ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 910/24131/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.,
суддів :Гончарука П.А., Черкащенка М.М.
розглянувши касаційну скаргу Державного агентства резерву України
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року
у справі за позовомДержавного агентства резерву України
доПриватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод"
проповернення матеріальних цінностей мобілізаційного резерву та стягнення штрафних санкцій
за участю прокурора Кривоклуб Т.В.

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2013 року, Державне агентство резерву України звернулось до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" про повернення матеріальних цінностей державного резерву та стягнення 25 224 грн. штрафу та 41 350,10 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.10.2014 року позов задоволено частково. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" повернути Державному агентству резерву України втрачені матеріальні цінності. В іншій частині позову відмовлено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

Постановлені у справі судові рішення оскаржено у касаційному порядку й ухвалою Вищого господарського суду України від 19.01.2014 року порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою позивача, у якій він посилається на порушення судами матеріальних та процесуальних норм, і просить судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій скасувати, постановивши нове рішення, про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Указом Президента України № 1085/2010 від 09.12.2010 Державне агентство резерву України є правонаступником Державного комітету України з державного матеріального резерву, основним завданням якого є управління державним резервом.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" запаси матеріальних цінностей державного резерву розміщуються на підприємствах, в установах і організаціях, спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей державного резерву. Частина запасів матеріальних цінностей державного резерву може зберігатися на інших підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності на договірних умовах.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про державний матеріальний резерв" державний резерв матеріальних цінностей є недоторканним і може використовуватися лише за рішенням Кабінету Міністрів України. Відпуск матеріальних цінностей з державного резерву здійснюється у зв'язку з їх освіженням (поновленням) і заміною, у порядку тимчасового позичання, у порядку розбронювання, для надання гуманітарної допомоги, для ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій та у разі настання особливого періоду.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами обох інстанцій, відповідач - Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" є зберігачем матеріальних цінностей державного резерву, що були передані йому на відповідальне зберігання відповідно до номенклатури накопичення за 1986 та 1990 роки, розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.10.2004 № 689-р постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.1999 № 178-05.

Зазначене зобов`язує відповідача забезпечити зберігання і використання цінностей державного матеріального резерву з дотриманням вимог Закону України "Про державний матеріальний резерв", зокрема на нього покладається обов`язок повернути поклажодавцеві річ, яка була передано йому на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої ж якості (ст. 979 ЦК України).

За наявних у справі доказів, а це не оспорюється і відповідачем, останнім не забезпечено схоронність матеріальних цінностей у відповідності до взятих на себе зобов`язань, а тому судові рішення у частині покладання на відповідача обов`язку повернути до державного резерву втрачені цінності є правильними.

В той же час судові рішення у частині відмови у стягненні штрафу та пені не можуть залишатись без змін з огляду на наступне.

Відсутність майна на зберіганні відповідачем не оспорюється, а зобов`язуючи його повернути це майно суд тим самим визнав його вину у незбереженні майна, що і мало своїм наслідком покладання на відповідача певних зобов`язань.

Наявність на теперішній час зобов`язань з повернення майна державного резерву не пов`язується з часом виявлення обставин, які посвідчують втрату цього майна у певний час, а підтверджує незабезпечення збереження матеріальних цінностей відповідачем, на відповідальному зберіганні якого вони перебували, що відповідно до п. 10 ст. 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", у редакції Закону від 12.05.2004 року № 1713-IV, зобов`язує відповідача оплатити штраф у розмірі 100 відсотків їх вартості, виходячи з їх ринкової ціни на день встановлення факту відсутності, а також пеню з вартості відсутнього обсягу цінностей, за кожний день до повного повернення матеріальних цінностей.

Враховуючи зазначене, відмова у стягненні штрафу та пені є безпідставною, а тому судові рішення у цій частині не можуть залишатись без змін, а оскільки матеріали справи не потребують додаткового дослідження судова колегія вважає можливим не передавати справу на новий розгляд, а постановити у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 17.10.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року у частині відмови у стягненні 25 224 грн. штрафу та 41 350,10 грн. пені скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити, стягнувши з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (код 13655435) на користь Державного агентства резерву України (код 37472392) 25 224 грн. штрафу та 41 350,10 грн. пені.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (код 13655435) до державного бюджету України 2 436 грн. судового збору.

У решті рішення господарського суду міста Києва від 17.10.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року залишити без змін.

Головуючий М.І. Остапенко

Судді П.А. Гончарук

М.М. Черкащенко