ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015 року Справа № 904/7018/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Лисенко О.М.

секретар судового засідання: Валяр М.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Павленко О.В. представник, довіреність №1 від 16.02.14;

від відповідача: Переверзев І.В. представник, довіреність № 1798/4 від 15.12.14; Дончев О.І. представник, довіреність № 824/4 від 26.09.13 (були присутні в судових засіданнях 25 грудня 2014 року та 20 січня 2015 року)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 904/7018/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплосервіс", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 78 073,57 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року (суддя Рудовська І.А.) позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 01 лютого 2013 року в сумі 7 703, 96 грн., 3 333, 86 грн. пені, 3 494, 14 грн. інфляційних витрат, 541, 61 грн. 3% річних задоволено.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору від 01 лютого 2013 року на технічне утримання та обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання житлових будинків житлового масиву Соцміста та вул. Дунайська -Нікопольська міста Дніпродзержинськ в частині здійснення оплати за виконані роботи. Пеня в розмірі 3 333, 86 грн. стягнута на підставі п.5.4 договору, а 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин справи. Скаржник посилається на те, що договір мав діяти до 01 лютого 2014 року, згідно п.7.2 він вважається пролонгованим, якщо жодна із сторін за місяць не повідомила в письмовій формі про розірвання договору.

Суд першої інстанції не вжив заходів щодо з'ясування, чи були повідомлені сторони про його розірвання, тому не мав достатніх підстав вважати, що договір є чинним на період з лютого по липень 2014 року.

Скаржник стверджує, що надані позивачем акти здачі -приймання виконаних робіт за березень, квітень, травень, червень та липень 2014 року не містять особистого підпису директора Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон" ОСОБА_4, а містять відтиск факсимільного відтворення підписів в оформленні документів.

В актах приймання виконаних робіт та довідках про вартість виконаних робіт за лютий -липень 2014 року немає жодної прив'язки до договору №7 від 01 лютого 2013 року, не вказана дата їх складення.

Відповідач вважає, що господарський суд не повинен був розглядати справу у відсутності його представників, оскільки ним було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.

Скаржник просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, в задоволенні позову відмовити.

16 грудня 2014 року Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством "Оріон" заявлено клопотання про призначення у справі технічної експертизи документів на предмет встановлення, яким чином виконані підписи в графі "Замовник" напроти слів "ОСОБА_4" в актах здачі -приймання виконаних робіт від 31 березня 2014 року, 30 квітня 2014 року, 31 травня 2014 року, 30 червня 2014 року, 31 липня 2014 року по договору №07 від 01 лютого 2013 року.

В поясненнях від 16 грудня 2014 року відповідач посилається на те, що "довідка про вартість виконаних будівельних робіт" (форма КБ-в) та "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (форма КБ-в), які затверджені наказом Мінрегіонбуду №554 від 04 грудня 2009 року втратили чинність на підставі наказу Мінрегіонбуду №293 від 05 липня 2013 року через введення в дію Національних стандартів України із ціноутворення в будівництві.

Позивач доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду від 23 жовтня 2014 року законним, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

03 лютого 2015 року представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Розгляд справи відкладався з 25 грудня 2014 року до 20 січня 2015 року та до 03 лютого 2015 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

01 лютого 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплосервіс" (виконавець) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством "Оріон" (замовник) укладений Договір на технічне утримання та обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання житлових будинків житлового масиву Соцміста та вул. Дунайська-Нікопольська м. Дніпродзержинськ (надалі -договір).

Предметом договору є передача замовником - виконавцю функцій з утримання, обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання до місяця приєднання внутрішньоквартирних приладів до вихідного патрубка відсічного вентиля на внутрішньоквартирному трубопроводі житлового масиву Соцміста та вул. Дунайська-Нікопольська м. Дніпродзержинськ (п.1.1. договору).

Згідно п.4.2 договору сума оплати за обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання складає 23 450 грн. 66 коп. з урахуванням ПДВ за місяць обслуговування та оформлюється актами виконаних робіт.

Остаточний розрахунок між сторонами здійснюється у безготівковій формі згідно акту виконаних робіт на протязі тридцяти днів з моменту його підписання обома сторонами (п.4.5 договору).

В підтвердження виконаних робіт за лютий -липень 2014 року позивач надав копії актів здачі -приймання виконаних робіт на загальну суму 140 703 грн. 90 коп. (а.с.20-25).

За твердженням позивача оплата за виконані роботи здійснена відповідачем не в повному обсязі, зокрема, у розмірі 70 000 грн., у зв'язку з чим заборгованість станом на 01 серпня 2014 року складає 70 703 грн. 96 коп.

