ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 911/5237/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артпласт Трейд»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артпласт Інвест»

про визнання правочину недійсним

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Семенюк В.В. (довіреність від 20.11.2014);

від відповідача - Нижник М.М. (довіреність від 22.09.2014)

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Артпласт Трейд» (далі - ТОВ «Артпласт Трейд») звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артпласт Інвест» (далі - ТОВ «Артпласт Інвест») про визнання недійсним договору оренди приміщення №01/03/11 від 20.03.2011, укладеного між ТОВ «Артпласт Трейд» та ТОВ «Артпласт Інвест».

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що оспорюваний договір не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, що, відповідно до ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Так, позивач вважає спірний договір удаваним, оскільки він приховує правочин безоплатного користування майном (т.1 а.с.2-5).

Відповідач у справі - ТОВ «Артпласт Інвест» у відзиві на позов у його задоволенні просив відмовити. Відхиляючи заявлені позовні вимоги, відповідач посилався на те, що підстав вважати відповідний договір недійсним не має, оскільки:

- припущення позивача про те, що між сторонами не існували договірні зобов'язання щодо платного користування безпідставні;

- майно не може бути передано в оренду для використання у господарській діяльності безоплатно;

- несплата орендної плати позивачем не є підставою вважати такий договір безоплатним;

- спірний договір, акти підписані від імені ТОВ «Артпласт Трейд» заступником директора Малинка С.В. на підставі довіреності від 14.07.2011;

- спірний договір укладено з дотримання встановлених вимог (т.2 а.с.1-4).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, позивачем заявлено клопотання про призначення у даній справі судової економічної експертизи, на вирішення якої позивачем пропонувалось поставити питання щодо відображення у податковій звітності ТОВ «Артпласт Інвест» за податком на додану вартість, податком на прибуток та статистичній звітності такого товариства операцій за договором оренди приміщення №01/03/11 від 20.03.2011 на суму 141 240грн (т.1 а.с.61-63).

Щодо задоволення заявленого клопотання заперечував представник відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали долучених до справи документів, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2011 між сторонами у справі - ТОВ «Артпласт Інвест» (орендодавець) та ТОВ «Артпласт Трейд» (орендар) укладено договір №01/03/11 оренди приміщення (далі - договір, спірний договір, договір оренди) (т.1 а.с.11-14).

За умовами відповідного договору, відповідач передає у строкове платне володіння та користування нежитлове складське приміщення загальною площею 535м2, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, промисловий майданчик «Карат», буд. 2.

Відповідно до умов договору:

- об'єкт оренди передається для використання для складування продукції та сировини (п.1.2 договору);

- орендна плата встановлена у розмірі 154 080грн з ПДВ за 12 місяців із сплатою поквартально (п.5.2 договору);

- строк дії договору оренди - 24 місяці з моменту підписання акту (п.4.1 договору).

Даний договір від імені ТОВ «Артпласт Трейд» підписано Малинка С.В.

Об'єкт оренди переданий відповідачем позивачу за актом прийому-передачі 20.03.2011 (т.1 а.с.15, т.2 а.с.12).

У подальшому додатковою угодою від 20.04.2011 до відповідного договору сторонами внесені зміни та доповнення (т.2 а.с.10).

Згідно додаткової угоди від 23.02.2012 сторони за взаємною згодою вирішили припинити дію договору з 23.02.2012 (т.2 а.с.11).

Дійсність вказаного договору оренди є предметом розгляду у даній справі.

Оспорюючи дійсність відповідного договору, позивач посилається на те, що відповідний договір є удаваним, оскільки він приховує інший правочин - безоплатного користування майном і не спрямований на реальне настання правових наслідків щодо платних орендних відносин.

Заявлені вимоги суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як вбачається із змісту ч.2 ст.202 ЦК України, договір є видом правочину.

Вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України, відповідно ч.5 якої, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Не дотримання відповідної вимоги, з огляду на положення ч.1 ст.215 ЦК України, є підставою для недійсності правочину.

