ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"28" січня 2015 р. Справа № 5006/12/216/2012

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.№4382Д/1-38) на рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2013 року

за позовом Комунального закладу "Донецький палац молоді Юність", м.Донецьк

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк

про стягнення 78484,15 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальний заклад "Донецький палац молоді Юність", звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення боргу за оренду приміщення в сумі 29451,82 грн. та боргу за відшкодування комунальних послуг балансоутримувача в сумі 49032,33 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.02.2013 року (суддя Тоцький Т.Г.) позов задоволено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.2014 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено її розгляд на 29.07.2014 року.

Однак, як зазначає відповідач, у зв'язку з знаходженням суду апеляційної інстанції на території проведенням АТО, розгляд апеляційної скарги не відбувся.

У зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції, було здійснено зміну територіальної підсудності на підставі Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" від 12.08.2014 р. за №1632-VII та розпорядженням голови Вищого господарського суду України №28-р від 02.09.2014 р. якими визначено, що розгляд господарських справ, які підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом здійснюється Харківським апеляційним господарським судом.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року розгляд апеляційної скарги призначено на 28.01.2015 року.

В судове засідання 28.01.2015 року сторони не з'явились.

Відповідно до підпункту 4 п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/1290/14 від 12.09.2014 року, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов: якщо неможливо здійснити повідомлення учасника судового процесу в спосіб, зазначений в підпунктах 1,2, 3 пункту 6 цього листа, інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК.

У Харківського апеляційного господарського суду була відсутня можливість відправлення поштою ухвали суду від 18.12.2014 року сторонам по даній справі, про що складено акт №12-44/367/2 від 18.12.2014 року.

Інформація про час та місце проведення судового засідання по даній справі було розміщено на сторінці Харківського апеляційного господарського суду офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, що підтверджується роздрукованою сторінкою з мережі Інтернет, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач надав суду клопотання від 27.01.2015 року (вх.№1188), в якому просив суд здійснювати розгляд апеляційної скарги без участі його представника за наданими копіями матеріалів справи.

Колегія суддів враховує наступне.

Статтею 3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» передбачено, що справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом 10 робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду. У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Отже, вказаним Законом передбачено, що розгляд справи може бути здійснений тільки за наявності всіх документів, необхідних для ухвалення рішення (постанови).

Достатність поданих учасниками судового процесу документів і матеріалів для вчинення необхідних процесуальних дій визначається тим судом, до якого згідно з установленою підсудністю звернувся заявник, з урахуванням змісту цих документів (матеріалів) і конкретних обставин справи. З огляду на викладене, відповідні процесуальні дії вчиняються по можливості - без відновлення втраченої справи або її частини (тобто за наявними документами і матеріалами), оскільки це забезпечує більш оперативний захист прав та охоронюваних законом інтересів учасника (учасників) судового процесу; за відсутності такої можливості (тобто за недостатності поданих документів і матеріалів для вчинення процесуальних дій) - згідно з пунктом 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (в редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 2) (Аналогічна думка міститься в пункту 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/1290/14 від 12.09.2014 року, із змінами, внесеними згідно з листом Вищого господарського суду України №01-06/2052/14 від 01.12.2014 року).

Як свідчать матеріали справи, 24.03.2005 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди №1723/2005, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне майно - нежитлові вбудовані приміщення, загальною площею 208,9 кв.м., розташовані в будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням господарського суду Донецької області від 05.02.2013 року по справі №5006/12/216/2012 року з відповідача стягнуто заборгованість з орендної плати за договором оренди від 24.03.2005 року в сумі 78484,15 грн. та боргу за відшкодування комунальних послуг балансоутримувача в сумі 49032,33 грн.

Відповідач, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, посилається на те, що рішенням господарського суду Донецької області від 13.09.2010 року у справі №2/141пн та рішенням господарського суду Донецької області від 03.08.2011 року по справі №41/93, які набрали законної сили, визнано право власності ФОП ОСОБА_1 на вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 208,9 кв.м., розташоване в будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Як далі зазначає апелянт, ним була проведена державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно, у зв'язку з чим, на його думку, до нього перейшли права та обов'язки орендодавця за договором оренди від 24.03.2005 року, що свідчить про припинення договору оренди та відсутність підстав для стягнення заборгованості з відповідача.

Апелянтом в підтвердження своїх доводів надано суду апеляційної інстанції договір оренди №1723/2005 від 24.03.2005 року, додаток №1 до договору та акт приймання передачі від 24.03.2005 року.

Право власності на спірне нерухоме майно відповідач підтверджує наданими суду рішенням господарського суду Донецької області по справі №2/141пн від 13.09.2010 року та рішення господарського суду Донецької області по справі №41/93 від 03.08.2011 року.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідачем не додано до матеріалів справи будь-яких правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності апелянта на спірне нерухоме майно.

Надані відповідачем рішення судів є лише підставою для проведення державної реєстрації права власності та не можуть бути належним доказом в підтвердження обставин, на які посилається апелянт.

Крім того, надані відповідачем рішення судів є роздруківкою з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень України в мережі Інтернет та не є належним чином засвідченими копіями судових рішень.

Позивачем у вказаних рішеннях зазначено «Особа1», що взагалі виключає можливість ідентифікувати особу, за якою було визнано право власності на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять копій позовної заяви та додатків до неї, відзивів на неї, будь-яких письмових пояснень чи заперечень сторін, що були надані суду першої інстанції під час розгляду справи по суті та містяться в матеріалах оригінальної справи.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи господарським судом Донецької області, не мав можливості надати свої заперечення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак, апелянтом не надано жодних доказів в підтвердження своїх доводів.

Відповідачем надано суду апеляційної інстанції лише ухвалу господарського суду Донецької області від 20.12.2012 року по справі №5005/12/216/2012 про прийняття позовної заяви до розгляду та рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2013 року по даній справі.

Однак, рішення (постанова) суду може ґрунтуватися лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Колегія суддів не має можливості дослідити вказані апелянтом обставини та надати їм оцінку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року зобов'язано сторін надати суду копії документів (їх оригінали - на огляд в судовому засіданні), що були подані суду першої інстанції в обґрунтування своєї правової позиції; відомості про знаходження суб'єктів підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України на даний час. Також зобов'язано позивача ознайомитися з матеріалами справи №5006/12/216/2012 та надати письмові пояснення з приводу їх повноти та відповідності оригінальній справі.

Однак, сторонами вимоги суду виконані не були.

Колегія суддів приходить до висновку про недостатність поданих учасниками судового процесу документів і матеріалів для винесення постанови судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

У зв'язку з знаходженням апелянта на території проведення АТО та неможливістю взяти участь у розгляді апеляційної скарги, подання ним суду клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявним в ній матеріалами, судова колегія приходить до висновку про неможливість перегляду рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2013 року у даній справі у зв'язку із недостатністю матеріалів, наданих апелянтом, для ухвалення рішення (постанови) за апеляційною скаргою відповідача (абз.2 п.3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»).

У зв'язку з наведеним вище, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Залишення позову без розгляду в такому разі є процесуальним реагуванням на об'єктивну неможливість прийняти судове рішення по суті заявленого спору через відсутність документів, необхідність подання яких є процесуально обґрунтованим.

Таким чином, після усунення обставин, що зумовили залишення апеляційної скарги без розгляду, сторона має право на повторне звернення до господарського суду.

Керуючись статтями 81, 86, 99 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2013 року по справі №5006/12/216/2012 залишити без розгляду.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.