ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Справа № 910/15480/14

Господарський суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді Бездолі Ю.С. (прізвище змінено у зв'язку з реєстрацією шлюбу та на підставі наказу заступника голови господарського суду Миколаївської області від 01.12.2014р. №189-а)

суддів: Алексєєва А.П., Смородінової О.Г.

при секретарі судового засідання: Кривулько І.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Пономаренко В.М., довіреність від 18.11.2014р. №35

від відповідача: Когін А.В., довіреність від 05.01.2015р.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» (04211, м. Київ, вул. Приозерна, 2, )

до відповідача: Споживчого товариства «Діамед» (54015, м. Миколаїв, бульвар Бузький, 18, оф. 203, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107-А, )

про: визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення №20/10 від 01.10.2010р., -

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамед» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Споживчого товариства «Діамед» про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення №20/10 від 01.10.2010р.

В обґрунтування заявленого позову ТОВ «Діамед» посилається на підписання оспорюваного договору від імені ТОВ «Діамед» неуповноваженою особою, відсутність наступного схвалення оспорюваного договору позивачем, неукладеність оспорюваного договору у розумінні ст. 638 ЦК України з огляду на відсутність у ньому жодних відомостей про об'єкт оренди, крім площі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2014р. на підставі ст. 17 ГПК України позовну заяву та додані до неї документи направлено за встановленою територіальною підсудністю до господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.08.2014р. порушено провадження у справі; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи призначено на 03.09.2014р. о 15:00; витребувано додаткові докази у справі.

01.09.2014р. за вх.№15878/14 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

01.09.2014р. за вх.№15863/14 до суду надійшла заява про відкликання довіреностей, підписана головою правління СТ «Діамед» К.М. Шмаюном, а за вх.№15879/14 - заява про відкликання довіреностей, підписана О.Ф. Євдоченко. Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 03.09.2014р. - станом на 13.08.2014р. керівником СТ «Діамед» є Євдоченко Олена Федорівна, тому суд прийняв подану заяву за вх.№15879/14 та відхилив подану заяву за вх.№15863/14 як таку, що підписана особою, яка не мала права її підписувати.

03.09.2014р. за вх.№16021/14, за вх.№16023/14, за вх.№16024/14 та за вх.№16025/14 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.09.2014р. розгляд справи відкладено на 30.09.2014р. о 14:00; витребувано додаткові докази у справі.

30.09.2014р. за вх.№17889/14 та за вх.№17888/14 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, заперечення на відзив та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

30.09.2014р. за вх.№17886/14 до суду від відповідача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30.09.2014р. задоволено клопотання позивача та продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 28.10.2014р.; розгляд справи відкладено на 14.10.2014р.; витребувано додаткові докази у справі.

14.10.2014р. за вх.№18825/14 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 14.10.2014р. розгляд справи відкладено на 22.10.2014р. о 15:00; витребувано додаткові докази у справі.

21.10.2014р. за вх.№19308/14 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

22.10.2014р. за вх.№19430/14 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

22.10.2014р. за вх.№19429/14 до суду від відповідача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У відповідності до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 22.10.2014р. судом оголошувалась перерва до 27.10.2014р. о 16:00.

27.10.2014р. за вх.№19657/14 до суду від позивача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 27.10.2014р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк»; витребувано додаткові докази у справі.

Ухвалою суду від 27.10.2014р. призначено колегіальний розгляд справи.

На підставі ухвали суду від 27.10.2014р. та розпорядження керівника апарату господарського суду Миколаївської області від 28.10.2014р. №255 автоматизованою системою документообігу суду визначена колегія суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя - Бритавська Ю.С., судді - Алексєєв А.П., Олейняш Е.М.

Ухвалою суду від 29.10.2014р. справу прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Бритавська Ю.С., судді - Алексєєв А.П., Олейняш Е.М.; розгляд справи розпочато заново; розгляд справи призначено на 19.11.2014р. об 11:00.

10.11.2014р. за вх.№20678/14 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

19.11.2014р. за вх.№21301/14 та за вх.№21302/14 до суду від позивача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

19.11.2014р. за вх.№21300/14 до суду від відповідача надійшло клопотання в порядку ст. 38 ГПК України про витребування у Державної служби України з лікарських засобів копій всіх документів, поданих ТОВ «Діамед» до Державної служби України з лікарських засобів, на підставі яких ТОВ «Діамед» отримало ліцензію від 23.03.2011р. на аптеку №27, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 17-А.

