ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 рокуСправа № 912/308/14
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Поліщук Г.Б., розглянув матеріали справи № 912/308/14

за позовом: Прокурора Ульяновського району в інтересах держави в особі

Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, м. Кіровоград, та

Кіровоградської обласної державної адміністрації, м. Кіровоград,

до відповідачів: 1. Ульяновської районної державної адміністрації, м. Ульяновка,

2. Приватного підприємства "Регіональні меркетологічні дослідження", Кіровоградська область, смт. Голованівськ,

3. Державного підприємства "Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", м. Кіровоград,

про визнання аукціону недійсним, визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання договору недійсним, зобов'язання повернути земельну ділянку

за участю представників сторін:

від прокуратури - Макаренко О.І., службове посвідчення № 023072 від 21.11.2013;

від позивача 1 - участі не брали;

від позивача 2 - участі не брали;

від відповідача 1 - участі не брали;

від відповідача 2 - участі не брали;

від відповідача 3 - Майстренко О.М., довіреність № б/н від 08.09.2014.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Прокурор Ульяновського району звернувся в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області та Кіровоградської обласної державної адміністрації до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою від 29.09.2013 р. № 2-1747 вих-13 з вимогами про визнання аукціону з продажу ставки річної суми орендної плати земельної ділянки загальною площею 0,53 га на території Новоселицької сільської ради недійсним; визнання незаконним та скасування розпорядження про затвердження результатів аукціону та укладення договору оренди земельної ділянки від 29.04.2011 № 207-р; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16.06.2011, укладеного між Ульяновською районною державною адміністрацією та приватним підприємством "Регіональні меркетологічні дослідження"; зобов'язання приватного підприємства "Регіональні меркетологічні дослідження" повернути земельну ділянку площею 0,53 га на території Новоселицької сільської ради державі в особі Головного управління Держземагентства в Кіровоградської області.

05.05.2014 року прокурор звернувся до суду з листом №2-826 вих-14, в якому повідомив, що під час друкування позовної заяви в пункті 2 її резолютивної частини здійснена описка, у зв'язку з чим пункт 2 просив вважати викладеним в наступний редакції: "Визнати недійсними результати аукціону з продажу ставки річної суми орендної плати земельної ділянки загальною площею 0,53 га, на території Новоселицької сільської ради, які затверджені протоколом земельних торгів від 28.04.2011".

Позовні вимоги прокурора мотивовані тим, що в ході проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства виявлено ряд порушень вимог земельного законодавства в частині повноважень місцевої державної адміністрації щодо прийняття рішень у сфері земельних відносин.

Посилаючись на приписи статей 84, 90, 116, 122, 127-133 Земельного кодексу України прокурор стверджує, що Ульяновська районна державна адміністрація, приймаючи розпорядження від 29.04.2011 №207-р про передачу в оренду ПП "Регіональні меркетологічні дослідження" земельної ділянки площею 0,53 га порушила норми діючого земельного законодавства, оскільки вирішення питань щодо відведення такої категорії земельних ділянок відноситься до компетенції Кіровоградської обласної державної адміністрації. Свою позицію прокурор доводить, зокрема, тим, що об'єкт торгівлі, для будівництва якого надана спірна земельна ділянка, не є об'єктом, який пов'язаний з обслуговуванням жителів територіальної громади району, тому повноваження щодо передачі земель для таких потреб відноситься до компетенції Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Крім того, прокурор вважає, що Ульяновська районна державна адміністрація, передавши спірну земельну ділянку для будівництва об'єкта торгівлі, порушила встановлені законом вимоги щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Прокурор звертає увагу суду, що аукціон з продажу права оренди на земельну ділянку проведений на підставі розпорядження Кіровоградської обласної державної адміністрації від 23.07.2008 №637-р "Про порядок проведення земельних аукціонів" та Тимчасового положення про порядок продажу земельних ділянок та передачі їх в оренду на конкурентних засадах на території Кіровоградської області, затвердженого рішенням Кіровоградської обласної ради від 31.05.2007 №226 всупереч рішенню Конституційного Суду України від 11.11.2008 №25 рп/2008, яким встановлено, що відповідно до Конституції України правовий режим власності, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування та розпорядження майном (землею) визначаються виключно законами.

