ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 5008/925/2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.
суддів Гончарука П.А. Стратієнко Л.В. (доповідач)
за участі представників: позивача: відповідачів: не з'явився не з'явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області
на ухвалу та постановуГосподарського суду Закарпатської області від 14 жовтня 2014 року Львівського апеляційного господарського суду від 25 листопада 2014 року
у справі№ 5008/925/2012
за позовомуправління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області
довідкритого акціонерного товариства "Акціонерна фірма "Яворник", компанії "Карпатсько Атлантична Індустрія Європи С.А.", компанії "NU - TAK TRADING CORP"
про про зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року позивач звернувся до господарського суду із позовом до ВАТ "Акціонерна фірма "Яворник" про виділення в натурі частки ВАТ "Акціонерна фірма "Яворник" у спільному майні, як учасника спільного інвестиційного договору № 480/06/02/1996/001 від 05.02.1996 (із змінами та доповненнями) між ВАТ "Акціонерна фірма "Яворник", компанією "Карпатсько Атлантична Індустрія Європи С.А." (Іспанія) та компанією "NU - TAK TRADING CORP" (США). Також просив визнати солідарну відповідальність ВАТ "Акціонерна фірма "Яворник", компанії "Карпатсько Атлантична Індустрія Європи С.А." (Іспанія) та компанії "NU - TAK TRADING CORP" (США) перед управлінням Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.10.2014 (суддя - Пригара Л.І.), залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 (головуючий - Скрипчук О.С., судді - Дубник О.П., Новосад Д.Ф.) позовну заяву на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України було залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.10.2014 і постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 і передати справу на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судами, відповідач 2 - компанія "Карпатсько Атлантична Індустрія Європи С.А." (Іспанія) та відповідач 3 - компанія "NU - TAK TRADING CORP" (США) у справі є нерезидентами України. Відомості щодо наявності представництва відповідачів на території України для вручення їм документів відсутні.

Відповідно до ст. 4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 123 ГПК України).

Статтею 125 ГПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, до якої Україна приєдналась 19.10.2000 та Гаазькою конвенцією з питань цивільного процесу від 01.03.1954, до якого Україна приєдналась 28.10.1966.

Згідно з ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що судовий документ було вручено або доставлено особисто відповідачам і це було здійснено в належний строк, достатній для здійснення захисту.

Витрати, пов'язані з перекладом документів, а також з оплатою за вручення їх за кордоном відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (до якої приєдналася Україна), під час судового розгляду має нести заінтересована сторона. Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються господарським судом на загальних підставах згідно з частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено апеляційним господарським судом, місцевий суд неодноразово зобов'язував позивача надати суду засвідчені переклади на іспанську та англійську мови позовної заяви з доданими до неї документами, ухвали суду про порушення провадження у справі від 18.10.2012, ухвали суду про зупинення провадження у справі від 21.03.2014, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткий виклад документа, що підлягає врученню, а також докази оплати вартості вручення процесуальних документів у США у розмірі 95$ на рахунок компанії Міжнародне вручення процесуальних документів, відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права, з метою надіслання їх відповідачам у справі та дотримання їх процесуальних прав щодо належного повідомлення про розгляд справи.

Враховуючи те, що позивачем не надано витребуваних господарським судом документів для належного повідомлення відповідачів у справі - компанії "Карпатсько Атлантична Індустрія Європи С.А." (Іспанія) та компанії "NU - TAK TRADING CORP" (США), які є необхідними для вирішення спору і без яких справу по суті розглянути неможливо, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано залишив позовну заяву управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Щодо посилання позивача в касаційній скарзі на прийняття Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27.03.2014 і на те, що позивач є державним органом, як на підставу неправомірного покладення судом на останнього обов'язку щодо надання необхідних документів, то ці доводи є безпідставними і були предметом дослідження апеляційного господарського суду, який прийшов до правильного висновку, що норми вказаного закону не звільняють позивача від витрат пов'язаних з оплатою за переклад документів, а також з оплатою за їх вручення, відповідно до міжнародних Конвенцій.

Отже, наведене свідчить про те, що господарські суди постановили оскаржувані судові акти при правильному застосуванні норм процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119- 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14 жовтня 2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25 листопада 2014 року у справі за № 5008/925/2012 - без змін.

Головуючий, суддя М. Остапенко
Суддя П. Гончарук
Суддя Л. Стратієнко