КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа№ 925/1159/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Корсакової Г.В.

Федорчука Р.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.08.2014р. по справі №925/1159/14 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьпиво"

до Уманської міської ради Черкаської області

третя особа ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права на позаконкурентну передачу в оренду земельної ділянки та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про визнання незаконним та скасування рішення Відповідача від 30.05.2014р. №3.26-54/6 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та передачі у користування на умовах оренди Позивачу для обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_1", визнання за Позивачем права на позаконкуренту передачу в оренду земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення магазину з продажу непродовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язання Відповідача негайно після набрання рішенням законної сили повторно розглянути на питання надання Позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення магазину з продажу непродовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з обов'язковим урахуванням викладених у рішення висновків суду.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 21.08.2014р. позовні вимоги Позивача задоволено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що відмовивши Позивачу своїм рішенням у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та передачі її в користування на умовах оренди для обслуговування магазину Відповідач діяв всупереч нормам земельного законодавства. На час прийняття Уманським міськрайонним судом постанови Позивач не набув прав власності на приміщення магазину у встановленому Законом порядку, а тому обставини, що були встановлені цим рішенням, не можуть братися до уваги господарським судом при розгляді даної справи.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Третя особа звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 21.08.2014р. по справі №925/1159/14, а провадження у справі припинити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що передача спірної земельної ділянка має відбуватись на конкурентних засадах, що не було враховано місцевим судом в порушення вимог Земельного кодексу України та всупереч постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Крім того, зазначений спір не може розглядатись в господарському суді за правилами господарського судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014р. відновлено ОСОБА_3 строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено до розгляду на 13.01.2015р.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015р. змінено склад колегії суддів: Власов Ю.Л. (головуючий), Корсакова Г.В., Федорчук Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015р. відкладено розгляд справи на 27.01.2015р.

23.01.2015р. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив припинити апеляційне провадження у справі.

В судовому засіданні 27.01.2015р. ухвалою Київського апеляційного господарського суду відповідно до ст.27 Господарського процесуального кодексу було залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні Відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив.

Відповідно до підтвердження права власності на будівлю (споруду або нежиле приміщення), передану до статутного фонду Позивача, згідно з наказом про створення відкритого акціонерного товариства від 14.01.1997р. №654-АТ продавець Регіональне відділення ФДМУ по Черкаській області передав Позивачу будівлі, в тому числі магазин (пиво-води) за адресою АДРЕСА_2.

01.03.2013р. постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №2318/6747/12 за адміністративним позовом Третьої особи позов задоволено частково, визнано протиправними дії Уманської міської ради в Черкаській області, пов'язані з позаконкурентною передачею в оренду Позивачу земельної ділянки площею 0,0115 га по АДРЕСА_1, визнано нечинним та скасовано протокол засідання земельної комісії з питань вибору земельних ділянок №12 від 18.07.2012р. в частині вирішення питання про надання дозволу на відведення земельної ділянки для обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_1 м. Умані, зобов'язано Відповідача провести земельні торги у формі аукціону щодо відчуження права оренди земельної ділянки, площею 0,0115 га по АДРЕСА_1, в порядку, визначеному главою 21 Земельного кодексу України.

Постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області мотивована тим, що нежитлова будівля за адресою: м. Умань, АДРЕСА_1 не зареєстрована на праві власності, тому дії Відповідача з позаконкурентної передачі в оренду Позивачу земельної ділянки площею 0,0115 га по цій адресі є протиправними, оскільки були відсутні правові підстави для рекомендації Позивачу замовляти проект відведення земельної ділянки для обслуговування магазину.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013р. у справі №2318/6747/12 постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014р. постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.03.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013р. залишено без змін.

08.08.2013р. рішенням Відповідача №205 «Про упорядкування нумерації будівель» присвоєно магазину з продажу продовольчих товарів, який належить Позивачу, поштову адресу Черкаська область, м. Умань, АДРЕСА_1.

