ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2015 р. Справа № 914/3311/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого - судді: Данко Л.С.,

Суддів: Гриців В.М.,

Давид Л.Л.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Відокремленого підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» № ДН-2/79 від 26.11.2014 р. (вх. № 01-05/5666/14 від 02.12.2014 р.),

на рішення Господарського суду Львівської області від 13 листопада 2014 року

у справі № 914/3311/14 (суддя Ділай У.І.),

порушеній за позовом

Позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія «Гірничодобувна промисловість», місто Дніпропетровськ,

До відповідача: Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», місто Львів,

Про: стягнення коштів на суму 93025,92 грн. та стягнення судового збору.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: Тригуб О.О. - п/к за довіреністю НЮ-18 від 02.01.2015 р.;

від позивача: Бобров В.В. - п/к за довіреністю № 9 від 14.01.2014 р.;

Права та обов'язки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

Представником апелянта та позивача подано спільне, письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу розподілу справ КП «Документообіг господарських судів» від 02.12.2014 р., дану справу розподілено до розгляду судді - доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 р. у склад колегії для розгляду справи № 914/3311/14 Господарського суду Львівської області введено суддів - Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 року прийнято апеляційну скаргу Відокремленого підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», № ДН-2/79 від 26.11.2014 р. (вх. № 01-05/5666/14 від 02.12.2014 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 17.12.2014 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази - оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи), (том ІІІ, а. с. 36-37).

В судовому засіданні, яке відбулось 17.12.2014 р. за участю обох представників сторін, оголошено перерву до 28.01.2015 р., про що сторони були повідомлені під розписку (том ІІІ, а. с. 49).

18.12.2014 р. через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду за вх. № 01-04/7589/14 позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідача.

В судове засідання 28.01.2015 р. представник апелянта/відповідача прибув, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, доводи наведені в апеляційній скарзі підтримав, просить рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2014 р. у справі № 914/3311/14 в частині задоволення позову скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія «Гірничодобувна промисловість» у задоволенні позову повністю.

Представник позивача в судове засідання прибув, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду представником подано пояснення б/н від 26.01.2015 р. (вх. № 01-04/482/15 від 28.01.2015 р.) в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін. Представник позивача надав усні пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2014 р. залишити без змін, а апеляційну скаргу апелянта без задоволення.

Враховуючи, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи та прибули в дане судове засідання, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 914/3311/14.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, рішення Господарського суду Львівської області від 13 листопада 2014 р. по справі № 914/3311/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13 листопада 2014 р. по справі № 914/3311/14 (суддя У.І. Ділай) вирішено: позовні вимоги задовольнити частково (п. 1 резолютивної частини рішення); стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ідентифікаційний код 01059900) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія «Гірничодобувна промисловість» (49069, м. Дніпропетровськ, вул. Червона, 37, прим. 2, ідентифікаційний код 31261769) неправомірно стягнуті кошти у розмірі 75515,28 грн. та 1510,18 грн. судового збору (п. 2 резолютивної частини рішення). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (п. 3 резолютивної частини рішення),(том ІІІ, а. с. 19-20, 21-27).

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 13.11.2014 р. у справі № 914/3311/14, апелянт/відповідач (Відокремлений підрозділ «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2014 р. у справі № 914/3311/14 в частині задоволення позову скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія «Гірничодобувна промисловість» у задоволенні позову повністю (том ІІІ, а. с. 38-40).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням судом усіх обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

Вважає, що місцевим судом помилково зроблені висновки що відповідачем не були надані позивачу копії актів про затримку вагонів та повідомлення про затримку вагонів, чого вимагають приписи законодавства, а відтак відповідачем був порушений встановлений порядок стягнення з позивача плати за користування вагонами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, однак апелянт з таким висновком не погоджується, оскільки про затримку вагонів на станції було складено акт загальної форми, який підписаний представниками станції та вантажовласника, однак остатній відмовився від підписання.

Крім того, апелянт вважає, що не можуть підтверджувати факт непогодження вантажовласника з даними, вказаних у відомості плати за користування вагонами, оскільки, на думку відповідача, слід наводити конкретні пояснення з приводу причин такої незгоди, а не як зазначено: «З нарахуванням не згідні», та посилається на ст. ст. 13, 16 Цивільного кодексу України, що позивач умисно зловживав своїм правом з метою ухилення від сплати правомірно нарахованих залізницею платежів за надані послуги.