При цьому, в силу ч.2,3 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), визнання якого недійсним судом не вимагається; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як визначено ч.1 ст.235 ЦК України, правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, є удаваним. Згідно ч.2 ст.235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Із змісту відповідної норми вбачається, що правочин, який є удаваним, не є недійсним лише в силу того факту, що він укладений для приховування іншого правочину, а до нього мають застосовуватись відповідні правила, яким врегульовані відносини сторін за договором, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч.1 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Вказуючи на те, що сторони не мали наміру на платне користування об'єктом оренди за спірним договором, позивач вважає, що спірний договір приховує правочин безоплатного користування майном. При цьому, своє твердження позивач мотивує, зокрема, тим, що під час перевірки встановлено не відображення операцій, які свідчать про оплатність такого договору у податковій звітності ТОВ «Артпласт Трейд».

Так, позивачем наданий висновок аудитора, який здійсненого на підставі вивчення первинної бухгалтерської документації ТОВ «Артпласт Трейд», згідно якого дані, отримані при вивченні таких документів, не співпадають з даними, наведеними в деклараціях з податку на додану вартість ТОВ «Артпласт Трейд» по взаємовідносинам з ТОВ «Артпласт Інвест» за період з 01.03.2011-01.03.2012, що потребує отримання свідчення про повноту відображення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в деклараціях з податку на додану вартість ТОВ «Артпласт Інвест» за період 01.03.2011-01.03.2012 (т.1 а.с.23-38).

Між тим, не відображення таких операцій у бухгалтерській документації або податковій звітності не може беззаперечно свідчити про те, що відповідні операції не мали місця; відповідні документи податкової звітності за своєю суттю у даному випадку є похідними і мають оцінюватись у сукупності з первинними та вторинними доказами.

Так, як свідчать податкові декларації ТОВ «Артпласт Інвест» (індивідуальний податковий номер - 53), які витребувані судом за клопотання позивача у податкового органу, за березень 2011 року - березень 2012 року (Додаток 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податного кредиту у розрізі контрагентів), у податковій звітності відповідача відображені у графі «податкові зобов'язання» операції у кожному місяці відповідного періоду з ТОВ «Артпласт Трейд» (індивідуальний податковий номер - 89) (т.1 а.с.65-104). Однак, як свідчать матеріали справи, окрім, спірного договору оренди, між сторонами існували ще договірні відносини, відповідно до яких позивач виступав як платник (ще три договори оренди, договір поставки тощо) і тому відповідні операції також мали бути включені до графи, де зазначено їх сукупний обсяг по покупцю - ТОВ «Арпласт Трейд». З огляду на зазначене, у межах відповідного спору, без дослідження всіх без виключення взаємовідносин сторін у відповідній період на підставі первинних бухгалтерських документів щодо таких операцій (актів, видаткових накладних, накладних на повернення, банківських виписок), а також податкових накладних неможливо достовірно визначити чи включені відповідні операції за певним договором, зокрема, у відповідача до графи «податкові зобов'язання», позивача - «податковий кредит» у відповідній податковій звітності.

Порівнюючи такі документи з податковими деклараціями, наданими ТОВ «Артпласт Трейд», а також аудиторським висновком, наданим позивачем, судом з'ясовано, що, зокрема: у декларації за:

- квітень 2011 року у ТОВ «Арпласт Інвест» у розділі «податкові зобов'язання» по позивачу відображено у графі «обсяг постачання» - 140602,5грн (т.1 а.с.70), у ТОВ «Арпласт Трейд» у основній - невідображено, а у уточнюючій - по відповідачу у розділі «податковий кредит» у графі «обсяг постачання» - 2561346,46грн (а.с.166), а відповідно до аудиторського висновку податкового кредиту по поставці товару за договором №20-03-01 від 20.03.2011 не було у відповідному місяці, тому відповідні графи «обсяги постачання» могли містити дані щодо саме оренди приміщень, у т.ч. за спірним договором;

- травень 2011 року у ТОВ «Арпласт Інвест» у розділі «податкові зобов'язання» по позивачу відображено у графі «обсяг постачання» - 140 602,5грн (т.1 а.с.70), у ТОВ «Арпласт Трейд» по відповідачу у розділі «податковий кредит» у графі «обсяг постачання» -140 602,5грн (т.1 а.с.114-115), а відповідно до аудиторського висновку (т.1 а.с.24-38) податкового кредиту по поставці товару за договором №20-03-01 від 20.03.2011 не було, тому відповідні графи «обсяги постачання» могли містити дані щодо саме оренди приміщень, у т.ч. за спірним договором;

