ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2015 р. Справа № 914/4422/14
Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.
при секретарі Петровській Н.Я.
розглянув матеріали справи за позовною заявою: Державного підприємства Укрспецналадка, м. Київ
до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів
про стягнення 17 735,53 грн. заборгованості
за участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Куцак В.Л. представник

Відповідно до ст.20 ГПК України роз`яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України роз`яснено процесуальні права та обов`язки сторін.

Суть спору: Позов заявлено Державним підприємством Укрспецналадка до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про стягнення 17 735,53 грн. заборгованості.
Ухвалою суду від 18.12.2014 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 27.01.2015 р.
27.01.2015 р. представник позивача у судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, про що є докази в матеріалах справи.
27.01.2015 р. представник відповідача у судове засідання з`явився, надав суду для огляду у судовому засіданні оригінали договору № 401 на виконання робіт від 09.01.2013 р., погодження договірної ціни, кошторису, дефектного акту, акту приймання виконаних робіт, розрахунку загальновиробничих витрат. Крім того, подав на адресу суду відзив на позовну заяву (за вих. 2761/15 від 26.01.2015 р.), в якому зазначив, що борг, який існує між ДП «Укрспецналадка» та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова виник не з вини Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, оскільки кошти для розрахунку з позивачем не були вчасно перераховані з Державного бюджету.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:
09.01.2013 р. між Державним підприємством Укрспецналадка (надалі позивачем) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова (надалі відповідачем) укладено договір № 401 на виконання робіт. Відповідно до п. 1.1 договору підрядник на власний ризик виконує поточний ремонт та технічне обслуговування автоматичних пристроїв КСУМ в котельні № 6/17 на котлах Братськ-3од. у Львівському гарнізоні, с. Липники, в/ч А 4324, в.м. № 6, ПС, відповідно до договірної ціни та у строки передбачені п.п. 3.1, 3.2 договору та здає в встановлені строки виконані роботи замовнику.
Згідно із п. 2.1 вказаного договору, ціна договору становить 17 735,53 грн. з врахуванням ПДВ.
У п. 3.2 договору сторони узгодили, що датою завершення робіт вважається дата підписання акту прийому виконаних робіт, але не пізніше 31 грудня 2013 року.
Згідно з п.п. 4.4, 4.5 договору № 401 на виконання робіт від 09.01.2013 р., відповідач проводить оплату за виконані роботи позивачу на основі актів виконаних робіт (Ф № КБ-2в та Ф № КБ-3). Акт виконаних робіт надається позивачем уповноваженому представнику відповідача у 3-х примірниках відразу після завершення робіт, але не пізніше 5 числа наступного звітним місяця. Уповноважений представник відповідача упродовж трьох робочих днів перевіряє реальні обсяги виконаних робіт та їх якість, які фіксуються в акті.
Оплата виконаних робіт здійснюється в обсягах, підтверджених актами виконаних робіт, упоровж 3-х банківських днів з моменту підписання актів сторонами договору (п. 4.6 договору).
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним договором поставки, що підтверджується двостороннім актом приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2013 р. на загальну суму 17 735,53 грн., який підписаний уповноваженими представниками сторін, підписи яких засвідчені відтисками печаток юридичних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 17 735,53 грн. заборгованості та судовий збір.
При винесенні рішення суд виходив з наступного.
У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобо`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Норма аналогічного змісту передбачена і у ст.173 ГК України.
Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За договором підряду, відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (ст. 853 ЦК України).
Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним договором, що підтверджується двостороннім актом приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2013 р. на загальну суму 17 735,53 грн., який підписаний уповноваженими представниками сторін, підписи яких засвідчені відтисками печаток юридичних осіб.
Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором № 401 на виконання робіт від 09.01.2013 р. виникла заборгованість, яка на момент подачі позовної заяви становила 17 735,53 грн.
В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
Оцінивши зібрані у справі докази, вислухавши думку представника відповідача, cуд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості у розмірі 17 735,53 грн. грн. є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.
Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судові витрати необхідно віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України в розмірі 1 827,00 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 34, 49, 82, 82-1, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В :
1. Позов задоволити повністю.
2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79016, м. Львів, вул. Шевченка, 3а; код ЄДРПОУ № 07638027) на користь Державного підприємства Укрспецналадка (03113, м. Київ, пров. Артилерійський, 5-в; ЄДРПОУ № 33348977) 17 735,53 грн. основного боргу, 1 827,00 грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

Суддя Гутьєва В.В.