ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Справа № 908/3188/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Ходаківської І.П.
суддівФролової Г.М. (доповідача), Яценко О.В.
за участю представників:
позивачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)
відповідачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Берті"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 10.12.14
у справі№908/3188/13 господарського суду Запорізької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко"
доПриватного акціонерного товариства "Берті"
простягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Берті" про стягнення 106000,00 грн. заборгованості, 7928,22 грн. пені а також 3% річних. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар та обґрунтовано приписами статті 625 Цивільного кодексу України, статей 193, 220, 265 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.07.2014 у справі №908/3188/13 (суддя Хуторной В.М.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 (судді: Слободін М.М. - головуючий, Гончар Т.В., Гребенюк Н.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Берті" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" 106000,00 грн. заборгованості, 7920,13 грн. пені, 2812,46 грн. 3% річних та 2334,65 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані, зокрема, тим, що доказів сплати заборгованості за отриманий поставлений товар відповідачем не надано, а відтак вимоги визнані обґрунтованими. Водночас судами були розглянуті заперечення відповідача щодо поставки обладнання неналежної якості та, зокрема, ураховано, що належними та допустимими доказами заперечення відповідача не підтверджено, судовою експертизою недоліків, на які посилається відповідач, також не встановлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, Приватне акціонерне товариство "Берті" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судами норм права, зокрема, статей 264, 268 Господарського кодексу України, статей 526, 538, 615, 662, 680, 673, 678, 688, 712 Цивільного кодексу України. Заявник зазначає, що судами попередніх інстанцій не були належним чином з'ясовані обставини справи, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Зокрема, як зазначає заявник, поза увагою судів залишились доводи відповідача про те, що обладнання було поставлене позивачем без відповідної технічної документації, що унеможливило перевірку його якості; обладнання вийшло з ладу вже наступного дня після його монтажу; позивача, у межах гарантійного строку, було повідомлено про невідповідність якості обладнання та необхідність його заміни.

Відзив на касаційну скаргу не надано.

Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою представника. Враховуючи, що явка представників у судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді Фролової Г.М., перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм чинного законодавства та доводи касаційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 04.05.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" (продавець) та Приватним акціонерним товариством "Берті" (покупець) було укладено договір №04/05-11, за умовами якого продавець зобов'язується поставити покупцю обладнання (товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Найменування, тип, модель та ціна товару, що поставляється, зазначається в Додатку №1 до цього договору, який складає його невід'ємну частину (пункт 1.3 договору). Відповідно до пункту 2.2 договору гарантійний строк експлуатації на товар, що постачається, складає 12 місяців з дати поставки. Загальна вартість товару, що поставляється, за цим договором складає 176100 грн. (пункт 3.1 договору). Відповідно до пунктів 3.3.1, 3.3.2 договору авансовий платіж у розмірі 40 % від загальної вартості, зазначеної в п. 3.1 цього договору, що складає 70000 грн., сплачується покупцем упродовж 15 днів з моменту підписання договору; 60 %, що залишилися, від загальної вартості, зазначеної в п. 3.1 цього договору, що складає 106100 грн., сплачуються покупцем упродовж 60 днів з моменту відвантаження товару. Згідно з пунктом 5.4 договору при недодержанні покупцем умов здійснення оплати, зазначених в п. 3.3.2 цього договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, зазначеної в п. 3.3.2 цього договору за кожний день прострочення, починаючи з дня, наступного за відповідною датою.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Кодексу унормовано, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 712 Кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судами попередніх інстанцій установлено, що на виконання умов договору, відповідачем було сплачено на рахунок позивача суму авансу у розмірі 70100 грн., а позивачем було поставлено обладнання на загальну суму 176100,00 грн. згідно з видатковою накладною №141 від 23.08.2012, яке було отримано уповноваженою особою відповідача за довіреністю № 487 від 22.08.2012.

Однак, як установлено судами, 60 % вартості обладнання, відповідно до умов пункту 3.3.2 договору, відповідачем сплачено не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією від 01.03.2013 про необхідність проведення остаточного розрахунку за поставлене обладнання.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Берті" 106000,00 грн. заборгованості, а також 7928,22 грн. пені та 2814,00 грн. 3% річних.

За приписами статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 678 Кодексу унормовано, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Відповідно до статті 680 цього Кодексу покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечення відповідача упродовж розгляду справи зводились, в основному, до того, що обладнання, поставлене позивачем, вийшло з ладу на наступний день після монтажу, про що позивача було повідомлено телефоном та факсимільним зв'язком, однак вимоги ліквідувати дефекти були залишені без задоволення. У зв'язку з викладеним відповідач змушений був укласти трудовий договір на технічне обслуговування та заміну комплектуючих. Листом від 25.03.2013 відповідач повідомив про те, що позивач не виконав свої зобов'язання по договору № 04/05-11 від 04.05.2011, а саме: поставив неякісне обладнання, яке вийшло з ладу.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. До обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Отже, предметом доказування є сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 Кодексу). Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи, господарські суди попередніх інстанцій установили, що впродовж гарантійного терміну від відповідача на адресу позивача заяв (претензій) про необхідність усунення недоліків не надходило, доказів направлення позивачу листа від 25.03.2013 відповідачем не надано; актів про виявлення недоліків, складених у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7, матеріали справи також не містять.

Ураховано судом апеляційної інстанції і те, що судовою товарознавчою експертизою, проведеною у даній справі, встановлено, що визначити відповідність маркування вимогам нормативно-технічної документації не надається можливим, у зв'язку з сильним загальним забрудненням об'єкта дослідження; на момент проведення огляду, об'єкт знаходиться у працюючому стані; по маркувальним даним встановити виробника не надається можливим у зв'язку з сильним загальним забрудненням об'єкта дослідження; встановити, чи є обладнання, що було поставлене відповідачу 23.08.2012 таким, що раніше перебувало у використанні не є технічно можливим, внаслідок його експлуатації.

За приписами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Кодексу).

За вказаних обставин висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог визнається правомірним.

Доводи, викладені заявником у касаційній скарзі не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки вказаних висновків не спростовують.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факти порушення судами не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів, але оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи в силу вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України здійснюється за внутрішнім переконанням суду, і їх переоцінка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

З огляду на те, що з'ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі згідно приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та прийнято рішення та постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Берті" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.12.14 у справі №908/3188/13 господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий І.Ходаківська

Судді Г.Фролова

О.Яценко