Ухвалою суду від 19.11.2014р. розгляд справи відкладено на 10.12.2014р. об 11:00; задоволено клопотання відповідача про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України; витребувано додаткові докази у справі.

05.12.2014р. за вх.№22457/14 до суду від Державної служби України з лікарських засобів надійшли витребувані ухвалою суду від 19.11.2014р. документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У зв'язку із перебуванням судді Олейняш Е.М. у відпустці, а також на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Миколаївської області від 10.12.2014р. №279 призначено повторний перерозподіл для визначення колегії суддів для розгляду даної справи

Автоматизованою системою документообігу суду визначена колегія суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя - Бездоля Ю.С., судді - Алексєєв А.П., Бездоля Д.О.

Ухвалою суду від 10.12.2014р. справу прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Бездоля Ю.С., судді - Алексєєв А.П., Бездоля Д.О.; розгляд справи розпочато заново; розгляд справи призначено на 10.12.2014р. об 11:00.

Ухвалою суду від 10.12.2014р. задоволено заяву судді Бездолі Д.О. про самовідвід; відведено суддю Бездолю Д.О. від розгляду справи №910/15480/14.

У зв'язку із задоволенням заяви про самовідвід, на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Миколаївської області від 15.12.2014р. №280 призначено повторний перерозподіл для визначення колегії суддів для розгляду даної справи

Автоматизованою системою документообігу суду визначена колегія суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя - Бездоля Ю.С., судді - Алексєєв А.П., Смородінова О.Г.

Ухвалою суду від 16.12.2014р. справу прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Бездоля Ю.С., судді - Алексєєв А.П., Смородінова О.Г.; розгляд справи розпочато заново; розгляд справи призначено на 15.01.2015р. об 11:00.

15.01.2015р. за вх.№442/15 до суду від позивача надійшли письмові пояснення з доповненням підстав позову та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У наданих поясненнях позивач просить суд визнати оспорюваний договір оренди недійсним з підстав:

- укладення його представником позивача з перевищенням повноважень без наступного схвалення правочину позивачем;

- недійсність правочину у зв'язку з відсутністю згоди на його укладення Іпотекодержателя спірного приміщення (ПАТ «ПроКредит Банк»).

Ухвалою суду від 15.01.2015р. розгляд справи відкладено на 02.02.2015р. о 14:00; витребувано додаткові докази у справі.

29.01.2015р. за вх.№1547/15 до суду від третьої особи надійшли додаткові документи та клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, яке у судовому засіданні судом задоволено.

02.02.2015р. за вх.№1704/15 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

02.02.2015р. за вх.№1687/15 до суду від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві, письмових поясненнях та клопотанні про застосування строку позовної давності.

Так, відповідач посилається на:

- наступне схвалення позивачем укладеного договору оренди нежитлового приміщення №20/10 від 01.10.2010р. внаслідок знаходження позивача в орендованому за вказаним договором приміщенні та отримання позивачем ліцензії для здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами за адресою орендованого приміщення;

- неврахування позивачем того факту, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами;

- відповідність оспорюваного договору вимогам ст. 203 ЦК України;

- недоведеністю факту знаходження орендованого за оспорюваним договором майна в іпотеці та відсутності згоди Іпотекодержателя на укладення спірного договору;

- не порушення прав позивача можливою відсутністю згоди Іпотекодержателя на укладення спірного договору;

- сплив строків позовної давності за вимогами позивача про визнання недійсним оспорюваного договору з підстав відсутності згоди Іпотекодержателя на укладення спірного договору.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, 29.01.2015р. за вх.№1547/15 подала суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, яке у судовому засіданні судом задоволено. За таких обставин господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю представника третьої особи у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

01.10.2010р. між Споживчим товариством «Діамед» в особі голови правління Шмаюна Костянтина Миколайовича, який діє на підставі статуту (Орендодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діамед» в особі комерційного директора Євдоченко Олени Федорівни, діючого на підставі статуту (Орендар, позивач) укладено договір оренди нежитлового приміщення №20/10, за умовами якого Орендодавець передає Орендарю в строкове платне користування без права викупу на умовах оренди нежитлове приміщення, загальною площею 108 кв.м. (сто вісім), на строк зазначений в п 5.1 цього договору; приміщення, розташоване в будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симиренко, 17 А; технічний стан та інші характеристики приміщення, що передається в оренду на умовах цього договору, зафіксовані в акті приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору, повністю задовольняють Орендаря; приміщення, що орендується, розташоване на 1-му поверсі двоповерхового нежитлового будинку.

