КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"31" січня 2015 р. Справа №925/1968/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

перевіривши матеріали

апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ББФ"

на рішення господарського суду Черкаської області

від 24.12.2014 р.

у справі №925/1968/14 (суддя Пащенко А.Д.)

за позовом приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ББФ"

про стягнення 11607 грн. 87 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 24.12.2014 р. (повне рішення складено та підписано 29.12.2014 р.) у справі №925/1968/14 позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ББФ" на користь приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція" - 9100 грн. (дев'ять тисяч сто гривень) боргу, 894 грн. 74 коп. (вісімсот дев'яносто чотири гривні 74 копійки) пені, 154 грн. 79 коп. (сто п'ятдесят чотири гривні 79 копійок) три проценти річних, 1429 грн. 70 коп. (тисячу чотириста двадцять дев'ять гривень 70 копійок ) інфляційних втрат, 1822 грн. 49 коп. (тисячу вісімсот двадцять дві гривні 49 копійок) судового збору, 500 грн. (п'ятсот гривень) витрат на оплату послуг адвоката. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 15.01.2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю "ББФ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду Черкаської області від 24.12.2014 р. у справі №925/1968/14 в частині задоволення позовних вимог шляхом вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду на один рік та відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на адвоката у повному обсязі.

Крім того, в тексті апеляційної скарги скаржник звернувся з клопотанням, в якому просить відновити пропущений строк для подання апеляційної скарги, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку тим, що з текстом оскаржуваного рішення скаржник ознайомився лише 12.01.2015р. через сайт Єдиного державного реєстру судових рішень.

Розглянувши клопотання скаржника, суддя доповідач встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання пор їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Оскаржуване рішення було прийняте 24.12.2014 р. та оголошено в судовому засіданні вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складено та підписано 29.12.2014 р.

Виходячи з того, що повний текст рішення було підписано 29.12.2015 р., останнім днем строку подання апеляційної скарги є 12.01.2015 р.

Апеляційну скаргу подано до суду 15.01.2015 р. (що підтверджується відміткою поштового штампу на конверті, в якому була надіслана апеляційна скарга), тобто після закінчення 10-ти денного строку, встановленого для її подання частиною 1 ст.93 ГПК України.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони, прокурора чи за своєю ініціативою господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Згідно з вимогами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Обґрунтовуючи клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає, що звернувся з клопотанням, в якому просить відновити пропущений строк для подання апеляційної скарги, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку тим, що з текстом оскаржуваного рішення скаржник ознайомився лише 12.01.2015р. через сайт Єдиного державного реєстру судових рішень.

Натомість, доводи скаржника спростовуються наявною відміткою на зворотньому боці останнього аркушу рішення суду (а.с.81), відповідно до якої уповноважений представник відповідача Панченко В.Ф. отримав копію оскаржуваного рішення суду 29.12.2014р.

Отже можливість вчасного подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду (в межах встановленого строку) залежало виключно від волевиявлення самого скаржника.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що представник відповідача був присутнім в судовому засіданні, в якому було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, отже останній знав про прийняте рішення і мав можливість своєчасно звернутись з відповідною скаргою.

За змістом статті 87 ГПК надіслання повного тексту рішень та ухвал сторонам, прокурору, третім особам, які були присутні в судовому засіданні, законом не передбачено. Водночас ці сторони, прокурор, треті особи (які були присутні в судовому засіданні) мають право згідно з частиною другою статті 22 ГПК знайомитися з відповідними процесуальними актами, знімати їх копії, а також заявляти клопотання про видачу їм належно засвідчених копій судових рішень (п.3.18 Постанова, Пленум Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи, що в судовому засіданні, в якому було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, був присутній представник відповідача, судом не порушено вимог ст. 87 ГПК України.

Таким чином, оскільки наведені в апеляційній скарзі обґрунтування причин пропуску процесуального строку не є поважними, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його поновлення. В клопотанні скаржника про поновлення строку не наведено жодного аргументу, який міг би спонукати колегію апеляційного господарського суду дійти іншого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Отже, клопотання скаржника про відновлення строку подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 24.12.2014 р. у справі №925/1968/14 задоволенню не підлягає, а вищезазначена апеляційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до п.4 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно п.2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст.ст. 53, 86, 91, 93, п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "ББФ" про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги відхилити.

2. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ББФ" на рішення господарського суду Черкаської області від 24.12.2014 р. у справі №925/1968/14 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Повернути товариству з обмеженою "ББФ" з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп., сплачений згідно платіжного доручення №393 від 14.01.2015 р.

4. Матеріали справи №925/1968/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко