УХВАЛА

02.02.2015Справа № 910/11068/13
За позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі:

1. Міністерства інфраструктури України

2. Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

про стягнення грошових коштів

Головуючий суддя Грєхова О. А.

Судді: Пукшин Л. Г.

Сташків Р. Б.

Представники сторін:

Від прокуратури: Крам О.С. - посвідчення № 029585 від 13.10.2014;

Від позивача 1: Сечко А.В. - довіреність № 5005/15/14-14 від 08.09.2014;

Від позивача 2: Шпортило Я.І. - довіреність № 35-29-36 від 01.10.2014;

Від відповідача: Повар О.М. - довіреність б/№ від 23.01.2014.

СУТЬ СПОРУ:

10 червня 2013 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на розгляд суду надійшла позовна заява № 07/2-772 вих-13 від 30 травня 2013 року в якій викладені позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (відповідач) заборгованості за договором у вигляді додатку В 1.1/02.1.1-23.9-7 до Стандартної угоди про наземне обслуговування від січня 2004 року про надання наземного обслуговування літаків в розмірі 14 590 286,40 грн. з них основного боргу - 13 872 160,00 грн. (тринадцять мільйонів вісімсот сімдесят дві тисячі сто шістдесят гривень), пеня - 598 438,59 грн. (п'ятсот дев'яносто вісім тисяч чотириста тридцять вісім гривень 59 копійок) та 3% річних - 119 687,81 грн. (сто дев'ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 81 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач - ПАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України", не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором у вигляді додатку В 1.1/02.1.1-23.9-7 до Стандартної угоди про наземне обслуговування від січня 2004 року про надання наземного обслуговування літаків, зокрема, у визначені відповідним правочином строки не здійснив в повному обсязі оплату вартості наданих йому ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем-2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2013 № 910/11068/13 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" основний борг 3723214,00 грн., пеню 598438,59 грн. та 3% річних 119687,81 грн. В доход Державного бюджету України з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" стягнуто 20948,81 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду 910/11068/13 від 21.07.2014 скасовано рішення господарського суду міста Києва від 17.12.2013 у справі №910/11068/13 в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 10148946,00 грн. та прийнято в цій частині нове рішення, стягнуто з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" основну заборгованість в сумі 10148946,00 грн. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 17.12.2013 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду № 910/11068/13 від 21.07.2014 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2013 № 910/11068/13 скасовано та справу передано на новий розгляд.

Скасовуючи судові рішення як першої так і апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції вказав, що судами не були досліджені первинні документи, пов'язані з обліком трансферних пасажирів, не перевірено на підставі первинних документів правильності нарахування ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" грошових коштів, заявлених до зарахування, не встановлено дійсного розміру заборгованості ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" з урахуванням положень наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2008 № 337 "Про встановлення аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів у державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2014 призначено розгляд справи на 24.11.2014.

20.11.2014 представником відповідача через відділ діловодства суду подано клопотання про припинення провадження у справі мотивоване тим, що додатковою угодою № 30 до Стандартної угоди ІАТА (далі - Угода № 30) сторони внесли зміни до під-параграфу 7.1 параграфу 7 "Право, що застосовується" Стандартної угоди ІАТА та виклали його в такій редакції: "п. 7.1. Не зважаючи на статтю 9 Основної угоди Сторони домовились, що спори, розбіжності чи вимоги, які виникають між Сторонами з Договору або у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його діяльності, недійсності, порушення, зміни чи розірвання, підлягають розгляду та вирішенню в арбітражі м. Цюріх (Швейцарія) згідно з Швейцарським регламентом Міжнародного Арбітражу Арбітражного інституту Торгових Палат Швейцарії, що діє на момент звернення до арбітражу. Арбітраж складається з трьох арбітрів, мова засідання - англійська, право, що застосовується до Договору - матеріальне право України"; зазначений під-параграфом пункт фактично є арбітражним застереженням у розумінні статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", відповідно до якої арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно, чи мають вони договірний характер, чи ні; арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди; арбітражна угода укладається в письмовій формі; пред'явлений прокуратурою позов про стягнення заборгованості за Договором, не містить жодних позовних вимог в інтересах Міністерства, не стосується інтересів держави в особі Міністерства, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність подання позову в інтересах держави.

В судовому засіданні 24.11.2014, у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 08.12.2014.

04.12.2014 від представника відповідача через відділ діловодства суду надійшли додаткові пояснення щодо припинення провадження у справі.

В судовому засіданні 08.12.2014, у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 22.12.2014.

