ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа № 914/3221/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Д.Новосад

суддів О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького, м. Львів, б/н від 12.11.14

на рішення господарського суду Львівської області від 29.10.14

у справі № 914/3221/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем", м. Макіївка Донецької області

до відповідача: Львівського національного університету

ветеринарної медицини та біотехнологій імені

С.З. Гжицького, м. Львів

про стягнення 60 926,27 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Мінченко В.М. - представник

від відповідача : Кравець В.Ю. - представник

Права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз'яснено.

Відводів складу суду не заявлено.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.10.14 у справі № 914/3221/14 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем" 60 926,27 грн. заборгованості, з яких: основний борг - 55 296,62 грн.; пеня - 4 293,44 грн.; 3% річних - 1 336,21 грн., а також стягнуто 1827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 29.10.14 у справі № 914/3221/14, відповідач - Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького - оскаржив його в апеляційному порядку з підстав порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Висновки суду першої інстанції, на думку скаржника, не відповідають викладеним обставинам справи. Крім цього, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що акти виконаних робіт за серпень КБ-2в та довідка про вартість робіт КБ-3 підписані проректором з АГЧ, який не є стороною Договору та не мав повноважень для підписання вказаних актів та довідки. При цьому, скаржник посилається на те, що всупереч нормам Цивільного кодексу України порушено загальний порядок укладання господарських договорів, що на думку скаржника, є наслідком для визнання недійсним укладеного між сторонами Договору. На підставі вищезазначеного скаржник просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 29.10.14 у справі № 914/3221/14 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

18.11.2014 автоматизованою системою документообігу суду апеляційну скаргу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького, розподілено до розгляду судді-доповідачу Новосад Д.Ф.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК України, п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 6 рішення зборів суддів (протокол № 6 від 28.12.2010) зі змінами, внесеними рішенням зборів суддів (протокол № 13 від 03.08.2012), розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького введено суддів - Михалюк О.В., Кравчук Н.М.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 10.12.2014.

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем", з доводами скаржника, наведеними в апеляційній скарзі, не погодився з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

У зв'язку з зайнятістю у складі іншої колегії судді Кравчук Н.М. розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького" введено суддю - Мельник Г.І.

На адресу суду 10.12.2014 поступило клопотання від представника відповідача про призначення судово-будівельної експертизи. Заявник стверджує, що призначення експертизи необхідно для встановлення факту щодо того, чи виконано роботи в зазначеному об'ємі по Договору підряду № 922 від 16.07.2013р. на виконання робіт: капітальний ремонт та гідрохімічне очищення системи опалення адміністративного корпусу по вул. Пекарська, 50 у м. Львів, а також чи вказані в документації об'єми, повнота та якість ремонтно-будівельних робіт відповідають виконаним (фактичним) об'ємам та якості робіт. Таке клопотання останній не заявляв в суді першої інстанції.

Згідно з ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу .

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Суд зазначає, що між сторонами укладено Договір № 689 від 07.08.2013р., який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб. Проте, у поданому суду клопотанні, представник відповідача просить призначити судово-будівельну експертизу по питаннях, що стосуються Договору № 922 від 16.07.2013р., що не підставою спору та не має жодного відношення до даної справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи наявні достатні докази для прийняття рішення по суті, а тому судова колегія дійшла висновку відмовити у задоволенні клопотання про призначення судово-будівельної експертизи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.02.2015.

В судове засідання 02.02.2015 з'явилися представники сторін, яким права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз'яснено. Відводів складу суду не заявлено.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, заслухавши пояснення представників сторін, в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Львівської області від 29.10.2014 у справі № 914/3221/14 слід залишити без змін.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено господарським судом Львівської області, 07.08.2013 року між ТзОВ "Відновлення інженерних систем" (Підрядник), в особі директора Кривші Сергія Миколайовича, що діє на підставі Статуту, та Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького (Замовник), в особі в.о. ректора Гладія Михайла Васильовича, що діє на підставі Статуту, укладено Договір №689 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується виконати власними і залученими силами і засобами такі види робіт: поточний ремонт та гідрохімічне очищення системи опалення адміністративного корпусу по вул. Пекарська,50 м. Львова (п.1.1. Договору).

Згідно з п. 1.2. Замовник зобов'язується своєчасно прийняти та оплатити роботи, зазначені в п.1.1. цього Договору.