Відповідно до п.2.1.1 договору Орендодавець зобов'язаний передати Орендарю приміщення по акту приймання-передачі із зазначенням стану приміщення і переліку обладнання, меблів, інвентаря, при їх наявності на момент їх передачі в оренду.

Згідно з п.3.1 договору за оренду приміщення, зазначеного в п.1.1 цього договору, Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно орендну плату в розмірі 8640 гривень 00 коп., виходячи з розрахунку 80 гривень 00 коп. за 1 (один) кв.м.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з 01 жовтня 2010 року та діє до 30 вересня 2013 року.

01.10.2010р. між сторонами підписаний Акт прийому-передачі об'єкту оренди до договору №20/10 від 01.10.2010р., відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в користування нежитлове приміщення по вул. Симиренко, 17А, на підставі договору оренди №20/10 від 01.10.2010р. для розміщення аптеки; характеристика приміщення: перший поверх нежитлового будинку; загальна площа 108 кв.м.; підведена вода, каналізація; опалення централізовано; облік електроенергії розрахунковий; приміщення в задовільному стані.

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2011р. ТОВ «Діамед» звернулось до Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України (нині - Державна служба України з лікарських засобів) із заявою на видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами за місцем провадження діяльності: Аптека №27, 03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17-А.

22.03.2011р. Державною інспекцією з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України (нині - Державна служба України з лікарських засобів) видано позивачу відповідну ліцензію на роздрібну торгівлю лікарськими засобами із зазначенням місця провадження діяльності: Аптека №27, м. Київ, вул. Симиренка, 17-А.

У відповідності до наявного в матеріалах справи Паспорту аптечного закладу Аптеки №27 адресою вказаної аптеки є: м. Київ, вул. Симиренка, 17-А; приміщення аптечного закладу належить суб'єкту господарювання на умовах оренди, договір оренди №20/10 від 20.10.2010р.

Матеріали справи свідчать про те, що орендна плата за оспорюваним договором оренди нежитлового приміщення №20/10 від 01.10.2010р. позивачем не сплачувалась.

У 2014 році СТ «Діамед» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ «Діамед» 366211 грн., в т.ч. основного боргу по орендній платі за договором оренди нежитлового приміщення №20/10 від 01.10.2010р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2014р. у справі №910/6501/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р., позов СТ «Діамед» задоволено повністю; стягнуто з ТОВ «Діамед» на користь СТ «Діамед» 362880 грн. основного боргу, 866,36 грн. 3% річних, 663,92 грн. інфляційних втрат, 1800,78 грн. пені та 7324,323 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вищевказаними рішеннями встановлено, що ТОВ «Діамед» фактично здійснює господарську діяльність шляхом здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами у аптечному закладі №27 за адресою: вул. Симиренко 17-А у м. Києві на підставі оспорюваного договору оренди №20/10 від 01.10.2010р.

Окрім того, в описовій частині рішенні господарського суду міста Києва від 24.06.2014р. у справі №910/6501/14 зазначено, що СТ «Діамед» подано до господарського суду міста Києва належним чином засвідчені копії договорів купівлі-продажу від 06.12.2005р., за умовами яких СТ «Діамед» придбано у власність нежилі приміщення з №1 по №9 (групи приміщень №5), загальною площею 291,4 кв.м. та нежилі приміщення з №1, 2 (групи приміщень №7), №1 (групи приміщень №7а), №1,2 (групи приміщень №8), з №1 по №6 (групи приміщень №1), загальною площею 264,7 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 17А.