Заперечуючи стягнення вказаної суми відповідач посилається на те, що акти здачі -приймання виконаних робіт підписані директором Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон" ОСОБА_4 не особисто, а за допомогою факсиміле.

В судовому засіданні було оглянуто оригінали актів здачі -приймання виконаних робіт і представник позивача пояснив, що за допомогою факсиміле директором Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон" підписані акти здачі -приймання виконаних робіт за березень, квітень, червень 2014 року.

Договором №07 від 01 лютого 2013 року не передбачена можливість використання при підписанні актів виконаних робіт факсимільного відтворення підпису сторін за договором.

Пунктом 4.7 договору встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботи, виконані виконавцем, не пізніше трьох календарних днів з дня отримання від виконавця акту (актів) виконаних робіт, та направити підписаний примірник до виконавця.

У випадку не прийняття виконаних робіт замовником у зазначений у п.4.7 строк і не одержання виконавцем у письмовому виді мотивованої відмови замовника від прийняття виконаних робіт в той же термін, роботи вважаються виконаними, прийнятими замовником і підлягають оплаті в рамках дійсного договору й усіх додаткових угод. При цьому вважається, що виконавець виконав прийняті на себе зобов'язання в повному обсязі (п.4.8. договору).

У разі виявлення недоліків та зауважень замовником, якщо вони насправді мають місце, сторонами в двохденний термін складається двосторонній протокол з переліком необхідних доробок, усунення цих недоліків та визначаються строки їх виконання. Після фактичного виконання всього обсягу роботи та, якщо у цьому буде необхідність, сторони складають відповідний остаточний акт виконаних робіт.

В разі не складання замовником протоколу з переліком необхідних доробок протягом вказаного у договорі терміну та не надання його в письмовій формі виконавцю на підпис, роботи вважаються остаточно виконаними та прийнятими замовником і підлягають оплаті в рамках дійсного договору й усіх додаткових угод (п.4.9 договору).

Матеріали справи свідчать, що позивач передав відповідачу акти виконаних робіт для підписання, відповідач безпосередньо приймав ці документи, про що свідчать штамп Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон" з датою прийняття цих актів (а.с.154-159).

При цьому відповідач у письмовому вигляді не відмовився від прийняття виконаних робіт, не заявив про виявлення недоліків та зауважень замовнику, не наполягав на складанні протоколу з переліком необхідних доробок, як це передбачено п.п.4.8-4.9 договору.

Отже, в разі, якщо вважати не підписаними акти здачі -приймання виконаних робіт за березень, квітень, червень 2014 року, то в силу наведеного роботи вважаються виконаними, прийнятими замовником і підлягають оплаті в рамках дійсного договору, як це передбачено п.4.8 договору.

Оцінюючи докази в їх сукупності як це передбачено ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія зазначає, що в матеріалах справи містяться довідки про вартість виконаних будівельних робіт (і витрат), акти прийомки виконаних робіт за формою №КБ-2в за спірний період, які підписані представниками замовника і підрядника, вартість яких збігається з вартістю виконаних робіт, зазначених в актах здачі -приймання виконаних робіт, що є підтвердженням того, що роботи виконувались.

Доказом виконання позивачем робіт за договором №07 від 01 лютого 2013 року є часткова оплата відповідачем виконаних робіт в загальній сумі 70 000 грн. (в червні 2014 року 25 000 грн., в липні 2014 року 45000 грн.), що підтверджується актом звірки станом на 01 серпня 2014 року (а.с.85), платіжним дорученням №797 від 23 червня 2014 року в сумі 25 000 грн., платіжним дорученням №847 від 01 липня 2014 року в сумі 25 000 грн., платіжним дорученням № 1000 від 25 липня 2014 року в сумі 20 000 грн., та не спростовується відповідачем (а.с.184-186).

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем з врахуванням часткової оплати в сумі 70 703, 96 грн. підтверджується актом звірки станом на 01 серпня 2014 року, підписаним повноважними представниками сторін (а.с.85).

Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 70 703, 96 грн. вважаються обгрунтованими.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що за порушення замовником порядку та строків розрахунку, передбачених договором, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми, яка підлягає сплаті, за кожний день прострочення.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно розрахунку позивачем заявлено до стягнення пеня за прострочку виконання грошового зобов'язання в розмірі 3 333, 86 грн. (а.с.87).

