УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.02.2015Справа № 910/2084/15-г

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантеон ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан України"

про стягнення 901 031,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 06.01.2015 р. (вх. № 2084/15 від 02.02.2015 р.) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище (ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

З поданої позовної заяви № б/н від 06.01.2015 р. вбачається, що її підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантеон ЛТД" Шершиним В.В.

Натомість серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні жодні докази, які б станом день подання позову до суду підтверджували посадове становище Шершина В.В. як директора ТОВ "Пантеон ЛТД", як-то: наказ про призначення на посаду, установчі документи юридичної особи, довідка з ЄДРПОУ, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, де було б зазначено керівника тощо.

За таких обставин суд не може дійти висновку про те, що подану позовну заяву ТОВ "Пантеон ЛТД" підписано уповноваженою на те особою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула наведеного Закону України).

Згідно із статтями 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 9 Закону України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду державного бюджету України. При цьому місце розгляду справи господарським судом визначається з огляду на вимоги статей 13 - 16, 92, 108, 111 14, 114, 122 1, 122 7 ГПК України (п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (надалі - постанова Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7).

Як роз'яснено в п. 2.22 постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7, судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Згідно листа Головного управління Державного казначейства України у м. Києві від 30.01.2012 р. № 06-08/327-1049 визначені наступні банківські реквізити для перерахування судового збору при зверненні до Господарського суду міста Києва, а саме:

ОдержувачГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)
Банк одержувачаГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)

МФО820019
Рахунок3001
Код платежу22030001
Призначення платежуСудовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд м. Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)

Таким чином, при зверненні до Господарського суду міста Києва з позовною заявою з визначеною ціною позову в розмірі 901031,21 грн., позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 18020,62 грн. за вищенаведеними реквізитами.

Натомість до позовної заяви № б/н від 09.01.2015 р. не додано доказів сплати судового збору за її подання до Господарського суду міста Києва.

В той же час, до позовної заяви № б/н від 09.01.2015 р. додано платіжне доручення № 135 від 24.07.2013 р. на суму 18020,62 грн. (проведене АТ "Імексбанк" 24.07.2013 р.) за подання позову до Господарського суду АР Крим разом з клопотанням ТОВ "Пантеон ЛТД", відповідно до якого позивач просить суд зарахувати судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви до Господарського суду АР Крим, в рахунок сплати судового збору під час подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва (надалі - клопотання).

При цьому зі змісту позовної заяви № б/н від 06.01.2015 р. вбачається, що "в серпні 2013 р., коли відповідач був зареєстрований в АР Крим, нами було подано позов на ту ж суму зі сплатою судового збору в розмірі 18020,62 грн. ... У супереч Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" ... суддею Господарського суду АР Крим матеріали справи не було передано до Господарського суду Київської області, тому винести рішення по справі не має можливості, ми змушені подати новий позов за новим місцем реєстрації позивача...".

Клопотання позивача задоволенню не підлягає, оскільки Законом України "Про судовий збір" не передбачено можливості зарахування судового збору, сплаченого позивачем під час подання позовної заяви до одного суду, в рахунок сплати судового збору під час подання позовної заяви до іншого суду. Зокрема, статтею 8 Законом України "Про судовий збір" передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, втім з відповідним клопотанням позивач до суду не звертається. До того ж, як зазначено в п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Крім того, посилання позивача у клопотанні на приписи Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.05.2014, № 01-06/615/14 "Про Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", а саме: "В разі неможливості передачі матеріалів справи з господарського суду, розташованого на тимчасово окупованих територіях, до господарського суду, який має розглянути відповідну заяву (клопотання), вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, що є достатніми для прийняття відповідного судового рішення. При цьому неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв'язку", суд вважає безпідставними, оскільки в наведених приписах фактично йдеться про "вчинення відповідних процесуальних дій" господарським судом, "який має розглянути відповідну заяву за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, що є достатніми для прийняття відповідного судового рішення". Тобто у випадку, який описує позивач у позовній заяві - це вчинення відповідних процесуальних дій Господарським судом Київської області по розгляду справи господарського суду Автономної Республіки Крим, оскільки статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, зокрема, забезпечення розгляду справ господарського суду Автономної Республіки Крим господарським судом Київської області. Натомість на даний час позивач звертається з позовом (новим) до Господарського суду міста Києва, а згідно з пунктом 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В абз. 2 п. 2.22 постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7, зокрема, зазначено, що якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, то заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, зокрема, пунктом 4 частини першої статті 63 ГПК .

Відповідно до абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також визначено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Отже, оскільки позивач не дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України та не подав доказів сплати судового збору за подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва, то наявні підстави для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб).

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Як визначено ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Як визначено в абз. 6 п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18) у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб"єкта господарювання.

У позовній заяві позивач зазначає, що з серпня 2013 р., коли відповідач був зареєстрований в АР Крим, місцезнаходження останнього змінилось та станом на час подання позовної заяви позивач визначає місцезнаходження відповідача за наступною адресою: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, 2, літ. А.

В той же час, позивачем не вказано на жодне з джерел (відповідні довідки з ЄДРПОУ, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців тощо), з яких він отримав дані про належність відповідачу саме вказаної у позовній заяві адреси.

За таких обставин, суду не доведено підставність зазначення позивачем у позовній заяві у якості місцезнаходження відповідача саме адреси: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, 2, літ. А, а рівно, підставність напралення за цією адресою копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18, згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява № б/н від 06.01.2015 р. підлягає поверненню позивачеві без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В. Гумега