КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа№ 910/24972/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю від позивача - Странніков А.В.

представників сторін: від відповідача - Понов Д.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТАХІМ" на рішення господарського суду м. Києва від 26.11.2014 року у справі № 910/24927/14 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТАХІМ"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 року в позові відмовленно повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТАХІМ" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 року повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 року апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено до розгляду.

В судове засідання 20.01.2015 року представник відповідача не з'явився. Розгляд справи було відкладено на 03.02.2015 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТАХІМ" (клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (банк) було укладено договір банківського рахунку № 18937, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній та/або іноземній валюті та здійснює його (їх) обслуговування відповідно до умов чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ, умов цього договору та умов функціонування кореспондентських рахунків банку, а клієнт сплачує банку плату за надані послуги згідно тарифів банку, вказаних в додатку 1 та 2 до цього договору (п.1.1. договору).

Відповідно до пункту 2.1.10 договору банк зобов'язався виконувати розрахункові документи в національній валюті (в межах залишку коштів на рахунках клієнта, в тому числі з урахуванням надходжень на його рахунок протягом операційного дня), що надійшли до банку, у строки:

- в день їх надходження, якщо документи надійшли протягом операційного часу розрахункового обслуговування, зазначеного в п. 1.8 цього договору;

- не пізніше наступного операційного дня, якщо документи надійшли після закінчення операційного часу розрахункового обслуговування (зазначеного в п 1.8. цього договору).

Поясненнями позивача, частково відповідача, платіжними дорученнями від 19.09.2014 року №1 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №2 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №3 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №4 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №5 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №6 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №7 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №8 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №9 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №10 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №11 на суму 9900,00 грн., від 19.09.2014 року №12 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №13 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №14 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №15 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №16 на суму 9900,00 грн., від 19.09.2014 року №17 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №18 на суму 9900,00 грн., від 19.09.2014 року №19 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №20 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №21 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №22 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №23 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №24 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №25 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №26 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №27 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №28 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №29 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №30 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №31 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №32 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №33 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №34 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №35 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №36 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №37 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №38 на суму 4900,00 грн., від 19.09.2014 року №49 на суму 2350,00 грн., від 22.09.2014 року №39 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №40 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №41 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №42 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №43 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №44 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №45 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №46 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №47 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №48 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №50 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №51 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №52 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №53 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №54 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №55 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №56 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №57 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №58 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №59 на суму 4900,00 грн., від 22.09.2014 року №60 на суму 1900,00 грн., які містяться в матеріалах справи стверджується факт подання позивачем на виконання відповідачу вищевказаних платіжних доручень.

Доказів виконання відповідачем вищевказаних платіжних доручень матеріали справи не містять.

Крім того, поясненнями позивача, відповідача та умовами договору від 17.09.2014 року підтверджується обов'язок відповідача щодо своєчасного виконання платіжних документів, що надходять до відповідача.

Згідно постанови правління Національного банку України від 24.09.2014 року №597 "Про віднесення ПАТ "Комерційний Банк "Експобанк" до категорії неплатоспроможних" відповідача 24.09.2014 року було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення №97 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.09.2014 року у ПАТ "Комерційний Банк "Експобанк" було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою правління Національного банку України від 22.01.2015 року №41 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «КБ «ЕКСПОБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2015 року №15 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк".

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Спір у даній справі виник внаслідок не виконання відповідачем наданих позивачем платіжних доручень.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1. ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

У відповідності до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Частиною 3 статті 1090 ЦК України визначено, що платіжне доручення платника приймається банком до виконання за умови, що сума платіжного доручення не перевищує суми грошових коштів на рахунку платника, якщо інше не встановлено договором між платником і банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 1092 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього кодексу та закону.

У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк.