Колегією суддів встановлено, що апелянт/відповідач: Державне територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» є юридичною особою, місцезнаходження: п. і. 79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Гоголя, 1, ).

Відокремлений підрозділ «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» є структурним підрозділом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» без права юридичної особи, місцезнаходження: п. і. 46002, м. Тернопіль, пр. С.Бандери, 6, діє на підставі Положення про Відокремлений підрозділ, начальник дирекції діє на підставі доручення, виданого юридичною особою.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія «Гірничодобувна промисловість» є юридичною особою, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 49069, м. Дніпропетровськ, вул. Червона, 37, приміщення 2, , що підтверджується випискою з ЄДРЮО та ФОП серії АА № 213494 (том І, а. с. 78).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 30 січня 2013 року між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» Відокремленого підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» (надалі - Залізниця), в особі начальника Дирекції Савчука В.В., який діяв на підставі доручення, з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія «Гірничодобувна промисловість» (надалі - Вантажовласник, Позивач - по справі), з іншого боку, було укладено Договір № 25 «Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги» (надалі - Договір перевезень)(том І, а. с. 8-11).

Предметом цього Договору є надання Залізницею Вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги (п.1.1.). Договір не передбачає переуступку боргу Вантажовласника третій стороні, а також розрахунки заліковими коштами (п.1.2. Договору перевезення).

Відповідно до п.2.1. Договору перевезення, Вантажовласник зобов'язується пред'явити Залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснити навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу. Замовлення на перевезення та їх узгодження надаються в електронному вигляді.

Залізниця (п. 2.2. Договору перевезення) зобов'язується приймати до перевезення вантажі Вантажовласника, для чого подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами та заявками Вантажовласника та надавати Вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів.

У п.2.3. Договору перевезення сторонами погоджено, що Залізниця зобов'язується здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з Вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати Вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Бучач Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця».

Відповідно до п. 2.4. Договору перевезення, Вантажовласник зобов'язується здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягів перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на рахунок розрахункового підрозділу № 608 у банку Львівська філія АБ Експрес-Банк МФО 325956, код за з зазначенням семизначного коду платника в платіжному дорученні.

З матеріалів справи вбачається, в період з 17.04.14 р. по 30.06.14 р., Залізницею, в особі станції Бучач Тернопільської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», було стягнуто з рахунку ТзОВ ВК «Гірничодобувна промисловість» 93025,92 грн. з ПДВ (77521,60 грн. без ПДВ) на підставі відомостей плати за користування вагонами (форми ГУ-46), відомостей плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (ГУ - 46а) та накопичувальних карток (форма ФДУ-92), що знаходились на рахунку в ТехПД ДТГО «Львівська залізниця» платника залізничного тарифу.

Внесення плати за користування вагонами і контейнерами здійснюється в порядку, установленому Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року N 644 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за N 864/5085.

Однак, представники Вантажовласника на всіх відомостях плати за користування вагонами і контейнерами, відомостях плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу та накопичувальних картках (подані до позовної заяви), не погоджуючись з нарахуваннями Залізниці, про що письмово зазначали свої зауваження наступного змісту: «з нарахуванням не згідні», ставили власний підпис, дату та час підписання відомостей та/або накопичувальних карток з зауваженнями.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим судом, що відповідачем не були надані позивачу копії актів про затримку вагонів та копії Повідомлення про затримку вагонів, оскільки такі документи в матеріалах справи відсутні, сторонами не подано

Відтак, позивач не був належним чином повідомлений про затримку вагонів, як того вимагають приписи законодавства, відтак твердження апелянта в тій частині є безпідставними.

У зв'язку із вищенаведеним, 19 серпня 2014 року позивач: ТзОВ ВК «Гірничодобувна промисловість» направив на адресу відповідача Претензію (них. № 286 від 19.08.14 р.) про стягнення безпідставно списаних коштів (том І, а. с. 13-14), про що свідчить опис вкладення у цінний лист, поштова квитанція та повідомлення про вручення поштового відправлення (том І, а. с. 14/зворот).