17.12.2014 від представника відповідача через відділ діловодства суду надійшли пояснення по справі з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 призначено колегіальний розгляд справи.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду м. Києва від 22.12.2014 було призначено колегіальний розгляд справи у наступному складі колегії: суддя Грєхова О. А. (головуючий), Пукшин Л. Г., Сташків Р. Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 справу № 910/11068/13 прийнято до провадження колегією суддів, розгляд справи призначено на 02.02.2015.

30.01.2015 представником відповідача через відділ діловодства суду подано клопотання про припинення провадження в якому серед іншого вказано, що вважаючи наявне в договорі арбітражне застереження (під-параграфу 7.1 параграфу 7 Договору в редакції Угоди № 30) недійсним, прокуратура Київської області в інтересах держави в особі позивача 1 та позивача 2 (тобто у складі тих самих осіб, що і у даній справі) оскаржила окремі положення договору, у тому числі внесене угодою № 30 арбітражне застереження, до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2014 р. провадження у справі № 910/9273/14 за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі позивача 1 та позивача 2 до відповідача про визнання договору недійсним у певній частині припинено.

Суд першої інстанції, незважаючи на суб'єктний склад учасників спору, не знайшов підстав для визнання наявного в договорі арбітражного застереження недійсним, таким, що втратило чинність або не може бути виконане, та направив сторони до арбітражу.

За результатами касаційного перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 26.06.2014 р. у справі № 910/9273/14, вказана ухвала залишена в силі. При цьому, Вищий господарський суд України окремо наголосив, що заявления позову у справі № 910/9273/14 прокуратурою в інтересах двох позивачів, у тому числі позивача 1, жодним чином не впливає на суть договірних правовідносин, що склалися між відповідачем та позивачем 2. Вищевказані правовідносини, окрім норм чинного законодавства, також регулюються укладеними між позивачем 2 та відповідачем договорами та додатковими угодами до них. За таких обставин, на думку суду касаційної інстанції, вирішення спорів, що виникають з правовідносин за договором, до яких ані позивач 1, ані прокуратура не мають жодного відношення, повинні вирішуватися у передбаченому договором порядку незалежно від кількісного складу учасників судового процесу.

З огляду на наведене вище та встановлення господарськими судами при розгляді справи № 910/9273/14 факту дійсності/чинності/можливості виконання арбітражного застереження, внесеного до договору угодою № 30, що не потребує доказування при розгляді справи № 910/11068/13 в силу приписів ч. З ст. 35 ГПК України, Господарський суд міста Києва має усі підстави для припинення провадження у справі № 910/11068/13 згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Наявність серед учасників судового процесу прокуратури Київської області та Міністерства інфраструктури України, що угоду № 30 не укладали, не впливає на суть договірних відносин та не є підставою для відмови у направленні сторін до арбітражу, як правильно зазначив Вищий господарський суд України у постанові від 16.09.2014 р. у справі № 910/9273/14.

Крім того, до аналогічних із Вищим господарським судом України висновків про необхідність дотримання передбаченого договором порядку врегулювання спорів незалежно від кількісного складу учасників процесу дійшов і Київський апеляційний господарський суд, який постановою від 22.12.2014 р. припинив провадження у справі № 910/9283/14 за позовом прокуратури Київської області в інтересах держави в особі позивача-1 та позивача-2 про стягнення з відповідача заборгованості за надані впродовж січня-червня 2014 року послуги за Договором.

Прокурор, представники Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» проти задоволення вказаного клопотання заперечили.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та прокуратури, обговоривши доводи заявленого відповідачем клопотання вважає, що провадження у справі підлягає припиненню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та приватним акціонерним товариством «Авіалінії «Міжнародні авіалінії України» (спільне закрите акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України») укладено договір у вигляді додатку В 1.1/02.1.1-23.9-7 до Стандартної угоди про наземне обслуговування від січня 2004 року про надання наземного обслуговування літаків.

Відповідно до параграфів 1 і 2 Договору ДП «МА «Бориспіль» зобов'язався забезпечити послуги з наземного обслуговування, в тому числі надання місць для базування повітряних суден, обслуговування на пероні, обслуговування посадки та зльоту ПС, обслуговування пасажирів в аеровокзалі, забезпечення авіаційної безпеки, обслуговування вантажу та пошти, тощо. В подальшому додатковими угодами внесені зміни і доповнення до зазначених умов та визначено вартість послуг.