- червень 2011 року у ТОВ «Арпласт Інвест» у розділі «податкові зобов'язання» по позивачу відображено у графі «обсяг постачання» - 141154,38грн (т.1 а.с.76), у ТОВ «Арпласт Трейд» по відповідачу у розділі «податковий кредит» у графі «обсяг постачання» -140602,5грн (т.1 а.с.119-120), а відповідно до аудиторського висновку податкового кредиту по поставці товару за договором №20-03-01 від 20.03.2011 не було, тому відповідні графи «обсяги постачання» могли містити дані щодо саме оренди приміщень, у т.ч. за спірним договором тощо.

Таким чином, відповідні документи, у сукупності з іншими зібраними у справі документами, опосередковано можуть свідчить про те, що відносини сторін за спірним договором фактично відповідали тим відносинам, які визначені таким договором - платному користуванню майном. При цьому, дослідження повного їх масиву не впливає на таку оцінку, оскільки у даній справі предметом дослідження не є питання належного складання сторонами податкової звітності та правильного відображення даних у такій звітності, а лише у такій справі має значення факт відсутності чи наявності наміру на виникнення тих відносин, які визначені спірним договором; про відповідний намір може свідчити і включення відповідних операцій і по одному із місяців вказаного періоду.

Також, під час розгляду спору у даній справі судом встановлено, що 23.02.2012 між ТОВ «Артпласт Інвест» та ТОВ «Артпласт Трейд» укладено договір №03/02 про зарахування зустрічних однорідних вимог (т.1 а.с.9-10).

За умовами відповідного договору сторонами зараховані взаємні однорідні зобов'язання на загальну суму 1 848367,09грн, строк виконання яких настав, а саме:

- зобов'язання ТОВ «Артпласт Інвест» перед ТОВ «Артпласт Трейд» за договором №20-03-11 від 20.03.2011 щодо оплати поставленого товару;

- зобов'язання ТОВ «Артпласт Трейд» перед ТОВ «Артпласт Інвест» за договорами оренди приміщення №01/03/11 від 20.03.2011, №02/03/11 від 20.03.2011, №05 від 20.03.2011; договором оренди офісного інвентарю №06 від 20.03.2011; договором оренди обладнання №04 від 20.03.2011.

Отже, договір №03/02, оцінений судом у сукупності з іншими доказами у справі, також свідчить про намір сторін на платне користування майном за спірним договором, що підтверджується наявністю зустрічних однорідних зобов'язань, які виникли, у т.ч. за спірним договором, та зараховуються відповідно до вказаного договору №03/02.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України, сторонам надається право встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними,які виникли до його укладення. Таким чином, навіть укладення договору пізніше фактичного виникнення відносин сторін за ним не може свідчити само по собі про його недійсність.

Не є підставою вважати договір удаваним і посилання позивача на підписання актів здачі-прийняття робіт з 13.07.2011 (т.2 а.с.14-24) за спірним договором заступником директора Малинка С.В. - особою без відповідних на те повноважень. Так, Малинка С.В. набув відповідних повноважень в силу довіреності від 13.07.2011, виданої ТОВ «Арпласт Трейд» в особі директора Новікова А.В. (т.2 а.с.25).

За таких обставин, підставі для задоволення заявлених у даній справі вимог не має.

У задоволенні клопотання позивача про призначення у даній справі судової економічної експертизи судом відмовлено з наступних підстав.

В силу ч.1 ст.41 ГПК України, для роз'яснення питань, які виникають при вирішення господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу.

Отже, судова експертиза призначається у випадку необхідності роз'яснення питань, які є важливими для правильного вирішення спору у справі. Між тим, з'ясування питань, які поставлені у заявленому клопотанні, не є необхідним для вирішення спору у справі з огляду на вищевикладені обставини.

Крім того, позивачем поставлені питання, які потребують дослідження документів і матеріалів, які не надані, і без яких проведення такої експертизи не є можливим (зокрема, податкової звітності з податку на прибуток, статистичних звітів, документів, які стосуються взаємовідносин сторін за іншими договорами -оренди, поставки тощо).

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення; повне рішення складено 02.02.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Суддя Ейвазова А.Р.