Позивачем наданий до суду укладений між СТ «Діамед» (Іпотекодавець) та ЗАТ «ПроКредит Банк» (нині - ПАТ «ПроКредит Банк») (Іпотекодержатель) договір іпотеки від 22.03.2006р. №498-ДЗ12, за умовами якого нежилі приміщення з №1 по №9 (групи приміщень №5), загальною площею 291,4 кв.м. та нежилі приміщення з №1, 2 (групи приміщень №7), №1 (групи приміщень №7а), №1,2 (групи приміщень №8), з №1 по №6 (групи приміщень №1), загальною площею 264,7 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 17А - передані в іпотеку.

Згідно з п.2.2 договору іпотеки від 22.03.2006р. №498-ДЗ12 правочин щодо відчуження Іпотекодавцем предмета іпотеки або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування, або зміни правового статусу предмета іпотеки без згоди Іпотекодержателя не допускається.

Позивач посилається, що приміщення, надане в оренду за оспорюваним договором, відноситься до нежилих приміщень з №1 по №9 (групи приміщень №5), загальною площею 291,4 кв.м. та нежилі приміщення з №1, 2 (групи приміщень №7), №1 (групи приміщень №7а), №1,2 (групи приміщень №8), з №1 по №6 (групи приміщень №1), загальною площею 264,7 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Симиренка, 17А, копії договорів купівлі-продажу яких надані СТ «Діамед» до суду при стягненні боргу з орендної плати. Оскільки вказані приміщення на момент укладення оспорюваного договору знаходились в іпотеці, а згоди Іпотекодержателя на укладення оспорюваного договору СТ «Діамед» не отримував, позивач просить суд визнати оспорюваний договір оренди недійсним не тільки у зв'язку з укладенням його представником позивача з перевищенням повноважень без наступного схвалення правочину позивачем, а із посиланням на недійсність правочину у зв'язку з відсутністю згоди на його укладення Іпотекодержателя спірного приміщення (ПАТ «ПроКредит Банк»), про що позивачем надано до суду 15.01.2015р. за вх.№442/15 відповідні письмові пояснення з доповненням підстав позову.

Відповідач на спростування обставин знаходження орендованого за оспорюваним договором майна в іпотеці вказав на те, що за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 17А відповідачу окрім вказаних груп приміщень загальною площею 291,4 кв.м. та загальною площею 264,7 кв.м. також окремо належать нежитлові приміщення загальною площею 84,5 кв.м., загальною площею 30,8 кв.м., загальною площею 28,0 кв.м. та загальною площею 167,4 кв.м., придбані за окремими договорами купівлі-продажу, надати які відповідач за його посиланнями не має змоги через викрадення документів, з приводу чого відповідач звернувся до Святошинського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, про що надано відповідну довідку від 14.01.2014р. №51/295. За доводами відповідача орендоване за оспорюваним договором нежитлове приміщення в іпотеці не перебуває.

На вимогу суду надати належним чином засвідчені копії всіх договорів іпотеки нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Симиренко, 17А, укладених між СТ «Діамед» та ЗАТ «ПроКредит Банк» (нині - ПАТ «ПроКредит Банк»), з усіма додатками, змінами і доповненнями, третьою особою (ПАТ «ПроКредит Банк») надано укладені договори, зміни до них та Витяг з державного реєстру іпотек станом на 2012 рік, проаналізувавши які, разом із відповідями ПАТ «ПроКредит Банк» на запити позивача, судом встановлено, що:

- між відповідачем та ЗАТ «ПроКредит Банк» (нині - ПАТ «ПроКредит Банк») укладені 2 договори іпотеки: вищевказаний договір іпотеки від 22.03.2006р. №498-ДЗ12, предметом іпотеки за яким є нежилі приміщення з №1 по №9 (групи приміщень №5), загальною площею 291,4 кв.м. та нежилі приміщення з №1, 2 (групи приміщень №7), №1 (групи приміщень №7а), №1,2 (групи приміщень №8), з №1 по №6 (групи приміщень №1), загальною площею 264,7 кв.м., та договір іпотеки від 14.06.2004р. №498-ДЗ10, предметом іпотеки за яким є нежиле приміщення, площею 167,40 кв.м., що складає 7/100 частин житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 17А;