Ухвалою від 03.04.2014 залучено до участі у справі іншого відповідача - державне підприємство "Кіровоградський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою".

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 29.05.2014 позовні вимоги прокурора задоволено в повному обсязі. Визнано недійсними результати аукціону з продажу ставки річної суми орендної плати земельної ділянки загальною площею 0,53 га на території Новоселицької сільської ради, які затверджені протоколом земельних торгів від 28.04.2011р. Визнано незаконним та скасовано розпорядження про затвердження результатів аукціону та укладення договору оренди земельної ділянки від 29.04.2011 № 207-р. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 16.06.2011, укладений між Ульяновською районною державною адміністрацією та приватним підприємством "Регіональні меркетологічні дослідження". Зобов'язано приватне підприємство "Регіональні меркетологічні дослідження" повернути земельну ділянку площею 0,53 га на території Новоселицької сільської ради державі в особі Головного управління Держземагентства в Кіровоградської області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2014 вказане рішення господарського суду Кіровоградської області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2014 у даній справі постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2014 та рішення господарського суду Кіровоградської області від 29.05.2014 скасовано, матеріали справи скеровано для нового розгляду до господарського суду Кіровоградської області.

За результатами повторного автоматичного розподілу справи справу призначено судді Поліщук Г.Б.

Ухвалою від 28.11.2014 суддею Поліщук Г.Б. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.12.2014.

Під час нового розгляду справи прокурором подано заяву про зміну підстави позову, у відповідності до якої прокурором фактично доповнено підстави позову, та зазначено про те, що з урахуванням розташування земельної ділянки біля автодороги Київ-Одеса, в результаті чого об'єкт, розміщений на земельній ділянці, може включати в себе обслуговування жителів не лише територіальної громади Ульяновського району, але й жителів територіальних громад інших районів, розгляд питань щодо відведення земельних ділянок відноситься до компетенції Кіровоградської обласної державної адміністрації.

На думку прокурора, відповідачі мають довести, що відведення спірної земельної ділянки переслідувало мету обслуговування жителів територіальної громади Ульяновського району.

Крім того, як зазначає прокурор, підставою для задоволення позову є проведення спірного аукціону всупереч вимогам Глави 21 Земельного кодексу України із застосуванням актів місцевих органів влади, які суперечать Конституції України, що свідчить про наявність підстав для визнання незаконним рішення про затвердження результатів такого аукціону та визнання недійсним укладеного на підставі такого рішення договору оренди землі.

Крім того, окремою підставою визнання аукціону, розпорядження про затвердження його результатів та договору недійсним прокурор визначає порушення учасниками аукціону вимог законодавства про захист економічної конкуренції, посилаючись на те, що учасниками спірного аукціону, зокрема, були Тетева Н.С. та ПП "Регіональні меркетологічні дослідження", засновником якого є Тетева І.В. Як зазначив прокурор, вказані особи є близькими родичами, що є антиконкурентними узгодженими діями, внаслідок чого аукціон та його результати не відповідають ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та ст.203 Цивільного кодексу України.

Позивач-1 - Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області 17.12.2014 надіслав до суду клопотання, яким повідомив суд, що управління є суб'єктом владних повноважень, що на даний час здійснює повноваження стосовно розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, та виклав клопотання про розгляд даної справи без участі представника управління у зв'язку з неможливістю забезпечити його явку.

Позивачем 2 - Кіровоградською обласною державною адміністрацією 15.01.2015 надано пояснення, у відповідності до яких позивач не вбачає порушення власних повноважень у даному спорі.

Відповідачем-1 - Ульяновською районною державною адміністрацією 17.12.2014 надіслано клопотання, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора та розглянути дану справу без участі повноважного представника.

