РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015Справа №910/29223/14

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Центральної міської бібліотеки ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 39 303,52 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Цимбаліст В.В. - довіреність б/н від 12.01.2015 року;

від відповідача: Вінниченко Т.В. - довіреність б/н від 08.01.2015 року;

від третьої особи: Круть В.О. - довіреність б/н від 29.01.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Центральної міської бібліотеки ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва про стягнення 39 303,52 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати з компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, згідно умов Договору №487 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 09.07.2012 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 31 140,78 грн. - компенсації витрат підприємства, 531,74 грн. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 927,95 грн. - 3% річних, 6 703,05 грн. - інфляційних втрат, 1 827,00 грн. - судового збору.

Ухвалою від 29.12.2014 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 04.02.2015 року.

04.02.2015 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву та клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В судовому засіданні 04.02.2015 року судом відмовлено в задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в зв'язку з його необґрунтованістю.

В судовому засіданні 04.02.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 04.02.2015 року представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

В судовому засіданні 04.02.2015 року представник третьої особи позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 04.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - орендодавець, третя особа) та Центральною міською бібліотекою ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва (далі по тексту - орендар, відповідач) укладено Договір №487 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, ОРЕНДОДАВЕЦЬ на підставі рішення Київської міської ради від 25 травня 2011 р. №214/5601 "Про надання дозволів на укладання договорів оренди, на продовження договорів оренди та внесення змін до рішень Київської міської ради з питань оренди " додаток 2 пункт 10 передає, а ОРЕНДАР приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: проспект Перемоги, будинок № 25 А літер А, для розміщення бюджетної установи

Згідно з п. 2.1. Договору, об'єктом оренди є: - нежитлове приміщення, загальною площею: 790,80 (сімсот дев'яносто цілих вісім десятих) кв.м. у т.ч. 1 поверх - 583.20 (п'ятсот вісімдесят три цілих два десятих) кв.м. 2 поверх - 207.60 (двісті сім цілих шість десятих) кв.м згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київжитлоспецексплуатація» (далі по тексту - позивач) (п. 2.4. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, за користування об'єктом оренди ОРЕНДАР сплачує орендну плату, розмір якої згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київради від "22" вересня 2011 р. № 34/6250 встановлено 1 грн. на рік.

Згідно з п. 3.3. Договору, крім орендної плати ОРЕНДАР сплачує:

- компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за квітень 2012р. складає: 40 грн. 28 коп. на місяць;

- компенсацію витрат підприємства, яка за квітень 2012 складає: 2 359 грн. 15 коп. на місяць.

Відповідно до п. 3.6. Договору, орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується ОРЕНДАРЕМ на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача) (надалі - підприємство) КП «Київжитлоспецексплуатація» 01034 м. Київ вул. Володимирська, 51-а, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання Сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди ОРЕНДОДАВЦЕВІ.

Згідно з п. 3.7. Договору, орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачуються ОРЕНДАРЕМ незалежно від наслідків господарської діяльності ОРЕНДАРЯ щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Орендодавець зобов'язаний вносити орендні платежі (орендну плату та компенсацію витрат підприємства) своєчасно і в повному обсязі (п. 4.2. Договору).

Факт приймання-передачі об'єкту оренди підтверджується підписаним між сторонами 09.07.2012 року Актом приймання-передачі нерухомого майна (копія акту міститься в матеріалах справи).

Однак, як слідує з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасності та повноти сплати компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем за період з 01.01.2014 року по 30.11.2014 року виникла заборгованість зі сплати: 31 140,78 грн. - компенсації витрат підприємства, 531,74 грн. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на підтвердження іншого суду не надано жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві у тимчасове платне користування об'єкт оренди на певний строк та за відповідну плату згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача компенсацію витрат підприємства та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2014 року по 30.11.2014 року та має перед позивачем заборгованість в розмірі: 31 140,78 грн. - компенсації витрат підприємства, 531,74 грн. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою.

Відзив відповідача на позовну заяву не приймається судом в якості належного та допустимого доказу та спростовується наявними в матеріалах справи документами та чинним законодавством.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 31 140,78 грн. - компенсації витрат підприємства, 531,74 грн. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 927,95 грн. - 3% річних, 6 703,05 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 927,95 грн. - 3% річних, 6 703,05 грн. - інфляційних втрат, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Центральної міської бібліотеки ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва (03055, м. Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 25-А, ) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01034, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А, ) 31 140 (тридцять одну тисячу сто сорок) грн. 78 коп. - компенсації витрат підприємства, 531 (п'ятсот тридцять одну) грн. 74 коп. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 927 (дев'ятсот двадцять сім) грн. 95 коп. - 3% річних, 6 703 (шість тисяч сімсот три) грн. 05 коп. - інфляційних втрат, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 06.02.2015 року.