Загальна сума договору складає: 55 296 грн.62 коп., у тому числі ПДВ (20%): 9 216 грн.10 коп. (п.2.1. Договору).

Відповідно до п.2.2. Договору кінцева сума Договору може змінюватись, виходячи з фактичного обсягу виконаних робіт, про що зазначається в акті (актах) виконаних робіт форми КБ-2в та довідці № КБ-3.

У розділі 3. Договору сторонами врегульовано порядок розрахунків та погоджено наступне:

п.3.1.: За виконані роботи згідно з п.1.1. цього Договору Замовником сплачується Підряднику сума, яка буде обумовлена актами виконаних робіт.

п.3.2.: Виконання робіт Підрядником та прийняття їх результатів Замовником оформляється актами виконаних робіт за формою КБ-2в та КБ-3;

п.3.3.: Оплата здійснюється протягом 5 календарних днів з моменту підписання обома сторонами актів виконаних робіт в безготівковій формі шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, але не пізніше 31 грудня 2013 року.

У відповідності до п.5.1. Договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом виконаних робіт протягом 2-х днів з моменту повідомлення Замовника про готовність роботи до приймання.

Замовник має право безперешкодного доступу до робіт Підрядника для перевірки перебігу та якості робіт, які виконуються (п.5.2. Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань винна сторона відшкодовує спричинені у зв'язку з цим збитки.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати Замовником вартості виконаних Підрядником робіт Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Згідно з п.6.5. Договору виплата пені не звільняє винну Сторону від обов'язків щодо відшкодування збитків та виконання своїх зобов'язань за цим Договором.

У відповідності до п.6.8. Договору Сторони погодили, що штрафні санкції, передбачені п.6.3. та 6.4. цього Договору нараховуються протягом всього терміну невиконання зобов'язання.

Відповідно до пунктів 9.1. та 9.2. Договору усі спори, розбіжності або вимоги, які виникли внаслідок підписання цього Договору або мають відношення до нього, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами або в господарському суді у відповідності до чинного законодавства України. Строк, в межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу стосовно стягнення основної суми боргу та стягнення штрафних санкцій, передбачених Договором та законом, становлять десять років.

У розділі 10 зазначається, що сторонами встановлено порядок змін та доповнень до Договору. Зокрема, відповідно до п.10.4., Сторона, яка вирішила розірвати Договір, надає письмове повідомлення іншій Стороні.

Відповідно до п.12.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до _______2013 року, а в частині виконання взятих на себе зобов'язань - до повного їх виконання Сторонами. За попередньою згодою Сторін термін дії Договорру може бути продовженим на узгоджений Сторонами час.

Як вбачається з матеріалів справи, договір у розділі 14 містить реквізити Сторін - Замовника і Підрядника. Підписаний з боку Замовника - М.В. Гладій, з боку Підрядника - С.М.Кривша та завірений гербовими печатками Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького та Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем". А також, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, що при огляді у судовому засіданні оригіналу Договору, кожна сторінка Договору завірена гербовими печатками Замовника і Підрядника.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов Договору, 14.08.2013 року Замовник і Підрядник підписали Акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2013 року (Примірна форма КБ-2в), у якому сторони погодили вартість виконаних будівельних робіт в сумі 55 296,62 грн. Акт містить посилання на Договір №689 від 07.08.2013 року, як на підставу виконання та приймання робіт, а також вид робіт: поточний ремонт та гідрохімічне очищення системи опадення адміністративного корпусу по вул. Пекарська, 50, м. Львів.

А також, 14.08.2013 року Замовник і Підрядник підписали Довідку про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за серпень 2013 року по Договору №689 від 07.08.2013 року по поточному ремонту та гідрохімічному очищенню системи опалення адміністративного корпусу по вул.Пекарська,50 м.Львів (примірна форма довідки №КБ-3), згідно якої вартість робіт складає 55 296,62 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що Замовник не провів розрахунків із Підрядником за виконані роботи у строки та в порядку, що встановлені в п.3.3 Договору №689 від 07.08.2013 року, тобто протягом 5 календарних днів з моменту підписання обома сторонами акту виконаних робіт.

