23.10.2014р. зі щомісячною сплатою 24 % річних за користування Кредитом. Позивач надав Відповідачу Кредит шляхом оплати в межах сум розрахункових документів Відповідача безпосередньо з позичкового рахунку №7416.980 та шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Відповідача №7416.980, відкритий у Позивача.

Судом встановлено, що Кредитним договором обумовлено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячнои в дату, визначену Банком, на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами. Нарахування процентів здійснюється за період з дати надання кредиту по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому надано кредит, включно, та надалі за період з останнього робочого місяця, попереднього звітному, по день, що передує останньому робочому дню звітного місяця (п. 3.3. Кредитного договору). Нарахування процентів проводиться за ставкою, визначеною в п. 1.1. Кредитного договору (п. 3.3. Кредитного договору), проте за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені Кредитним договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 34,0 % річних (п. 3.6. Кредитного договору).

Нараховані проценти Відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно, не пізніше п'ятого календарного дня місяця наступного за місяцем нарахування, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту на рахунок №7416.980, відкритий в ПАТ «ТЕРРА БАНК» (п. 3.4. Кредитного договору).

Погашення кредиту Відповідач мав здійснювати на рахунок № 7416.980, відкритий в ПАТ «ТЕРРА БАНК» (п. 3.2. Кредитного договору).

Згідно п. 4.2.1. Кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання використовувати кредитні кошти за цільовим призначенням та повернути отримані в межах кредитної лінії суми у встановлені Кредитним договором строки.

Однак, в порушення договірних зобов'язань Відповідач прострочив сплату нарахованих процентів по кредиту на строк більше 1-го місяця.

Станом на 13.10.2014 р. загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором складає 149 582 400, 54 грн., з яких:

- 139 539 098, 41 грн. - строкова заборгованість по кредиту;

- 0, 00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту;

- 9 615 139, 89 грн. - заборгованість по процентам;

- 225 155, 32 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів;

- 203 006, 92 грн. - 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів.

Позивач направляв Відповідачу вимогу № 27.08.2014/44-Вих від 27.08.2014р. про дострокове погашення всієї наявної заборгованості за Кредитним договором.

Однак, на день винесення рішення по справі вказана заборгованість відповідача залишається непогашеною.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

За своїм змістом та правовою природою укладений між Позивачем та Відповідачем договір є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм статей 1054-10571 Цивільного кодексу України, а в частині, що не суперечить вказаним нормам та умовам договору, регулюється ст. ст. 1046-1053 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 509 ЦК України визначене поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що Позичальник не виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в частині сплати кредиту, процентів, штрафних санкцій в строк, що вказаний в договорі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Тому, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 139 539 098, 41 грн. заборгованості по кредиту та 9 615 139, 89 грн. заборгованості по процентам відповідно до уточненого розрахунку позивача, задовольняється судом.

Згідно Пунктом 5.3. Кредитного договору - відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку (пеню) за порушення своїх зобов'язань (в тому числі і за порушення термінів виконання зобов'язань) встановлених умовами договору.

Тому, Позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення з відповідача пені за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

Положеннями ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пенею відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору, за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або комісійних винагород Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до моменту фактичної сплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення.

Як встановлено судом, Позивач правомірно на виконання п. 5.3. Кредитного договору нарахував Відповідачу пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 225 155, 32 грн.

Після проведення судом розрахунку суми неустойки, господарський суд дійшов висновку, що наданий Позивачем розрахунок неустойки є арифметично вірним, а тому з Відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 225 155, 32 грн.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, позивач також правомірно нарахував відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого позивачем розрахунку з відповідача підлягає стягненню 19 607, 46 грн. 3% річних та 183 399, 46 грн. індексу інфляції, відповідно до ст. 625 ЦК України, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

Матеріалами справи доведено і Відповідачем не спростовано, що внаслідок невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором станом на 13 жовтня 2014 року загальна заборгованість за Кредитним договором з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог складає 149 582 400, 54 грн., з них:

- 139 539 098, 41 грн. - строкова заборгованість по кредиту;

- 0, 00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту;

- 9 615 139, 89 грн. - заборгованість по процентам;

- 225 155, 32 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів;

- 19 607, 46 грн. 3% річних та 183 399, 46 грн. індексу інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів.

Таким чином, з огляду на викладене, з урахуванням умов Кредитного договору, положень ст. ст. 1046, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Позивач правомірно заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 149 582 400, 54 грн. з Відповідача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, Відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки в силу вимог п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, та позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» задоволені повністю, то на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з Відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «ВСЕСВІТ» (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 34/1; Код ) на користь Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 2; Код ) заборгованість в розмірі 149 582 400 (сто сорок дев'ять мільйонів п'ятсот вісімдесят дві тисячі чотириста) грн. 54 коп. за кредитним договором №КЛ/14/8-34 від 25.02.2014р., яка складається з:

- 139 539 098 (сто тридцять дев'ять мільйонів п'ятсот тридцять дев'ять тисяч дев'яносто вісім) грн. 41 коп. - строкова заборгованість по кредиту;

- 0, 00 грн. (нуль грн. 00 коп.)- прострочена заборгованість по кредиту;

- 9 615 139 (дев'ять мільйонів шістсот п'ятнадцять тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 89 коп. - заборгованість по процентам;

- 225 155 (двісті двадцять п'ять тисяч сто п'ятдесят п'ять) грн. 32 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів;

- 203 006 (двісті три тисячі шість) грн. 92 коп. - 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «ВСЕСВІТ» (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 34/1; Код ) судовий збір в розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. в дохід Державного бюджету України.

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.01.2015р.

Суддя І.І.Борисенко