Відповідач-2 - приватне підприємство "Регіональні меркетологічні дослідження" відзив на позов не подав. Натомість, відповідачем-2 подано до суду клопотання про припинення провадження у справі, мотивоване тим, що матеріали судової справи не містять будь-яких доказів, що спірні правочини порушують права та інтереси позивачів, що встановлено у постанові Вищого господарського суду України від 11.11.2014 у даній справі. На думку відповідача-2, дана обставина є підставою для припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд, розглянувши клопотання відповідача-2 про припинення провадження у справі, не вбачає підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України передбачено припинення провадження в справі у зв'язку з відсутністю предмета спору. Проте, припинення провадження можливе лише тоді, коли між сторонами відсутній предмет спору та не існує неврегульованих питань.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається наявність обставин, які свідчать про існування між сторонами спору, зокрема, щодо користування спірною земельною ділянкою.

Встановлення судом факту відсутності порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача є підставою для відмови у задоволенні позову, а не припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, як помилково зазначає відповідач-2.

Відповідач-3 - державне підприємство "Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", листом від 06.01.2015 повідомив суд, що пояснення та заперечення стосовно позову прокурора надані до суду під час попереднього розгляду даної справи. Кіровоградський інститут землеустрою не згоден зі змістом позовних вимог, в задоволенні позову просить відмовити та проводити розгляд даної справи за відсутності представників ДП "Кіровоградський інститут землеустрою" в судовому засіданні.

В судовому засіданні представники позивачів та відповідачів 1 та 2 участі не брали, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

21.10.2010 головою Ульяновської районної державної адміністрації видано розпорядження № 548-р "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для продажу права оренди земельної ділянки на аукціоні", яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для продажу права оренди, терміном на 49 років, на аукціоні, земельної ділянки загальною площею 0,53 га пасовищ за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Новоселицької сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, для будівництва та розміщення музею-магазину з обслуговування жителів територіальної громади району; доручено ліцензійній організації розробити відповідну проектно-технічну документацію для продажу права оренди земельної ділянки на аукціоні; після проведення державної експертизи землевпорядної документації подати проект землеустрою до райдержадміністрації для подальшого вирішення, згідно з чинним законодавством.

Державним підприємством "Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на виконання замовлення Ульяновської районної державної адміністрації, розроблено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на аукціоні строком на 49 років для комерційного використання, під будівництво та розміщення музею-магазину для обслуговування жителів територіальної громади району. Комісією з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою в Ульяновському районі 24.11.2010 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,53 га.

Розпорядженням голови Ульяновської районної державної адміністрації від 15.12.2010 №667-р, затверджено акт визначення збитків власників землі та землекористувачів, пов'язаних з вилученням земельної ділянки для продажу права оренди на аукціоні, терміном на 49 років, загальною площею 0,53 га сільськогосподарських угідь (пасовища), за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Новоселицької сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, для комерційного використання, під будівництво та розміщення музею-магазину для обслуговування жителів територіальної громади району. Організатором земельних торгів (аукціону) з продажу ставки річної суми орендної плати на земельну ділянку державної власності площею 0,53 га, розташованої на території Новоселицької сільської ради Ульяновського району, що передавалась в оренду на 49 років для будівництва та розміщення музею-магазину сільськогосподарської продукції виступила Ульяновська районна державна адміністрація.

22.03.2011 між Ульяновською районною державною адміністрацією та Державним підприємством "Кіровоградський науково-дослідний проектний інститут землеустрою" укладено договір на проведення спірних торгів.

28.04.2011 за результатами проведених земельних торгів (аукціону), переможцем визначено приватне підприємство "Регіональні меркетологічні дослідження", про що складено протокол від 28.04.11. Разом з цим, 29.04.11 головою Ульяновської районної державної адміністрації прийнято розпорядження №207-р "Про затвердження результатів аукціону та укладання договору оренди земельної ділянки", яким затверджено результати аукціону, який відбувся 28.04.11 з продажу ставки річної суми орендної плати спірної земельної ділянки.

16.06.11 між Ульяновською районною державною адміністрацією - орендодавцем та приватним підприємством "Регіональні меркетологічні дослідження" - орендарем, укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав на підставі розпорядження голови Ульяновської райдержадміністрації від 29.04.11 № 207-р, а орендар прийняв в строкове платне користування, оренду, на 49 років земельну ділянку площею 0,53 га для будівництва та розміщення музею-магазину, яка знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Ульяновський район, Новоселицька сільська рада. Кадастровий номер земельної ділянки - :02:000:7520.

