ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року Справа № 915/2055/14

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Цуріці І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві справу

за позовом: Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" /54000, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40/

до відповідача: Комунальне підприємство "Водопостачання м. Вознесенська" /56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Щорса, 2/

про: стягнення 759625,61 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Левченко О.В., дов. № 01/53-214 від 25.12.2014р.

Від відповідача: Петерс Р.Я., дов. від 08.01.2015р.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 714685,05 грн. боргу за активну електроенергію, 44940,56 грн. боргу за реактивну електроенергію.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014 року позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив наступне.

Між сторонами у справі 26.03.2012р. було укладено договір № 50/248 про постачання електричної енергії

На підставі вищевказаного договору позивач за період з липня по жовтень 2014р. відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 808408 кВт.г. на суму 999174,67 грн.

Відповідач оплату за використану активну електричну енергію здійснив частково в сумі 284489,62 грн.

Таким чином, станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідача за спожиту активну електроенергію склала 714685,05 грн.

Згідно з додатком № 5 до договору, яким передбачено порядок обчислення плати за перетоки реактивної електроенергії та договору споживачу були виставлені рахунки за перетікання реактивної електроенергії за період липень-жовтень 2014р. на суму 44940,56 грн.

Відповідач послуги з перетікань реактивної електроенергії не оплатив.

Таким чином, станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідача за надання послуг з перетікань реактивної за період вересень-жовтень 2014р. становить 44940,56 грн.

Після звернення позивача із позовом до суду, відповідач погасив борг по активній електроенергії за липень 2014р. в сумі 51837,79 грн. У зв'язку з чим, ухвалою суду від 06.02.2015р. суд припинив в цій частині провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Таким чином станом на день розгляду справи у суді, заборгованість відповідача по активні електроенергії становить 662847,26 грн., по реактивній електроенергії 44940,56 грн., яку позивач просить стягнути з останнього в судовому порядку.

Відповідач надав відзив, в якому проти позову заперечує. В обґрунтування зазначає, що заборгованість, яка є предметом спору має відшкодовуватись з державного бюджету. Наявність вказаної заборгованості пояснює невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню тарифам, що затверджувалися органами місцевого самоврядування. Вказує, що фінансування з державного бюджету не відбулося. При цьому відповідачем було зроблено все від нього залежне, щоб таке відшкодування відбулося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

26.03.2012р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 50/248 про постачання електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

П. 6.1 ПКЕЕ передбачено, що розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.

Припис п. 6.11 ПКЕЕ передбачає, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п.п. 1 п. 8.1 та п.п.2 п.10.2 ПКЕЕ постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

У п. 2.1 договору сторони передбачили, що під час виконання цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку.

Сторони передбачили ( п.п. 2.2.2, п.2.3.3) у договорі, що позивач зобов'язаний виконувати умови цього договору, постачати відповідачу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених цим договором, споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та Додатків № 10 "Порядок розрахунків" та № 4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Відповідно до п.1 додатку №4 до договору сторони домовились, що відповідач знімає показання розрахункових засобів обліку щомісячно 31 числа.

Згідно з п. 1 додатку № 10 до договору розрахунковим вважається період з 31 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору, відпустив відповідачу активної електричної енергії за період з липня по жовтень 2014р. у кількості 808408 кВт.г. на суму 999174,67 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про використану електроенергію, які складалися та надавалися позивачу безпосередньо відповідачем.

На оплату спожитої активної електроенергії позивач виставив відповідачу рахунки за спожиту електроенергію, які відповідач оплатив частково в сумі 284489,62 грн.

Крім того, після звернення позивача із позовом до суду, відповідач погасив борг по активній електроенергії за липень 2014р. в сумі 51837,79 грн. У зв'язку з чим, ухвалою суду від 06.02.2015р. суд припинив в цій частині провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Таким чином, станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідача за спожиту активну електроенергію цілком обґрунтовано складає 662847,26 грн.

Пунктом 6.33 ПКЕЕ зазначено, що велична плати за перетікання реактивної електроенергії на межі розділу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно до «Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 року № 19, розділ 3 якої передбачає укладання додатків до Договору для розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

На підставі Методики сторонами було укладено додаток № 5 до договору, який є його невід'ємною частиною.

У відповідності до договору та додатку № 5 до нього позивач виставив відповідачу рахунки за перетікання реактивної електроенергії за період липень-жовтень 2014р. на суму 44940,56 грн.

Відповідач послуги з перетікань реактивної електроенергії не оплатив.

Припис ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. ст. 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України встановлюють, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов'язаннями.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки відсутність грошових коштів не є підставою для звільнення від грошових зобов'язань.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи діючого законодавства, в зв'язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, заявлені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, матеріалами справи підтверджені, та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Водопостачання м. Вознесенська" /56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Щорса, 2, / на користь Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" /54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40, / 662847,26 грн. боргу за активну електричну енергію /на р/р № 01 в МОУ АТ "Ощадбанк", МФО 326461, код 23399393/, 44940,56 грн. боргу за надання послуг з перетікань реактивної електроенергії /на п/р 0060 в МФ РУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 326610, код 23399393/, 15192,51 грн. судового збору /на п/р 0060 в МФ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 326610, /.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.I. Васильєва

Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2015р.