Як підтверджується документальними доказами у справі, листом №153-12 від 16.12.2013 Замовник звернувся до Підрядника з проханням відтермінувати проплату, у тому числі й по Договору №689 "поточний ремонт та гідрохімічне очищення системи опалення адміністративного корпусу" на суму 55 296,62 грн., у зв'язку із недостатнім фінансуванням бюджетних коштів на 2013 рік. Крім цього, у зазначеному листі замовник гарантував позивачу проплату коштів за виконані роботи в першому кварталі 2014 року, враховуючи інфляційні витрати. Лист підписаний з боку Замовника - в.о. ректора Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького Гдадій М.В.

Однак, кошти за виконані роботи не поступили на рахунок Підрядника від Замовника не лише у строки, обумовлені у п.3.3. Договору №689, а й у строки, у які гарантував Замовник проведення оплати у листі №153-12 від 16.12.2013.

Враховуючи наведене, в подальшому, 13 серпня 2014 року Підрядник скерував Замовнику вимогу за вих.№363 про погашення заборгованості за виконані роботи з поточного ремонту та гідрохімічного очищення системи опалення адміністративного корпусу по вул. Пекарській,50 в м. Львів згідно Договору №689 на суму 55 296,62 грн., у якій, зокрема, попередив відповідача, що у випадку, непогашення заборгованості протягом 7-ми днів з моменту отримання даної вимоги, позивач звернеться до суду за захистом своїх порушених прав. Дана вимога отримана відповідачем 18 серпня 2014 року, проте залишена останнім без відповіді та належного реагування.

Таким чином, предметом даного спору є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем" про стягнення заборгованості у розмірі 60 926,27 грн. (55 296,62 грн. основний борг, 4 293,44 грн. пеня, 3% річних в сумі 1 336,21 грн.), що виникла у результаті неналежного виконання Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького умов Договору № 689 від 07.08.2013 року.

Станом на час розгляду справи сторонами доказів погашення боргу суду не заявлено та не подано.

Відповідно до приписів статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов"язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатись на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільногно законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов"язаної сторони виконання її обов'язку.

При цьому, статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Власне, це ті умови, на яких сторони погодилися виконувати договір. Зміст договору як підстави виникнення цивільно-правового зобов'язання визначається тими правами та обов'язками, які взяли на себе учасники договору відповідно до умов договору і які закріплені і сформульовані у договорі.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підпис сторони (сторін) на правочині підтверджує форму правочину, в якій його вчинено (письмово), а відповідно, сам факт вчинення правочину юридичними особами підтверджується наявністю печатки (печаток) на документі, що має письмову форму.

Відтак, враховуючи наведене підтверджено факт вчинення Договору №689 від 07.08.2013 року на умовах, які вказані у цьому Договорі.

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції договір №689 від 07.08.2013р. не був розірваним сторонами і не визнавався недійсним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, а згідно ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Документальними доказами у справі підтверджено, що на виконання умов Договору №689 від 07.08.2013 року Позивач виконав, а Відповідач прийняв роботи по поточному ремонту та гідрохімічному очищенню системи опалення адміністративного корпусу по вул. Пекарській,50 м. Львів на загальну суму 55 296,62 грн., що підтверджується первинними документами щодо здійснення господарської операції по виконанню підрядних робіт, а саме: Актом (примірна форма №КБ-2в) приймання виконаних будівель робіт та Довідкою (примірна форма №КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за серпень 2013 року, у яких міститься посилання на Договір № 689 від 07.08.2013 року.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги, судом встановлено, що вищевказаний Акт та Довідка підписані Сторонами (Замовником і Підрядником) без зауважень та претензій як щодо обсягу виконаних робіт, їх якості, так і щодо вартості виконаних робіт. При цьому, Акт приймання виконаних будівельних робіт та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ завірені гербовими печатками Замовника і Підрядника, наявність яких підтверджує факт вчинення уповноваженими представниками сторін волі осіб, які уповноважили їх на вчинення таких дій (підписання акту приймання виконаних будівельних робіт та підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/).

Більше того, факт прийняття від позивача підрядних робіт за Договором №689 і виникнення обов'язку щодо їх оплатити підтверджено листом № 153-12 від 16.12.2013 року, у якому відповідач просив позивача відтермінувати сплату коштів в сумі 55 296,62 грн. за "поточний ремонт та гідрохімічне очищення системи опалення адміністративного корпусу", у зв'язку із недостатнім фінансуванням бюджетних коштів на 2013 рік та гарантією проплати коштів в першому кварталі 2014 року, у тому числі з інфляційними втратами.