Однак, вказана претензія на дату подання позовної заяви відповідачем залишена без задоволення.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначає Статут залізниць України (надалі Статут), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457.

Стаття 62 Статуту визначає, що порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Згідно п. 2.1 Правил розрахунків за перевезення вантажів від 21.11.2000р. №644, розрахункові підрозділи залізниць здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг. Згідно п. 2.3 Правил, розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і відправником (одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору.

У Договорі № 25 "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги" від 30.01.2013 р. сторони обумовили, що розрахунки за надані відповідачем послуги здійснюються через станцію Бучач Львівської залізниці. Одержані кошти Залізниця зараховує на особовий рахунок Вантажовласника.

Пунктом 2.4 Договору зазначено, що Вантажовласник зобов'язується здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів на рахунок залізниці.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, на підставі договору, в період з 17.04.14 р. по 30.06.14 р., Залізницею, в особі станції Бучач Тернопільської дирекції залізничних перевезень, було стягнуто з рахунку ТзОВ ВК «Гірничодобувна промисловість» 93025,92 грн. з ПДВ (77521,60 грн. без ПДВ).

Відповідно до п. 119 Статуту залізниць затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. N 457 встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно п.3 Правил користування вагонами і контейнерами затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 N 113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23. За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді.

Відповідно до п 4. Правил користування вагонами і контейнерами затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 N 113, відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями. Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим судом, сторонами в результаті проведення перевірки виявлено розбіжності у відомостях плати за користування вагонами на загальну суму 13 965,60 грн. без ПДВ: № 17040198 на суму 3072,30 грн.; № 18040199 на суму 3693,20 грн.; № 18040200 на суму 294,50 грн.; № 10060300 на суму 4163,80 грн.; № 10060301 на суму 2741,80 грн., а також накопичувальній картці № 18040117 на суму 626,60 грн. без ПДВ, що разом складає суму 17 510,64 грн. з ПДВ (14 592,20 грн. + 2 918,44 грн. -ПДВ), а саме, додані позивачем до позову вищенаведені відомості та накопичувальна картка підписані вантажовласником з зауваженнями, однак в них відсутній штамп ЄТЦ по обробці перевізних документів (ЄТехПД). В свою чергу примірники зазначених документів, які є у відповідача, повністю відповідають змісту даних та нарахованим сумам за послуги, однак в них відсутні будь-які записи зі сторони вантажовласника та маються штампи про отримання їх ЄТехПД.

На решту стягнених з позивача залізницею коштів в розмірі 75515,28 грн. з ПДВ, згідно відомостей плати за користування вагонами (форми ГУ-46а), відомостей плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (ГУ-46а), та накопичувальних карток (форма ФДУ-92) розбіжностей, щодо зауважень та інших відміток, сторонами виявлено не було.

Згідно п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Відтак, 19.08.2014 р. позивач звернувся із Претензією № 286 про повернення безпідставно списаних з рахунку коштів у сумі 93025,92 грн., однак відповідач дану претензію залишив без розгляду.

У п. 19 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 р. №01-8/917 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» зазначено, що списання коштів з особового рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, включаються в накопичувальні картки.

У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування, він має право звернутись до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму.

Однак, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має регулюватись платником безпосередньо із станціями, які нарахували платежі. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Пунктом 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачено, що усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Із врахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем порядку списання коштів на підставі відомостей плати за користування вагонами (форми ГУ-46а), відомостей плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (ГУ-46а), та накопичувальних карток (форма ФДУ-92), що знаходились на рахунку в ТехПД платника залізничного тарифу, які було списано за період з 17.07.14 р. по 30.06.2014 р., окрім відомостей плати за користування вагонами № 17040198 на суму 3072,30 грн.; № 18040199 на суму 3693,20 грн.; № 18040200 на суму 294,50 грн.; № 10060300 на суму 4163,80 грн.; № 10060301 на суму 2741,80 грн., а також накопичувальної картки № 18040117 на суму 626,60 грн. без ПДВ, що разом складає суму 17510,64 грн. з ПДВ (14 592,20 грн. + 2 918,44 грн. -ПДВ), так як примірники зазначених документів, які є у відповідача та які мають відмітки про отримання їх ЄТехПД не містять зауважень позивача, щодо непогодження сум нарахування, не підписані представником позивача, про що залізницею складено акти загальної форми. Відтак суму в розмірі 17510,64 грн. відповідачем списано з рахунку позивача правомірно.