Пунктом 5.1.,5.2,5.3 зазначеного Договору передбачено, що підставою для оплати наземного обслуговування, аеропортних зборів, додаткових послуг, надання місць для базування повітряних суден є рахунки, які виставляються двома частинами за період з 01 до 15 числа кожного місяця до 20 числа та за період з 16 по 31 число поточного місяця, що настає за звітнім. Разом з розрахунком Відповідач отримує акт прийому-здачі виконаних робіт. Рахунки виставляються на підставі складених за кожним рейсом «карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту «Бориспіль», підписаних уповноваженими представниками сторін Договору.

Відповідно до під-параграфу 7.1 параграфу 7 договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №30 від 27.02.2014 р., позивач 2 та відповідач домовились, що спори, розбіжності чи вимоги, які виникають між сторонами з додатку або у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його дійсності, недійсності, порушення, зміни чи розірвання, підлягають розгляду та вирішенню в арбітражі міста Цюріх (Швейцарія) згідно з Швейцарським регламентом Міжнародного Арбітражу Арбітражного інституту Торгових Палат Швейцарії, що діє на момент звернення до арбітражу. Арбітраж складається з трьох арбітрів, мова засідання - англійська, право, що застосовується до Договору - матеріальне право України.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України, право на передачу спору на вирішення третейського суду може бути реалізовано сторонами також після порушення провадження у справі з наслідками, передбаченими пунктом 5 статті 80 ГПК, шляхом укладення ними окремої арбітражної угоди або включення до договору (контракту) арбітражного застереження після звернення з позовом до господарського суду. Якщо відповідну умову включено до цивільно-правової угоди, то на неї поширюються загальні умови виконання зобов'язань, у тому числі щодо недопустимості односторонньої відмови від їх виконання (п. 6 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій").

Згідно з пунктом 18 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/163 від 12.03.2009 р. "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" наявність арбітражної угоди унеможливлює вирішення спору у господарському суді, оскільки сторони домовилися про вирішення спору іншим органом. З'ясування обставин, пов'язаних з недійсністю арбітражної угоди, втратою нею чинності або з неможливістю її виконання, може бути здійснене господарським судом лише за результатами судового розгляду, проведеного в установленому законом порядку. Тому, за наявності арбітражної угоди, суд не повинен відмовляти у прийнятті позовної заяви з посиланням на пункт 1 частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України, але має прийняти її до розгляду, а в разі відсутності зазначених обставин - припинити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 80 названого Кодексу.

Вважаючи наявне в договорі арбітражне застереження недійсним, прокуратура Київської області в інтересах держави в особі позивача 1 та позивача 2 оскаржила окремі положення договору, у тому числі внесене угодою № 30 арбітражне застереження, до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2014 року, залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 16.09.2014 року, провадження у справі № 910/9273/14 за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі позивача 1 та позивача 2 до відповідача про визнання договору недійсним у певній частині припинено та сторони направлені до арбітражу.

Вирішуючи справу № 910/9273/14 господарські суди встановили, що відповідач є підприємством з іноземними інвестиціями, спір якого з іншим суб'єктом права України, незалежно від характеру спірних правовідносин, може бути передано сторонами на розгляд та вирішення до міжнародного комерційного арбітражу.

Таким чином, встановлені господарськими судами при вирішенні справи № 910/9273/14 обставини щодо можливості застосування наявного в договорі в редакції угоди № 30 арбітражного застереження не потребують доказування при вирішенні справи № 910/11068/13 з огляду на положення ст. 35 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958 рік) та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Оскільки відповідач до подання своєї першої заяви по суті спору подав Господарському суду міста Києва клопотання про припинення провадження у справі, суд, з огляду на характер спірних правовідносин, дійшов висновку відповідне клопотання задовольнити та припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

При цьому, суд звертає увагу учасників судового процесу на те, що заявлення позову у справі №910/11068/13 прокурором в інтересах двох позивачів, одним з яких є Міністерство інфраструктури України, не впливає на суть договірних правовідносин, що склалися між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України".

Вищевказані правовідносини, окрім норм чинного законодавства, також регулюються укладеними між позивачем 2 та відповідачем договорами та додатковими угодами до них.

За таких обставин, вирішення спорів, що виникають з таких правовідносин за домовленістю сторін віднесено до компетенції арбітражу м. Цюріх згідно з Швейцарським регламентом Міжнародного Арбітражу Арбітражного інституту Торгових Палат Швейцарії не залежно від кількісного складу фактичних учасників судового процесу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 86, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 910/11068/13 припинити.

Дана ухвала набирає чинності з моменту прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Грєхова О. А.

Судді: Пукшин Л. Г.

Сташків Р. Б.