Поряд з цим, як вірно, зазначено судом першої інстанції, доказів втрати Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького гербової печатки та доказів наявності службового розслідування за фактом незаконного використання печатки матеріали справи не містять і на такі обставини відповідач не посилається.

Крім того, виконання посадовими особами відповідача своїх обов'язків належить до внутрішніх питань організації роботи та її виконання службами відповідача, однак не входить в предмет дослідження по заявлених вимогах у даній справі.

Враховуючи викладене, також безпідставними є посилання скаржника на те, у нього не рахується по бухгалтерських документах заборгованість перед позивачем за виконані роботи по Договору № 689 від 07.08.2013 року в сумі 55 296,62 грн.; відсутня реєстрація Договору №689; за результатами перевірки Державної Фінансової Інспекції у Львівській області (в Акті перевірки) не значиться заборгованість відповідача перед позивачем у вказаній сумі, оскільки такі посилання не спростовують обґрунтованого висновку суду першої інстанції та не звільняють відповідача від виконання обов'язку перед позивачем, який виник у зв'язку з неналежним виконанням умов укладеного між сторонами Договору №689 від 07.08.2013 року, щодо оплатити вартості прийнятих підрядних робіт.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 55 296,62 грн. основного боргу, оскільки в матеріалах справи відсутні та сторонами не подано суду доказів оплати вартості виконаних робіт на вказану суму.

Разом з тим, відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Одночасно, перевіряючи доводи позовної заяви встановлено, що позивач просить, зокрема, стягнути з відповідача пеню в сумі 4 293,44 грн. за період з 01.01.2014р. - 01.07.2014р., 3 % річних в сумі 1 336,21 грн. за період з 01.01.2014р. - 21.10.2014р.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за Договором №689 від 07.08.2013 року та прострочив сплату коштів в сумі 55 296,62 грн., у зв'язку з чим позивачу завдані збитки у вигляді витрат, які ним понесені для відновлення свого порушеного права.

Моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів коштів на рахунок кредитора, або видачі їх йому готівкою.

У відповідності до п.3.3. Договору виконання зобов'язання відповідачем по оплаті виконаних робіт мало бути виконано протягом 5 календарних днів з моменту підписання обома сторонами акту виконаних робіт, але не пізніше 31 грудня 2013 року.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки (штрафу, пені) є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, відповідно до п.6.4. Договору у разі несвоєчасної оплати Замовником вартості виконаних Підрядником робіт, Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, здійснивши перерахунок нарахування позивачем відповідачу пені за період з 01.01.2014р. (моменту виникнення зобов'язання з оплати за виконані роботи) по 01.07.2014р. (дата визначена позивачем згідно поданого розрахунку), колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Львівської області про те, що розмір пені нарахованої за шість місяців прострочення складає 4 293,44 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відтак, провівши перерахунок нарахування 3% річних, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1 336,21 грн. за період з 01.01.2014р. (моменту виникнення зобов'язання з оплати за виконані роботи) по 01.07.2014р. (дата визначена позивачем згідно поданого розрахунку).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є безпідставними, документально не обгрунтованими, такими, що не грунтуються на законодавстві,належним чином досліджені судом першої інстанції, а відтак, скаржник, в порушення вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 29.10.14 у справі № 914/3221/14 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції становить 50% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, але не менше 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Враховуючи те, що судовий збір за подання позову до суду першої інстанції становив 1 827,00 грн. то сума судового збору за подання апеляційної скарги повинна становити 913,50грн., а відтак судовий збір у розмірі 3 288,36 грн. підлягає поверненню скаржнику з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні клопотання Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького про призначення судово-будівельної експертизи відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 29.10.14 у справі №914/3221/14 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

3. Повернути Львівському національному університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького (79010, м.Львів, вул. Пекарська, будинок 50; ) з Державного бюджету суму 3 288,36грн. зайво сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Господарському суду Львівської області видати відповідні накази.

5. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

6. Матеріали справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено: 04.02.15

Головуючий-суддя Д.Новосад

Суддя О.Михалюк

Суддя Г.Мельник