19.09.2013р. Позивачеві видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого на нежитлове приміщення - магазин з продажу непродовольчих товарів, який знаходиться за адресою Черкаська область, м. Умань, АДРЕСА_1, загальною площею 104,8 кв. м., зареєстровано право власності за Позивачем.

03.04.2014р. Позивач звернувся до Відповідача з заявою, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

30.05.2014р. рішенням Відповідача №3.26-54/6 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та передачі в користування на умовах оренди товариству з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво» для обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_1» відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та передачі в користування, так як постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №2318/6747/12 зобов'язано Відповідача провести земельні торги у формі аукціону щодо відчуження права оренди земельної ділянки.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Третьої особи не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі, розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з ст.134 Земельного кодексу України земельні ділянки комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Як встановлено судом, 01.03.2013р. постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №2318/6747/12 був задоволений позов Третьої особи, зобов'язано Відповідача провести земельні торги у формі аукціону щодо відчуження права оренди земельної ділянки, площею 0,0115 га по АДРЕСА_1 з тих підстав, що нежитлова будівля за вказаною адресою не зареєстрована на праві власності. Після вказаного судового рішення Позивач здійснив державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно - магазин з продажу непродовольчих товарів, який знаходиться за адресою: м. Умань, АДРЕСА_1, загальною площею 104,8 кв. м. Після цього Позивач, як власник даної будівлі, звернувся до Відповідача з заявою, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під цією будівлею в оренду. Проте, спірним рішенням Відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та передачі її в користування, мотивуючи свою відмову постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №2318/6747/12.

Разом із тим, Відповідач при прийнятті спірного рішення не врахував, що на момент його прийняття змінились обставини надання в користування спірної земельної ділянки, а саме Позивач набув та зареєстрував право власності на об'єкт нерухомості, що знаходиться на цій земельній ділянці, тому відповідно до ст.134 Земельного кодексу України земельні торги щодо спірної земельної ділянки не повинні проводитись, оскільки така земельна ділянка повинна бути надана у користування власнику нерухомого майна, на ній розташованого.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Відповідач відмовивши Позивачу своїм рішенням від 30.05.2014р. №3.26-54/6 у наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та передачі її в користування на умовах оренди для обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_1, діяв всупереч нормам земельного законодавства, що призвело до порушення права Позивача на позаконкуренту передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Умань.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до п.п.1.1.-1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із земельних правовідносин, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини, тобто чи є вони приватноправовими чи публічно-правовими, та чи відповідає склад сторін у справі статті 1 Господарського процесуального кодексу України. З цією метою господарським судам слід аналізувати предмет позову, підстави позову і зміст позовних вимог. Господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності. У вирішенні питання про те, чи мають земельні відносини приватноправовий характер, слід враховувати таке. Виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України, статті 148 Господарського кодексу України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 Господарського кодексу України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності. Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Отже, Відповідач, у спірних правовідносинах, виступає як власник земельної ділянки й суб'єкт цивільних правовідносин щодо надання її в користування, та має такий же правовий статус, як і інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у його власності, Відповідач відповідно до ст.5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень власника землі Відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

А тому, апеляційний суд відхиляє доводи Третьої особи щодо не підвідомчості даного спору господарським судам, оскільки при вирішенні питання щодо підвідомчості спору, який виник із земельних відносин, слід аналізувати не лише предмет та склад сторін спору, але і його підставу, яка розкриває характер спірних правовідносин між сторонами і вказує на рівність або адміністративне підпорядкування сторін спору.

Виходячи з предмета спору у даній справі, він є спором про право, тобто цивільно-правовим, в якому сторони виступають як рівноправні учасники господарських відносин, у зв'язку з чим він підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати покладаються на Скаржника в порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.08.2014р. по справі №925/1159/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.08.2014р. по справі №925/1159/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 05.02.2015р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Г.В. Корсакова

Р.В. Федорчук