- між відповідачем та ЗАТ «ПроКредит Банк» (нині - ПАТ «ПроКредит Банк») укладений договір застави від 12.09.2001р. №498/09.01-Д32, за яким заставлено нерухоме майно - нежиле приміщення, площею 84,5 кв.м. Договором №4 від 18.07.2012р. внесено зміни до договору застави від 12.09.2001р. №498/09.01-Д32 внаслідок зміни його на договір іпотеки;

- в обох договорах іпотеки від 22.03.2006р. №498-ДЗ12 від 14.06.2004р. №498-ДЗ10 відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки нежитлових приміщень, що належать відповідачу та знаходились в іпотеці ПАТ «ПроКредит Банк» на момент укладення оспорюваного договору, як-то вказання місця їх розташування в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 17А (поверх, експлікація тощо), не додано ані Технічних паспортів вказаних приміщень, ані Довідок-характеристик, виданих Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, на підставі яких укладались договори іпотеки, як вказано у пунктах 1.1 вказаних договорів;

- наявні в матеріалах справи листи ПАТ «ПроКредит Банк» свідчать про ненадання Банком згоди на укладення оспорюваного договору оренди.

Натомість правова позиція третьої особи у даній справі ПАТ «ПроКредит Банк» зводиться до надання витребуваних судом документів, в жодному з адресованих суду поясненні ПАТ «ПроКредит Банк» ані підтримав заявлений позов, ані вказав суду на недійсність (нікчемність) укладеного договору оренди нежитлового приміщення №20/10 від 01.10.2010р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

За ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимогами ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

За ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Статтею 241 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як зазначено в п.3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Виходячи з наявних матеріалів справи судом встановлено, що оспорюваний договір оренди нежитлового приміщення №20/10 від 01.10.2010р. укладений від імені позивача (ТОВ «Діамед») комерційним директором Євдоченко Оленою Федорівною, яка не мала відповідних повноважень на його укладення ані на підставі Статуту позивача, ані внаслідок видачі їй відповідного доручення, довіреності тощо.

Іншого відповідачем не доведено.

Разом з тим, наявні матеріали справи свідчать про те, що після укладення договору оренди №20/10 від 01.10.2013 року ТОВ «Діамед» користувалося приміщенням за адресою: м. Київ, вул. Симиренко 17-А, в якому розташована аптека №27.

Цей факт підтверджується самим позивачем.

При цьому посилання позивача на знаходження у приміщенні на підставі іншого правочину у розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України є необґрунтованими та жодним чином позивачем не доведені.

Окрім того, господарським судом встановлено, що 15.03.2011р. ТОВ «Діамед» звернулось до Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України (нині - Державна служба України з лікарських засобів) із заявою на видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами за місцем провадження діяльності: Аптека №27, 03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17-А, отримало вказану ліцензію, а у відповідності до наявного в матеріалах справи Паспорту аптечного закладу Аптеки №27 адресою вказаної аптеки є: м. Київ, вул. Симиренка, 17-А; приміщення аптечного закладу належить суб'єкту господарювання на умовах оренди, договір оренди №20/10 від 20.10.2010р.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищевказаними рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2014р. у справі №910/6501/14 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р. у даній справі встановлено, що ТОВ «Діамед» фактично здійснює господарську діяльність шляхом здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами у аптечному закладі №27 за адресою: вул. Симиренко 17-А у м. Києві на підставі оспорюваного договору оренди №20/10 від 01.10.2010р.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про наступне схвалення позивачем договору оренди №20/10 від 01.10.2010р., що унеможливлює визнання його судом недійсним з підстав укладення вказаного договору представником позивача з перевищенням повноважень.

Іншого позивачем не доведено.

Посилання позивача на неукладеність оспорюваного договору у розумінні ст. 638 ЦК України з огляду на відсутність у ньому жодних відомостей про об'єкт оренди, крім площі, також не створюють підстав для визнання недійсним договору оренди №20/10 від 01.10.2010р., оскільки визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Така ж правова позиція викладена і у п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», з наступними змінами і доповненнями.

Водночас відносно посилань відповідача на недійсність оспорюваного договору з огляду на відсутність згоди на його укладення Іпотекодержателя спірного приміщення (ПАТ «ПроКредит Банк»), господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ч.4 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

За вимогами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані учасниками процесу докази, суд має враховувати, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дійсно, згідно з ч.3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ПроКредит Банк» не надавав згоди на укладення оспорюваного договору оренди.

