ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.02.15 Справа № 904/118/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Індустрія Інвест", м. Запоріжжя

до товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 96 619,88 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Капля К.І.

Представники:

від позивача: Проскура А.С., доручення № 14 від 12.01.2015

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «ІНДУСТРІЯ ІНВЕСТ» (надалі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» (надалі - Відповідач) про стягнення 98 619,88 грн. за договором - ТФ №172 поставки товару від 01.02.2012.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме - порушення строків оплати поставленого товару. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір - ТФ №172 поставки товару від 01.02.2012, додатки №24 від 18.07.2013, №27 від 11.11.2013, №29 від 21.01.2014 до нього, видаткові накладні №РН-0002837 від 19.12.2013, №РН-0002936 від 26.12.2013, №РН-0002935 від 26.12.2013, №РН-0000346 від 25.02.2014, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №7936 від 19.12.2013, №8006 від 25.12.2013, №8396 від 24.02.2014.

Позивач керуючись п.4.1. Договору, Додатками №№24, 27, 29 до Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість за поставлений товар в сумі 73 374,30 грн., три процентів річних у сумі 1 731,02 грн., інфляційні втрати в сумі 14 672,42 грн., пеню в сумі 6 842,14 грн.

Відповідач у призначене на 03.02.2015 судове засідання не з'явився; відзив на позовну заяву не надав; пояснень щодо причин неприбуття в судові засідання не надходило; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №269.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст.64 та ст.87 Господарського процесуального кодексу України.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пп.3.9.1. п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011).

Таким чином, оскільки неможливість присутності в судовому засіданні представника Відповідача документально підтверджена не була, надані Позивачем матеріали справи та оригінали документів дозволяють розглянути справу по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Відповідача за наявними в справі матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 03.02.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «ІНДУСТРІЯ ІНВЕСТ» (Позивач, Постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» (Відповідач, Покупець) уклали договір -ТФ №172 поставки товару (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити продукцію матеріально-технічного призначення. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і строки поставки Товару зазначені в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до даного Договору, які є його невід'ємною частиною. (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору, порядок і умови розрахунків по даному Договору зазначаються в Специфікаціях до даного Договору.

На виконання умов Договору, Позивач здійснив поставку Відповідачу:

- 19.12.2013 - Товар загальною вартістю 46 895,10 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0002837 від 19.12.2013, на умовах оплати - відстрочення платежу на протязі 60-ти календарних днів після поставки Товару (Специфікація №24 від 18.07.2013), тобто до 17.02.2014 включно;

- 26.12.2013 - Товар загальною вартістю 2 071,80 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0002936 від 26.12.2013, на умовах оплати - відстрочення платежу на протязі 45-ти календарних днів після поставки Товару (Специфікація №27 від 11.11.2013), тобто до 09.02.2014 включно;

- 26.12.2013 - Товар загальною вартістю 12 600,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0002935 від 26.12.2013, на умовах оплати - відстрочення платежу на протязі 60-ти календарних днів після поставки Товару (Специфікація №24 від 18.07.2013), тобто до 24.02.2014 включно;

- 25.02.2014 - Товар загальною вартістю 11 807,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000346 від 25.02.2014, на умовах оплати - відстрочення платежу на протязі 45-ти календарних днів після поставки Товару (Специфікація №29 від 21.01.2014), тобто до 11.04.2014 включно.

Проте Відповідач в зазначені вище строки розрахунок за поставлений Товар не здійснив, в зв'язку з чим у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем в сумі 73 374,30 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення розрахунку за поставлений Товар, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 73 374,30 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 1 731,02 грн. за загальний період нарахування з 11.02.2014 по 08.12.2014, та інфляційні втрати в сумі 14 672,42 грн. за загальний період нарахування з березня 2014 року по листопад 2014 року.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати за поставлений Товар, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, в сумі 1 715,56 грн., оскільки при розрахунку, Позивачем невірно визначений граничний строк оплати Товару, поставленого за видатковими накладними №РН-0002936 від 26.12.2013, №РН-0002935 від 26.12.2013, №РН-0000346 від 25.02.2014.

Що стосується розрахунку інфляційних втрат судом встановлено наступне.

За змістом ч.3 п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

В той же час, Позивачем здійснений розрахунок інфляційних втрат за період прострочення починаючи з місяця, в якому мав бути здійснений платіж.

Таким чином, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню - в сумі 14 122,66 грн.

Згідно з п. 7.5. Договору, у випадку несвоєчасного здійснення розрахунків за даним Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

За розрахунком Позивача розмір пені за загальний період нарахування з 11.02.2014 по 09.10.2014 становить 6 842,14 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом встановлено, що зобов'язання з оплати поставленого Товару (остаточний розрахунок) Відповідачем не виконано.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково, в сумі 6 773,69 грн., оскільки при розрахунку, Позивач невірно визначив граничний строк оплати Товару, поставленого за видатковими накладними №РН-0002936 від 26.12.2013, №РН-0002935 від 26.12.2013, №РН-0000346 від 25.02.2014.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, проспект Трубників, буд.56, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «ІНДУСТРІЯ ІНВЕСТ» (69057, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 174-А, кв.28, ) 73 374,30 грн. (сімдесят три тисячі триста сімдесят чотири гривні 30 копійок) основного боргу, 1 715,56 грн. (одна тисяча сімсот п'ятнадцять гривень 56 копійок) 3% річних, 14 122,66 грн. (чотирнадцять тисяч сто двадцять дві гривні 66 копійок) інфляційних втрат, 6 773,69 грн. (шість тисяч сімсот сімдесят три гривні 69 копійок) пені, 1 919,72 грн. (одна тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять гривень 72 копійки) судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.02.2015.

Суддя А.Є. Соловйова