РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 р.Справа № 910/24393/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Фарматоп "

До Публічного акціонерного товариства " Банк " Київська Русь "

Про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 70549-20/14-7 від 05.06.2014 р.

Суддя Пінчук В.І.

Представники:

від позивача Линевич І.Л. - предст.

від відповідача Гордієнко І.С. - предст.

Рішення прийняте 15.01.2015 р., оскільки у судовому засіданні 11.12.2014 р. оголошувалась перерва.

Обставини справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю " Фарматоп " звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 70549-20/14-7 від 05.06.2014 р., що укладений між приватним акціонерним товариством " Альба Україна " та публічним акціонерним товариством " Банк " Київська Русь ".

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує 10.12.2014 р. через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватне акціонерне товариство " Альба Україна " .

Суд у задоволенні зазначеного клопотання відмовляє.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

Між публічним акціонерним товариством " Банк " Київська Русь " та приватним акціонерним товариством " Альба Україна " був укладений договір про відступлення права вимоги № 70549-20/14/7 від 05.06.2014 р.

На підставі зазначеного договору відповідачу перейшло право вимоги до позивача на суму 677293,59 грн. за договором купівлі - продажу № 1062, що укладений між публічним акціонерним товариством " Банк " Київська Русь " та приватним акціонерним товариством " Альба Україна ".

В обґрунтування своїх заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що зміст спірного договору суперечить чинному законодавству.

Крім того, вказаний договір укладений з порушенням прав та законних інтересів товариства з обмеженою відповідальністю " Фарматоп ", тобто без надання згоди останнього на його укладення, а також не містить всіх істотних умов господарського договору.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що при укладанні спірного договору сторонами було дотримано норми чинного законодавства, а саме:

- зміст правочину не суперечить законодавству, а також моральним засадам суспільства.

- волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі;

- спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та завірений печатками, у відповідності до законодавства;

- правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.

Посилання позивача на норми ст. 188 ГК та ст. 651 ЦК України є безпідставними, оскільки вони стосуються зміни умов договору, про те не регулюють відносини заміни кредитора у зобов'язанні

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ).

В силу ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі укладеного банком з третьою особою договору відступлення та прав третьої особи за договором купівлі-продажу №1062 від 29.04.2013 р., відбулася заміна особи у зобов'язанні, яке виникло з договору купівлі-продажу, а не сторін такого договору.

Таким чином, заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов'язків, а особа кредитора, на користь якої повинно бути здійснене таке виконання, не має істотного значення для боржника, адже внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у конкретному зобов'язанні, а не заміна сторони в договорі.

Що ж стосується тверджень позивача про не повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов'язанні, то такі доводи не відповідають дійсності, оскільки 26.06.2014 р. позивачу та іншим дебіторам ПрАТ " Альба-Україна " був направлений лист-повідомлення, підтвердженням чого є список №1897 згрупованих поштових відправлень ( рекомендованих листів ) (копія додається), а також інформація з Інтернет-ресурсу: сайт Укрпошти ( роздруківка додається ).

Суд вважає, що позивачем не доведений факт порушення його прав у зв'язку з укладенням договору відступлення прав вимоги №70549-20/14-7 від 05.06.2014 р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК Кодексу.

дата підписання повного тексту рішення 26.01.2015 р.

СуддяВ.І.Пінчук