ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р. Справа № 922/5607/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача-1 - Харченко К.С., за дов.б/н від 31.12.2014

позивача-2 - Харченко К.С., за дов.б/н від 05.01.2015

позивача-3 - Харченка К.С., за дов.б/н від 06.01.2015

позивача - 4 - Харченка К.С., за дов.б/н від 31.12.2014

позивача-5 - Харченка К.С., за дов.б/н від 31.12.2014

відповідача -1 - не з"явився

відповідача -2 не з"явився

відповідача -3 Гашицька І.В., за дов.№151 від 06.10.2014

третьої особи - Подлєснова Л.П., за дов. б/н від 11.12.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайз Коін", м. Київ (1-й позивач), Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Трідл", м. Київ (2-й позивач), Товариства з обмеженою відповідальністю "Каренсі Клік", м. Київ (3-й позивач), Товариства з обмеженою відповідальністю "Лід Лайн" (4-й позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Уелс Хаус", м. Київ (5-й позивач) (вх. №215 Х/3-10) на ухвалу господарського суду Харківської області від 29 грудня 2014 року у справі №922/5607/14

за позовом 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайз Коін", м. Київ

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Трідл", м. Київ

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Каренсі Клік", м. Київ

4)Товариства з обмеженою відповідальністю "Лід Лайн"

5) Товариство з обмеженою відповідальністю "Уелс Хаус", м. Київ

до 1) Компанії "Агрейн Менеджмент Лімітед" (Agrein Management Limited), Кіпр

2)Компанії "Агрейн Файненс Лімітед" (Agrein Finance Limited), Британські Віргінські острови

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет", с. Шебелинка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ДНС Траст (DNS Trust Settlement ), Капсалос, Лімасол, Кіпр

про розірвання договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.12.2014 по справі №922/5607/14 (суддя О.В.Макаренко) заяву представника DNS Trust Settlement про вступ у справу в якості третьої особи на стороні відповідачів задоволено. Залучено до участі у справі № 922/5607/14 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - DNS Trust Settlement (ДНС Траст), 10 Саймон Нте Бульвар 3082 Капсалос, Лімасол, Кіпр) (10 Simon Nte Bovouar, 3082 Kapsalos, Limassol, Cyprus). Адреса для листування: 01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 23, оф. 3. Призначено розгляд справи на 14.05.2015 на 11:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під'їзд, 3-й поверх, кабінет № 301. Зобов'язано учасників судового процесу надати до суду (через канцелярію): позивачів - надати до 22.01.2015 нотаріально посвідчені, перекладені на англійську мову наступні документи: позовну заяву з доданими до неї документами, та ухвалу господарського суду Харківської області від 29.12.2014 про зупинення провадження у даній справі та призначення справи до розгляду у двох примірниках для кожного з відповідачів - Компанії "Агрейн Менеджмент Лімітед" (Agrein Management Limited) та Компанії "Агрейн Файненс Лімітед" (Agrein Finance Limited); докази надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів третій особі. Відповідачів - Компанію "Агрейн Менеджмент Лімітед" (Agrein Management Limited) та Компанію "Агрейн Файненс Лімітед" (Agrein Finance Limited) - відзив на позов з документами в його обґрунтування; належним чином засвідчені копії правовстановлюючих документів; довіреності представників. Третю особу - письмові пояснення по суті позовних вимог; відомості щодо правого статусу третьої особи - нерезидента та додаткові пояснення з цього приводу; належним чином засвідчені копії правовстановлюючих документів. Явку представників сторін та третьої особи в судове засідання визнано обов'язковою. Провадження у справі № 922/5607/14 зупинено до отримання доказів вручення відповідачам: Компанії "Агрейн Менеджмент Лімітед" (Agrein Management Limited) та Компанії "Агрейн Файненс Лімітед" (Agrein Finance Limited) позовної заяви з доданими до неї документами, ухвали господарського суду Харківської області від 08.12.2014 про порушення провадження у справі № 922/5607/14, а також даної ухвали господарського суду Харківської області від 29.12.2014.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вайз Коін" (1-й позивач), Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Трідл" (2-й позивач), Товариство з обмеженою відповідальністю "Каренсі Клік" (3-й позивач), Товариство з обмеженою відповідальністю "Лід Лайн" (4-й позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Уелс Хаус" (5-й позивач) з ухвалою суду першої інстанції не погодилися, звернулися до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважають, що судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не в повному обсязі з'ясовані обставини, які мають значення для справи, невірно застосовані норми процесуального права, просять ухвалу скасувати.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросет" (відповідач-3) відзив на апеляційну скаргу не надав, однак його представник в судовому засіданні зазначив, що ухвала господарського суду Харківської області була винесена з порушенням приписів чинного процесуального законодавства, без урахуванням всіх доказів поданих сторонами, та доказів, які були витребувані судом. Просить ухвалу скасувати, а апеляційну скаргу позивачів -задовольнити.