Відповідно до п. 8.4. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Частинами 1 і 2 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

У відповідності до п. 1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.04 р. №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.04 р. за №377/8976, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, встановлений законодавством України.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та п. 2.19 вищезазначеної Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, він виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного робочого дня.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, колегія суддів приходить до висновку, що невиконанням договору було порушене майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належним йому майном, яким, у розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти, у т.ч., враховуючи положення пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", які існують у формі запису на поточному рахунку позивача відкритому у банку.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою правління Національного банку України від 24.09.2014 року №597 "Про віднесення ПАТ "Комерційний Банк "Експобанк" до категорії неплатоспроможних" відповідача 24.09.2014 року було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення №97 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.09.2014 року у ПАТ "Комерційний Банк "Експобанк" було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Станом на момент апеляційного провадження у відповідача було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 18.05.2010 р. № 2258-VI, від 04.11.2010 № 2677-VI) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, починаючи з 09.03.2011 р. (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 р. № 2677-VI про внесення змін) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Колегією суддів враховано, що п. 1 ч. 6 ст. 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується фондом.

Однак, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значенні "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

Відтак, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи вищевикладене, з наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обґрунтував свої висновки тим, що в ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" запроваджено тимчасову адміністрацію, а під час запровадження тимчасової адміністрації задоволення вимог кредиторів не здійснюється.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, з огляду на наступне.

Позовні вимоги позивача ґрунтуються на договорі банківського рахунку №18937 від 19.09.2014 року, який за своєю правовою природою є договором про надання розрахунково-касового обслуговування, тобто банківських послуг, а відтак вимоги позивача теж є немайновими, оскільки є похідними від договору банківського рахунку.

Позивач не є майновим кредитором в розумінні ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і не підпадає під обмеження, які встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суду не надано доказів щодо обмеження або припинення здійснення банком виконання спірних платіжних доручень уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегією суддів встановлено, що позивач в розумінні п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не є вкладником ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" та не є його кредитором відповідно до приписів ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", тому обмеження, встановлені ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не поширюються на їх правовідносини.

Оскільки, позивач відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є клієнтом ПАТ "Комерційний банк "Експобанк", тому його вимоги щодо виконання банком операції з перерахунку грошових коштів, які передбачені договором банківського рахунку, є законними.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 26.11.2014 року у справі №910/24972/14 скасувати та прийняти нове рішення.

2. Позов задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК» м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, ) виконати платіжні доручення з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТАХІМ» (07415, Київська обл., Броварський село Зазим'є, вул. Радгоспна, будинок 3-Б, ):

Платіжне доручення № 1 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 2 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 3 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 4 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 5 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 6 від 19 вересня 2014 року на суму 9900,00 грн.;

Платіжне доручення № 7 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 8 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 9 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 10 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 11 від 19 вересня 2014 року на суму 9900,00 грн.;

Платіжне доручення № 12 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 13 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 14 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 15 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 16 від 19 вересня 2014 року на суму 9900,00 грн.;

Платіжне доручення № 17 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 18 від 19 вересня 2014 року на суму 9900,00 грн.;

Платіжне доручення № 19 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 20 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 21 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 22 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 23 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 24 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 25 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 26 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 27 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 28 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 29 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 30 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 31 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 32 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 33 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 34 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 35 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 36 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 37 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 38 від 19 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 49 від 19 вересня 2014 року на суму 2350, 00 грн.

Платіжне доручення № 39 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 40 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 41 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 42 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 43 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 44 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 45 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 46 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 47 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 48 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 50 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 51 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 52 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 53 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 54 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 55 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 56 від 22 вересня 2014 року на суму4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 57 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 58 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 59 від 22 вересня 2014 року на суму 4900,00 грн.;

Платіжне доручення № 60 від 22 вересня 2014 року на суму 1990,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТАХІМ» (07415, Київська обл., Броварський район, село Зазим'є, вул. Радгоспна, будинок 3-Б, ) сплачений судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТАХІМ» (07415, Київська обл., Броварський район, село Зазим'є, вул. Радгоспна, будинок 3-Б, ) 609,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Видачу наказів доручити господарському суду м. Києва.

4. Справу №910/24972/14 повернути до господарського суду м. Києва.

5. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 04.02.2015 року.