Господарський суд, оцінивши наявні матеріали справи, беручи до уваги вказівки, наведені у постанові Вищого господарського суду України від 11.11.2014, які є обов'язковими для суду першої інстанції в силу приписів ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Частиною 2 статті 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до підпункту 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Підстави недійсності правочину унормовані приписами статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом 12 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з пунктом 2 статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Пунктом а) частини 1 статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин також віднесено розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Стаття 122 Земельного кодексу України визначає повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Пунктом "в" частини 3 статті 122 вказаного Кодексу визначені повноваження районних державних адміністрацій щодо передачі на їх території земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини шостої цієї статті, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Отже, як вбачається зі змісту вказаної норми, перелік об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району, не є вичерпним, і відповідно, до цього переліку можуть бути віднесені і об'єкти торгівлі.

Відповідно до частини 4 вказаної статті обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

В оренду приватному підприємству "Регіональні меркетологічні дослідження" передано земельну ділянку, яка належала раніше до земель сільськогосподарського призначення та яка знаходиться в Ульяновському районі за межами населеного пункту, для будівництва та розміщення музею - магазину для обслуговування жителів територіальної громади району.

Надаючи дозвіл на розробку проекту землеустрою розпорядженням від 21.10.10 №548-р, Ульяновська районна державна адміністрація, виходила виключно з тих обставин, що земельна ділянка відводиться для розміщення відповідного об'єкта, який пов'язаний з обслуговуванням жителів територіальної громади району.

Пункт в) частини третьої статті 122 Земельного кодексу України не встановлює імперативно заборони використання об'єкту, пов'язаного з обслуговуванням жителів територіальної громади району, окрім цих жителів і іншим невизначеним колом осіб.

Відтак, Ульяновська районна державна адміністрація мала повноваження на передачу у користування на її території земельної ділянки, наданої під розміщення музею-магазину, який є об'єктом, пов'язаним з обслуговуванням жителів територіальної громади району.

В частині доводів прокурора про незаконну зміну цільового призначення земельної ділянки, слід зазначити наступне.

Перелік категорій земель за основним цільовим призначенням визначає стаття 19 Земельного кодексу України, за приписами якої землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, як землі сільськогосподарського призначення та землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Згідно зі статтею 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Згідно з приписами статті 123 Земельного кодексу України рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування про надання у користування земельних ділянок у разі зміни цільового призначення приймаються на підставі проектів землеустрою, надання у користування земельної ділянки земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюються на підставі технічної документації із землеустрою.

За приписами статті 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Отже, зміна цільового призначення земельної ділянки з однієї категорії на іншу з визначенням виду її використання в межах зміненої категорії земель, відбувається шляхом прийняття рішення відповідним органом влади, яким затверджується проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміненим цільовим призначенням земельної ділянки відповідно до закону та надається земельна ділянка у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, мається на увазі використання земельної ділянки за цільовим призначенням, визначеним на підставі відповідного проекту землеустрою.

За приписами частини 1 статті 23 Земельного кодексу України землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання, втім частиною 3 цієї статті передбачено можливість надання сільськогосподарських угідь гіршої якості для потреб, не пов'язаних з веденням сільськогосподарського виробництва. При цьому, надання сільськогосподарських угідь для інших потреб, не пов'язаних з веденням сільськогосподарського виробництва, передбачає необхідність зміни цільового призначення земельної ділянки з категорії земель сільськогосподарського призначення на іншу категорію земель.

Розпорядженням від 15.12.2010 затверджено проект землеустрою, відповідно до якого змінено категорію земель із земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту, зв'язку оборони та іншого призначення, цільове призначення земельної ділянки - землі, що використовуються в комерційних цілях, що відповідає вимогам статті 20 Земельного кодексу України.

Про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, свідчить також лист відділу Держземагентства в Ульяновському районі Кіровоградської області від 27.03.14 №669.

Таким чином, спірна земельна ділянка передана в оренду з дотриманням вимог земельного законодавства в частині використання земель за цільовим призначенням та зміни їх цільового призначення.