Від DNS Trust Settlement (ДНС Транс) (третя особа, яка була залучена до справі у відповідності до оскаржуваної ухвали) надійшов відзив на апеляційну скаргу (від 26.01.2015 вх.№965), в якому проти доводів викладених в апеляційні скарзі заперечує, вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Компанії "Агрейн Менеджмент Лімітед" (Agrein Management Limited) та Компанії "Агрейн Файненс Лімітед" (Agrein Finance Limited) відзивів на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання 29.01.2015 не з'явилися, причини їх неявки суду невідомі.

Про час та місце проведення судового засідання у справі були повідомлені належним чином, про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали про відкладення розгляду апеляційної скарги, яка є належним доказом повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 2.6.1, 2.6.11, 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічні вимоги ст. 27 Господарського процесуального кодексу України покладено також і на третіх осіб.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що відповідач-1 та відповідач-2 своїх представників у судове засідання 29.01.2015 не направили, у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області при винесені оскаржуваної ухвали норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Відповідно статті 106 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема про зупинення провадження у справі (пункт 6 частини 1 зазначеної статті).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу в частині зупинення провадження у справі та призначення наступного судового засідання по справі на 14.05.2015 виходив з того, що відповідачів, які створені та зареєстровані згідно законодавства Республіки Кіпр (Компанія «Агрейн Менеджмент Лімітед») та законодавства Британських Віргінських островів, які входять до складу Великобританії (Компанія «Агрейн Файненс Лімітед»), необхідно повідомити про час і дату слухання справи шляхом направлення ухвал суду по справі №922/5607/14 та документів, що стосуються даної справи через Центральний орган вищезазначених країн, як то передбачено Гаазькою конвенцію про порядок вручення судових та позасудових документів у цивільних так комерційних справах від 15.11.1965.

Тобто, провадження у справі було фактично зупинено до вручення відповідачам позовних матеріалів і ухвал суду від 08.12.2014 та 29.12.2014.

Проте, відповідно до роз'яснень, наданих Вищим господарським судом України в абзаці 1 пункту 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Судова колегія приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для зупинення провадження у справі, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості зупинення провадження у справі до вручення відповідачам позовних матеріалів і ухвал суду..

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до положень статті 125 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, звернення господарського суду з судовим дорученням про надання правової допомоги є правом, а не безумовним обов'язком господарського суду при розгляді справи за участю іноземних суб'єктів господарювання.

Міжнародним договором, яким регулюється питання вчинення певних процесуальних дій на території іншої держави, є Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (надалі - Конвенція), до якої Україна приєдналась 19.10.2000.

Відповідно до частини 1 статті 1 Конвенції ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно з частиною 1 статті 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Відповідно до статті 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до статті 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

В той же час, згідно із статтею 10 Конвенції якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Держава Україна приєдналася до Конвенції 19.10.2000 відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» від 19.10.2000.

Кіпр приєднався до Конвенції 26.10.1982, ратифікація (приєднання) відбулася 15.05.1983, набрання чинності - 01.06.1983. Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії підписало Конвенцію 10.12.1965, ратифікація (приєднання) була здійснена 17.11.1967, набрання чинності - 10.02.1969.

Як вбачається з інформації у мережі Інтернет (https://www.hcch.net/index_en.php?act=status.comment&csid=29&disp=resdn), Нотою, датованою 05.01.1984, уряд Кіпру заявив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених статтею 10 Конвенції.

Відповідно до інформації, яка міститься на інтернет-сторінці https://www.hcch.net/index_en.php?act=authorities.details&aid=278, Великобританія (до складу якої входять Британські Віргінські острови) також не заперечує проти застосування ст.10(а) Конвенції.

