РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015Справа №910/29276/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний Фонд»

до Аграрного Фонду

про стягнення 8 617,49 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Деруга Н.О. - довіреність №237 від 11.12.2014 року;

від відповідача: Пронін О.А. - довіреність №432 від 05.01.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Аграрний Фонд» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Аграрного Фонду про стягнення 8 617,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати вартості отриманих послуг зі зберігання зерна, згідно умов Договору складського зберігання зерна №71/11 від 08.04.2011 року

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 8 617,49 грн. - боргу, 1 827,00 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.12.2014 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 04.02.2015 року.

В судовому засіданні 04.02.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні 04.02.2015 року представник відповідача визнав позовні вимоги.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 04.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2011 року між ВАТ «Лебединське хлібоприймальне підприємство» (перейменовано в ПАТ «Лебединська хлібоприймальне підприємство»; далі по тексту - ПАТ «Лебединське хлібоприймальне підприємство», Зерновий склад, первісний кредитор) та Аграрним Фондом (далі по тексту - відповідач, боржник, поклажодавець) укладено Договір складського зберігання зерна №71/11 (далі по тексту - Договір складського зберігання).

Відповідно до п. 1.1. Договору складського зберігання, поклажодавець зобов'язався передати на зберігання Зерновому складу зерно пшениці, жита, ячменю, кукурудзи (об'єкти державного цінового регулювання), якість яких відповідає ДСТУ (далі - зерно) вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку Поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а Зерновий склад зобов'язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених договором умовах і в установлений строк повернути його Поклажодавцеві.

Пунктом 3.1.5. Договору складського зберігання визначено, що після прийняття зерна на зберігання Зерновий склад зобов'язаний видати складські документи на зерно.

На підтвердження факту прийняття зерна від Аграрного фонду ПАТ «Лебединське хлібоприймальне підприємство» видало просте складське свідоцтво на зерно від 21.01.2009 року №1210 та складські квитанції на зерно від 22.10.2012 року № 405 та № 406, які відповідно до п. 24 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та розділу 3 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 27.06.2003 № 198 - є товаророзпорядчим документом, що видається зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу. Підставою для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна, укладена між зерновим складом, та поклажодавцем та факт прийняття зерна зберігання.

Відповідно до п. 4.3 Договору складського зберігання, розмір відшкодування витрат за зберігання за тонну за місяць становить 17,50 грн.

Згідно з п. 4.4. Договору складського зберігання, Поклажодавець відшкодовує витрати із зберігання зерна з моменту передачі зерна Поклажодавця на зберігання Зерновому складу на підставі актів наданих послуг та розрахунку обсягів коштів зберігання зерна як об'єкту державного цінового регулювання регулювання.

Судом встановлено, що за період з 20.10.2014 року по 12.11.2014 рік на зберіганні Зернового складу з подальшим поступовим відвантаженням знаходилось 94,82 тонн зерна жита 2 класу врожаю 2007 року та 1 084,138тонн зерна жита 2 класу врожаю 2012 року, вартість зазначених послуг становить 8 617,49 грн.

01.02.2014 року між ПАТ «Лебединське хлібоприймальне підприємство» та Публічним акціонерним товариством «Аграрний Фонд» (далі по тексту - позивач, новий кредитор, ПАТ «Аграрний Фонд») укладено Договір №470-05/14 про відступлення права вимоги (далі по тексту - Договір відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.1. Договору відступлення права вимоги, цей Договір спрямований на регламентацію цивільних правовідносин, що виникають з приводу відступлення в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, Первісним кредитором Новому Кредиторові права вимоги, належного Первісному кредиторові, в межах яких Новий кредитор стає кредитором за договором складського зберігання зерна від 08.04.2011 р. № 71/11, укладеним між Первісним кредитором та Аграрним фондом (01001, м. Київ вул. Б. Грінченка, 1, ) (надалі іменується «Боржник»).

Згідно з п. 1.2. Договору відступлення права вимоги, за цим Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов'язань за договором складського зберігання зерна від 08.04.2011 р. № 71/11, укладеним між Первісним кредитором та Боржником (далі - Основний договір).

Відповідно до п. 1.3. Договору відступлення права вимоги, право вимоги, що відступається Новому кредиторові, засвідчується договором складського зберігання зерна від 08.04.2011 р. № 71/11, складськими квитанціями на зерно: АА 016150 (1210) від 21.01.2009 р. - 94,820 т, АУ 946382 (405) від 22.10.2012 р. -1 161,899 т.; АУ 946383 (406) від 22.10.2012 р. - 2,879 т., актами виконаних робіт (наданих послуг) від жовтня за період з 20.10.2014 р. по 31.10.2014 р., листопада за період з 01.11.2014 р. по 12.11.2014 р. до договору складського зберігання зерна від 08.04.2011 р. № 71/11, розрахунком обсягів коштів за зберігання об'єктів державного цінового регулювання.

Пунктом 2.1. Договору відступлення права вимоги передбачено, що первісний кредитор передає належне йому право вимоги виконання зобов'язання Боржником, що виникло за договором складського зберігання зерна від 08.04.2011 р. № 71/11 (далі - Основний Договір), а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору за Основним Договором.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В силу ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем направлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги від 01.12.2014 року.

08.12.2014 року позивачем направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості в розмірі 339 631,27 грн.

Листом №41-07/1976 від 16.12.2014 року відповідач визнав заборгованість, та зазначив що немає змоги сплатити її в зв'язку з відсутністю фінансування.

Суд зазначає, що право вимоги 8 617,49 грн. за послуги зі зберігання зерна, згідно умов Договору складського зберігання, перейшов від ПАТ «Лебединське хлібоприймальне підприємство» до ПАТ «Аграрний Фонд» (позивач) на підставі Договору відступлення права вимоги.

Однак, як слідує з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасності та повноти оплати вартості отриманих послуг зберігання зерна, відповідно до умов Договору складського зберігання зерна, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 8 617,49 грн., на підтвердження іншого суду не надано жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що ПАТ «Лебединське хлібоприймальне підприємство» взяті на себе зобов'язання виконало належним чином, в період з 20.10.2014 року по 12.11.2014 рік надало відповідачу послуги зі зберігання зерна згідно умов Договору складського зберігання зерна, а відповідач в порушення умов Договору складського зберігання зерна та Договору відступлення права вимоги не сплатив на користь позивача вартість отриманих послуг, та має перед позивачем заборгованість в розмірі 8 617,49 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач визнав позовні вимоги, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 8 617,49 грн. - боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного Фонду (01001, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГРІНЧЕНКА, будинок 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний Фонд» (01001, м. Київ, ВУЛИЦЯ Б. ГРІНЧЕНКА, будинок 1, ) 8 617 (вісім тисяч шістсот сімнадцять) грн. 49 коп. - боргу, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 06.02.2015 року.