ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 р. Справа №917/1805/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", , вул. Ковпака, 29, м. Київ, 03150; адреса для поштових відправлень вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпол", , вул. Фрунзе, б. 145, м. Полтава, Полтавська область, 36002

про стягнення 2 438 грн. 80 коп.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Матвійчук О.Т. довіреність №02-36/3045 від 29.10.2014р.

від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача безпідставно одержані кошти у сумі 2 438 грн. 80 коп.

Представник позивача на задоволенні позову наполягає з мотивів викладених у позовній заяві.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, копія ухвали від 22.12.2014р. повернулася до суду з відміткою поштового відділення "за зазначеною адресою не проживає".

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Позивач вимог ухвал суд не виконав.

В зв'язку з цим справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіпол" (орендодавець за договором; відповідач по справі) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (Орендар за договором; позивач по справі) 31 серпня 2009 року був укладений договір оренди № 805/1-10.6/09-201 (далі - Договір) (а.с. 26-27).

За умовами даного Договору позивач прийняв в строкове платне користування частини нежитлових приміщень за адресами: м. Полтава, вул. Фрунзе, 145, загальною площею 1,3 кв.м.; м. Полтава, вул. Гожулянська, 4, загальною площею 1 кв.м., для встановлення банківського терміналу з видачі готівки з використанням пластикових карт міжнародних систем VISA, Eurocard/Mastercard.

Даний факт підтверджується актами передачі-прийому від 01.09.2009 р. (Додаток № 1, Додаток № 1.1)(а.с.28-29).

Даний договір оренди був укладений строком на 35 місяців з дати підписання акту прийому-передачі площ (об'єктів оренди).

Як вбачається з матеріалів справи 20.02.2012 р. відповідачем було направлено на адресу ПАТ "Укрсоцбанк" лист, відповідно до якого висловив намір розірвати договір оренди, обґрунтовуючи свою позицію, зміною норм чинного законодавства, що унеможливлює виконання ним договірних зобов'язань (а.с.30).

15.03.2012р. відповідачем було направлено позивачу лист, в якому пропонував внести у договір оренди зміни щодо методу обчислення орендної плати у зв'язку з постійним підвищенням тарифів на електроенергію.

Листом від 07.05.2012р. ПАТ "Укрсоцбанк" не заперечував проти перегляду розміру орендної плати, але враховуючи складну процедуру формування внутрішньобанківського бюджету та неможливістю внесення до нього змін щодо збільшення витрат, лише перед укладенням договору оренди на новий термін. Крім того, відповідачу було запропоновано укладення наступного договору на менш тривалий термін задля можливості актуалізації умов договору з огляду на зміни економічної ситуації в країні.

22.06.2012р. між ТОВ "Медіпол" (орендодавець за договором; відповідач по справі ) та ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 31.08.2009р. № 805/1-10.6/09-201.

За умовами даної угоди сторони дійшли згоди про дострокове розірвання договору оренди від 31.08.2009р. № 805/1-10.6/09-201, згідно з п.7.1.8 Договору.

Як вбачається з матеріалів справи 25.06.2012р. сторонами було підписано без жодних зауважень та скріплено печатками акт здачі-приймання (об'єкта оренди) у відповідності до п. 2.2. Договору (а.с.34).

А отже Договір оренди № 805/1-10.6/09-201. від 31.08.2009р. є розірваним з 22.06.2012р.

Однак як зазначає позивач, ПАТ "Укрсоцбанк" було сплачено орендну плату за договором оренди до кінця дії договору, а саме: за червень 2012 року (з 26 по 30 червня) - 209, 17 грн., за липень 2012 року - 1255 грн., за серпень 2012 року - 1255 грн., на загальну суму - 2719, 17 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про повернення грошових коштів, проте як зазначає позивач, ТОВ "Медіпол" було перераховано лише 280, 37 грн., що і стало підставою для звернення до суду даним позовом.

Так позивач в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з ТОВ "Медіпол" безпідставно одержані грошові кошти у сумі 2 438,80 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, відмовити в позові, виходячи з наступного:

Підстава позову - це фактичні обставини на яких ґрунтується вимога позивача.

Предметом позову, як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного законом інтересу , є спосіб захисту цього права чи інтересу.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви підставою для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 2 438,80 грн. є зайво сплачена позивачем орендна плата за договором оренди, який 22.06.2012р. був розірваний за домовленістю сторін.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. ч.1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу ч. 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, із змісту вищезазначеної норми вбачається, що для з'ясування чи набула особа відповідного зобов'язання, визначеного ст. 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов'язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Як встановлено судом, відповідно до п. 3.2. Договору оренди №805/1-10.6/09-201 від 31.08.2009р. було передбачено, що внесення орендних платежів проводиться щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі наданого Орендодавцем рахунку. Акт наданих послуг надається не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

Однак позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт перерахування відповідачу 2 438,80 грн. орендної плати (за червень 2012 року (з 26 по 30 червня), за липень 2012 року та серпень 2012 року) за договором оренди, який 22.06.2012р. був розірваний за домовленістю сторін.

Крім того, Додаткова угода до договору та акт приймання передачі були підписані сторонами без жодних зауважень, а тому надані позивачем матеріали не є переконливими доказами у справі, а жодних уточнень, пояснень та доповнень до позовної заяви позивачем не надано.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст.43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили (Постанова Пленуму ВГСУ №6 "Про судове рішення" від 23.03.2012р.).

Як зазначається в частині першій ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Позивачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено суду cкладу вчиненого відповідачем правопорушення, зокрема: факту протиправної поведінки.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-84 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову.

Повне рішення складено 04.02.2015р.

Суддя Погрібна С.В.