Між тим, з наявних матеріалів справи неможливо встановити, що саме орендоване за оспорюваним договором оренди №20/10 від 01.10.2010р. приміщення дійсно перебувало в іпотеці ПАТ «ПроКредит Банк» на момент укладення оспорюваного договору.

Посилання позивача на те, що цей факт встановлюється внаслідок відраховування різниці між придбаними у власність СТ «Діамед» нежитловими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. Симиренка №17А та переданими СТ «Діамед» в іпотеку ПАТ «ПроКредит Банк» нежитловими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. Симиренка №17А у розумінні вимог ГПК України є припущеннями.

Водночас належних та допустимих у розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України доказів того, що орендоване за оспорюваним договором приміщення дійсно відноситься до групи приміщень, наданих в іпотеку Банку позивачем до суду не надано.

В обох договорах іпотеки від 22.03.2006р. №498-ДЗ12 від 14.06.2004р. №498-ДЗ10 відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки нежитлових приміщень, що належать відповідачу та знаходились в іпотеці ПАТ «ПроКредит Банк» на момент укладення оспорюваного договору, як-то вказання місця їх розташування в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 17А (поверх, експлікація тощо), не додано ані Технічних паспортів вказаних приміщень, ані Довідок-характеристик, виданих Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, на підставі яких укладались договори іпотеки, як вказано у пунктах 1.1 вказаних договорів.

Відносно приміщення площею 84,5 кв.м., то воно у відповідності до договору застави від 12.09.2001р. №498/09.01-Д32 на момент укладення оспорюваного договору оренди перебувало у заставі Банку, а не в іпотеці, з огляду на що на момент укладення оспорюваного договору вимоги спеціального Закону України «Про іпотеку» на нього не поширювались.

Отже, виходячи з наявних матеріалів справи, у суду відсутні жодні можливості віднести орендоване приміщення до будь-якого з укладених договорів іпотеки та встановити, що на орендоване приміщення дійсно діяли спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про іпотеку» щодо передачі його в оренду без згоди Іпотекодержателя, що могло б свідчити про недійсність оспорюваного договору.

Посилання позивача на встановлення рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2014р. у справі №910/6501/14 факту віднесення орендованого за оспорюваним договором оренди приміщення до тих приміщень, що придбані відповідачем за договорами купівлі-продажу від 06.12.2005р. та наразі перебувають в іпотеці до уваги суду не приймаються з огляду на невстановлення господарським судом міста Києва від 24.06.2014р. у справі №910/6501/14 вказаних фактів, про що свідчить відповідне рішення суду.

Вказання ж в описовій частині вказаного рішення на надання СТ «Діамед» до суду засвідчених копій договорів купівлі-продажу жодним чином не свідчить про встановлення судом фактів/обставин, які не повинні доводитись в загальному порядку при розгляді інших справ.

Факт перебування орендованого за оспорюваним договором приміщення в іпотеці Банку не доведений належними у розумінні ст. 32-34 ГПК України доказами і третьою особою (ПАТ «ПроКредит Банк»), про порушення прав саме якої і могло б свідчити передання спірного приміщення в оренду у разі дійсного перебування його в іпотеці.

Натомість третя особа (ПАТ «ПроКредит Банк») ані підтримала позовні вимоги щодо недійсності (нікчемності) оспорюваного правочину, ані вказала суду у будь-якому вигляді на недійсність (нікчемність) оспорюваного правочину.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про недоведеність факту перебування орендованого за оспорюваним договором оренди приміщення в іпотеці ПАТ «ПроКредит Банк», що унеможливлює для суду визнання договору оренди №20/10 від 01.10.2010р. недійсним (нікчемним) на підставі ч.3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

Водночас слід зазначити, що у даній справі відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, розглянувши яке суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За вимогами ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Така ж правова позиція викладена і у п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», з наступними змінами і доповненнями.

За таких обставин, враховуючи невстановлення судом підстав для задоволення заявлених позовних вимог, у задоволенні позову ТОВ «Діамед» слід відмовити саме за недоведеністю позовних вимог, а не за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Іншого позивачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» відмовити повністю.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Миколаївської області.

Повне рішення складено 05 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Ю.С. Бездоля

Судді А.П. Алексєєв

О.Г. Смородінова