Прокурором не доведено та не підтверджено належними доказами, як того вимагають статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, порушення учасниками аукціону вимог законодавства про захист економічної конкуренції, а також того, що таке порушення може бути підставою для визнання недійсним спірного аукціону та договору оренди землі.

При цьому, господарський суд враховує, що відповідно до положень Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції" саме на Антимонопольний комітет України покладено здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

В частині проведення аукціону з продажу ставки річної суми орендної плати спірної земельної ділянки в період відсутності встановленого законом порядку проведення земельних торгів, на підставі розпорядження Кіровоградської обласної державної адміністрації від 23.07.08 № 637-р "Про порядок проведення земельних аукціонів" та Тимчасового положення про порядок продажу земельних ділянок та передачі їх в оренду на конкурентних засадах на території Кіровоградської області, затвердженого рішенням Кіровоградської обласної ради від 31.05.07 №226, слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати аукціону.

Згідно зі статтею 13 цього ж Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, у разі продажу права оренди, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до статті 134 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент проведення аукціону) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, оренда, суперфіцій, емфітевзис, у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах, земельних торгах, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Приписами статей 135, 136, 137 Земельного кодексу України визначений порядок проведення торгів (аукціону), зокрема врегульовані питання щодо форми проведення торгів, підготовки лотів для продажу на земельних торгах, оголошення про проведення земельних торгів.

Земельний аукціон - це організація конкурентного продажу права оренди земельних ділянок, відповідно до якого право на укладення договору оренди із власником земельної ділянки набуває той учасник (переможець земельних торгів), який запропонує найвищу ціну.

Як вбачається з матеріалів справи, аукціон проведено на підставі розпорядження Кіровоградської обласної державної адміністрації від 23.07.08 № 637-р "Про порядок проведення земельних аукціонів", яким голів районних державних адміністрацій зобов'язано здійснювати продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та несільськогосподарського призначення державної та комунальної власності відповідно до Тимчасового положення про порядок продажу земельних ділянок та передачі їх в оренду на конкурентних засадах на території Кіровоградської області, затвердженого рішенням Кіровоградської обласної ради від 31.05.07 №226.

Приписами статті 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", та статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що розпорядження голови місцевої державної адміністрації, видані в межах своїх повноважень, та акти ради є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Згідно з пунктом 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

На момент проведення аукціону вказані розпорядження були чинними (т.2 а.с. 73-74, 101-102).

З позовами про визнання недійсними правочинів щодо земельних ділянок мають право звертатися сторони цих правочинів, а також інші зацікавлені особи. При цьому інтерес такої особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а також відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надане в резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 01.12.04 № 18-рп/2004.

Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

При поданні позову в інтересах позивачів - Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області та Кіровоградської обласної державної адміністрації прокурором не доведено - в чому полягає порушення їх прав та інтересів за захистом яких звернувся прокурор з даним позовом, та чи будуть поновлені ці права у разі задоволення позову, враховуючи те, що повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належать саме відповідачеві - Ульяновській районній державній адміністрації, яка передаючи в оренду спірну земельну ділянку діяла в межах компетенції, визначеної законодавством.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Європейський Суд визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Водночас зазначивши, що суд зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду.

Європейський Суд наголошує на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Рішенням Європейського суду з права людини від 24.06.03 №44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства" встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог зроблені без врахування приписів статті 9 Конституції України, статей 17, 18 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", статті 19 Закону України "Про міжнародні договори" та положень Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

З огляду на викладене в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі статті 49 Господарського процесуального України, господарський суд судовий збір покладає на позивачів.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області (25006, м. Кіровоград, вул. Тимірязєва, 84, ідентифікаційний код 38802868) на користь Державного бюджету України (р/р 3002 в Головному Управлінні Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, МФО 823016, код 38037409, отримувач коштів УК у м. Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) - 2436,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Кіровоградської обласної державної адміністрації (25022, м. Кіровоград, пл. Героїв Майдану, 1, ідентифікаційний код 00022543) на користь Державного бюджету України (р/р 3002 в Головному Управлінні Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, МФО 823016, код 38037409, отримувач коштів УК у м. Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) - 2436,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням судового збору.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено 02.02.2015

Суддя Г.Б. Поліщук