Відповідно до приписів ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ст.549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Перевіривши розрахунок пені (а.с.87) судова колегія вважає що він не відповідає матеріалам справи, неправильно визначено останній день платежу, оскільки на підставі п.4.5 договору №07 від 01 лютого 2013 року остаточний розрахунок здійснюється згідно акту виконаних робіт на протязі тридцяти днів з моменту його підписання обома сторонами, позивачем зазначено останній день платежу на 20 день, не враховано, що щомісяця основний борг збільшувався на 23 450, 66 грн., що відповідачем здійснювалася часткова оплата, що призвело до зменшення основного боргу для нарахування пені.

Господарський суд на зазначене уваги не звернув, належним чином не перевірив розрахунок пені.

Апеляційна інстанція з врахуванням зазначеного здійснила перерахунок пені за період, вказаний позивачем і встановила, що розмір пені за прострочку сплати відповідачем основного боргу за період з 31 березня 2014 року по 30 липня 2014 року становить 2 810 грн. 20 коп. (розрахунок додано до матеріалів справи, а.с.194).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 21 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року в сумі 3 494, 14 грн. (а.с.88) та 3% річних в сумі 541, 61 грн. (а.с.89).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних судова колегія встановила, що він не відповідає обставинам справи, позивачем не враховано, що згідно п.4.5 договору оплата виконаних робіт здійснюється на протязі тридцяти днів з моменту підписання актів виконаних робіт, що щомісяця основний борг збільшувався на 23 450, 66 грн., відповідачем здійснювалась часткова оплата.

В результаті виконаного апеляційною інстанцією розрахунку інфляційних втрат встановлено, що їх розмір за період з 31 березня 2014 року по 24 липня 2014 року становить 3 434, 84 грн. (розрахунок додається -а.с.193).

Відповідно до виконаного апеляційною інстанцією розрахунку 3% річних встановлено, що їх розмір становить 436, 10 грн. (а.с.195).

Таким чином, крім основного боргу в розмірі 70 703, 96 грн. стягненню підлягають пеня в розмірі 2 810, 20 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 434, 84 грн., 3% річних в розмірі 436, 10 грн.

В спростування доводів скаржника слід зазначити наступне.

Згідно п.7.1 договір №7 від 01 лютого 2013 року набирає чинності з моменту його укладення і діє протягом 12 місяців. Договір вважається пролонгованим, якщо жодна зі сторін за місяць до його закінчення не повідомила (в письмовій формі) про розірвання договору (п.7.2). В матеріалах справи відсутні докази повідомлення будь -якої сторони про припинення його дії, сторони цей факт належними доказами не довели, а відтак договір №7 від 01 лютого 2013 року вважається пролонгованим.

Вказаним договором встановлена оплата за обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання у зафіксованій сумі 23 450 грн. 66 коп. з оформленням виконаних робіт відповідним актом (п.4.2 договору).

Умови неприйняття виконаних робіт, виявлення недоліків, остаточного розрахунку передбачені п.п.4.5-4.10 договору. Будь -яких зауважень до виконаних позивачем робіт відповідачем не заявлялося, у зв'язку з чим на підставі п.4.8 договору роботи вважаються виконаними, прийнятими замовником.

Твердження апелянта, що на підставі наказу Мінрегіонбуду №293 від 05 липня 2013 року введені в дію національні стандарти України (ДСТУ) із ціноутворення в будівництві, зокрема ДСТУ БД.1.1-1.:2013 "Правила визначення вартості будівництва" і довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-в) втратили чинність не припиняють зобов'язання відповідача з оплати наданих послуг, оскільки за умовами договору надані послуги оформлюються актами виконаних робіт, які містяться в матеріалах справи.

Клопотання апелянта про призначення у справі технічної експертизи задоволенню не підлягає, оскільки вказане клопотання не заявлялося суду першої інстанції і не було предметом його розгляду. Питання, ким з боку замовника підписано акти виконаних робіт не впливає на обов'язок відповідача оплатити вартість наданих послуг, оскільки договором встановлений порядок оплати в разі не прийняття замовником виконаних робіт.

З врахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року на підставі ч.1 п.1 ст.104 Господарського процесуального кодексу України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 904/7018/14 змінити, виклавши другу частину резолютивної частини в наступній редакції:

"Стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплосервіс", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область 70 703 грн. 96 коп. основного боргу, 2 810 грн. 20 коп. пені, 3 434 грн. 84 коп. інфляційних втрат, 436 грн. 10 коп. 3% річних, 1 810 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплосервіс", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область на користь Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область 8 грн. 30 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.М. Лисенко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 09.02.15 р.)