Таким чином, на думку судової колегії місцевий господарський при розгляді даної справи не обмежений у можливості надсилати судові документи відповідачам (Компанія «Агрейн Менеджмент Лімітед» та Компанія «Агрейн Файненс Лімітед») у порядку, визначеному у пункті «а» статті 10 Конвенції, а саме надсилати судові документи безпосередньо поштою на адресу відповідачів, а не до Центральних органів Кіпру та Великобританії.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

Разом з тим, пунктом 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах" встановлено, що якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 названої Конвенції, суддя, незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції, може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Таким чином, у випадку, передбаченому частиною другою статті 15 Конвенції, суд може прийняти рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи.

При цьому, беручи до уваги рекомендації Практичного керівництва по застосуванню Гаагської конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів до статті 15 Конвенції, розробленого Постійним бюро Гаазької конференції з міжнародного приватного права, і яке по суті є узагальненням практики застосування зазначеної Конвенції судами держав - учасниць, у випадку, якщо на момент розгляду справи, призначеної в межах процесуальних строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, сторона-нерезидент не з'явилась у судове засідання і не отримано жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів, суд, з огляду на приписи частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України та статті 3 Закону України "Про міжнародне приватне право", продовжує строк вирішення спору з одночасним відкладенням розгляду справи (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України) в межах строків, передбачених частиною 2 статті 15 Конвенції.

Отже, для вирішення питання про необхідність зупинення провадження у справі у зв'язку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги положення статті 15 Конвенції не мають безпосереднього істотного значення, оскільки мають інший предмет правового регулювання, що поряд з встановленим вище свідчить про помилкове застосування судом першої інстанції деяких норм Гаазької конвенції 1965 на даному етапі розгляду господарської справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (&66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Як вбачається з матеріалів даної справи, спір по суті заявлених вимог судом першої інстанції не вирішений, необґрунтоване зупинення провадження у даній справі призводить до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників процесу.

Враховуючи викладене, ухвала господарського суду Харківської області від 29.12.2014 в частині зупинення провадження у справі №922/5607/14 та, як наслідок, в частині призначення засідання суду на травень місяць 2015 року є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, і тому підлягає скасуванню.

Однак, виходячи з правових приписів чинного процесуального законодавства України, колегія суддів не може погодитися із рештою вимог скаржника щодо скасування в цілому ухвали господарського суду Харківської області від 29.12.2014 виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

В пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" №8 від 13.06.2007 вказано, що звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом; звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченим процесуальним законом, розгляду судами не підлягають; оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України містить виключний перелік імперативних норм щодо права оскарження ухвал суду в апеляційному порядку. Отже, оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість оскарження яких прямо зазначено у відповідній статті Кодексу.

Оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття заяв і скарг до розгляду, про виклик осіб, про витребування документів та інших доказів тощо), крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається (пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" №8 від 13.06.2007).

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості оскарження ухвал про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, витребування документів, визнання явки сторін у засіданні суду обов'язковою, а тому ухвала, що оскаржується, в цих частинах перегляду в апеляційному порядку не підлягає, в зв'язку з чим апеляційне провадження в цих частинах підлягає припиненню.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Харківської області від 29.12.2014 року у справі № 922/5607/14 в частині зупинення провадження у справі та пов'язаних з цим інших процесуальних дій суду, що мають вчинятися як процесуальні дії в межах триваючого, а не зупиненого провадження у справі, прийнята при не належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим наявні підстави для її часткового скасування, та відповідно - задоволення апеляційної скарги у даній частині.

Керуючись статтями 22, 85, 99, 101, пунктом 2, 4 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайз Коін", м.Київ, Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Трідл", м. Київ, Товариства з обмеженою відповідальністю "Каренсі Клік", м. Київ, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лід Лайн" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Уелс Хаус", м. Київ задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 29 грудня 2014 року у справі №922/5607/14 скасувати в частині зупинення провадження у справі.

Апеляційне провадження в іншій частині ухвали господарського суду Харківської області від 29 грудня 2014 року у справі №922/5607/14 припинити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 03 лютого 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Горбачова Л.П.