Щодо списаних коштів у розмірі 75515,28 грн. з ПДВ, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач безпідставно списав в безспірному порядку з особового рахунку позивача кошти у розмірі 75515,28 грн. з ПДВ, оскільки відомості плати за користування вагонами (форми ГУ-46а), відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (ГУ-46а), та накопичувальні картки (форма ФДУ-92) підписані вантажовласником з зауваженнями, а відтак безакцептне списання відповідачем зазначених коштів із особового рахунку позивача суперечить встановленому законодавством порядку.

Відтак враховуючи вищенаведене слід стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані з рахунку позивача кошти в розмірі 75515,28 грн. з ПДВ.

Слід зазначити, що твердження апелянта, що місцевим судом залишено поза увагою ту обставину, що документи підписані з зауваженнями зі містом «З нарахуванням не згідні», не можуть підтверджувати факт непогодження вантажовласника з даними, вказаних у відомості плати за користування вагонами, оскільки, на думку відповідача, слід наводити конкретні пояснення з приводу причин такої незгоди, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, 30 січня 2013 року між сторонами був укладений договір 25, який врегульовував взаємовідносин сторін, пов'язані з організацією та здійсненням перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

За умовами Договору (пункти 2.3., 2.4., 3.1., 3.2.), позивач забезпечує попередню оплату тарифу та додаткових послуг, а відповідач, у міру виконання перевезень та наданих послуг, списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи, та інше), з особового рахунку позивача на підставі відповідних документів.

Відтак, зі змісту даного Договору вбачається, що договір встановлює підстави списання коштів, але не передбачає порядку їх списання.

Порядок списання коштів визначено Правилами розрахунків за перевезення вантажів, за якими, залізниця відкриває кожному відправнику (одержувачу, експедитору) особовий рахунок, на кий у порядку передоплати перевезень і додаткових платежів платники перераховують відповідні кошти, облік який веде розрахунковий підрозділ, зокрема і витрачених на підставі перевізних документів.

В силу п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, списання грошей з рахунку платника проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей шати за користування вагонами та контейнерами.

Відповідно до пунктів 3, 4 Правил користування вагонами і контейнерами, облік використання коштів з особового рахунку ведеться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, відомостей шати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу.

Перевізні документи, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, відомості шати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу накопичувальні картки мають бути підписані уповноваженим працівником платника. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування він має право звернутися з претензією та/або позовом до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму.

Однак, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами. Відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, накопичувальні картки із запереченнями, зауваженнями чи застереженнями, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати (Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 року № 04-5/225 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення Президії Вищого господарського сулу України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»).

За цими нормами списання коштів з особового рахунку платника визначається відсутністю зауважень проти цього з його боку, а у разі їх наявності усі спірні питання, при їх неврегульованості вирішуються у претензійно-позовному порядку (п. 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів).

Також не заслуговує на увагу і посилання відповідача на те, що позивач, при підписанні відомостей з зауваженнями, в обов'язковому порядку повинен вказувати конкретні причини своєї незгоди, оскільки, жодними нормами діючих Правил на залізниці не встановлений «зміст» висловлювання платником своєї незгоди щодо даних зазначених у відомостях, й відповідно і наслідки у разі невідповідності записів такому «змісту».

Відповідач в обґрунтування апеляційної скарги посилається на ст. 121 Статуту залізниць України та п.16 Правил користування вагонами, якими передбачений вичерпний перелік підстав звільнення платника від сплати за користування вагонами.

Однак, діючими нормативними актами, не передбачено права залізниці в односторонньому порядку списувати кошти платника з його рахунку, якщо він заперечує проти цього. В такому випадку, залізниця не позбавлена права в претензійно позовному порядку звертатися до платника про стягнення цих коштів.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач не надав доказів зменшення та/або погашення заборгованості.

Інші твердження апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, апеляційну скаргу апелянта/відповідача залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2014 р. у справі № 914/3311/14 - без змін.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2014 року у справі № 914/3311/14 - залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.

28.01.2015 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 03.02.2015 р.