ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 січня 2015 р. Справа № 903/1260/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Панхім", с.Рованці, Луцького району, Волинської області

до фізичної особи-підприємця Гриневича Юрія Петровича, м. Луцьк

про стягнення 83113,42 грн.

.

Суддя Вороняк А.С.,

при секретарі судового засідання Чорному С.О.

за участю:

представника позивача: Кравчук Н.В., довіреність №30-1 від 30.12.2014р.;

відповідач: Гриневич Ю.П., паспорт серії АС №362074 від 04.02.1998р..

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процес не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Панхім" звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця Гриневича Юрія Петровича про стягнення 118637,33 грн. заборгованості, з них 35523,91 грн. - основного боргу, 68032,32 грн. - товарного кредиту, 2720,82 грн. - пені, 12360,28 грн. - 40 % річних та судових витрат по справі.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору поставки №0000045 від 28.01.2013р. щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.12.2014р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 14.01.2015р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 14.01.2015р. суд розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до ст.22 ГПК України, прийняв таке зменшення, а відтак справа вирішується з нової ціни позову в сумі 83113,42 грн., з них 68032,32 грн. - товарний кредит, 2720,82 грн. - пеня, 12360,28 грн. - 40 % річних.

В судовому засіданні 14.01.2015р. було оголошено перерву до 28.01.2015р. для надання сторонами додаткових доказів по справі та можливості добровільного врегулювання спору.

В судовому засіданні 28.01.2015р. представник позивача повідомила, що добровільно врегулювати спір не вдалося, тому, із врахуванням поданих зменшень, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

У судовому засіданні 28.01.2015р. відповідач позовні вимоги визнав та повідомив, що заборгованість перед позивачем утворилась через скрутне матеріальне становище.

З урахуванням вимог ст.69 ГПК України, справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд, -

встановив:

28.01.2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Панхім" (далі - Постачальник) та фізичною особою-підприємцем Гриневичем Юрієм Петровичем (далі - Покупець) було укладено договір поставки №0000045 (далі - Договір).

Згідно ч.1 розділу 1 Договору Постачальник зобов'язався поставити та передати або передати зі свого складу Покупцю у власність нафтопродукти, в асортименті, кількості, за ціною, що зазначені в накладних, які підписуються представниками сторін Договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах Договору.

Згідно п.5.1 Договору Покупець зобов'язаний здійснити повну або часткову оплату отриманого товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 10 календарних днів з дня відвантаження, зазначеного в накладних.

Згідно п.5.2 Договору у випадку не оплати Покупцем відвантаженої партії товару, вказані в п.5.1 Договору, Покупець дає згоду на те, щоб неоплачений товар рахувався поставленим на умовах товарного кредиту, терміном на 30 днів, починаючи з дня після відвантаження товару з нарахуванням покупцю 2% за кожен день використання товарного кредиту. Покупець зобов'язується оплатити товар, поставлений на умовах товарного кредиту і сплатити відсотки за його використання в терміни, вказані в п.5.3 даного Договору. Під наданням Покупцем згоди на те, щоб неоплачений товар рахувався поставленим на умовах товарного кредиту розуміється підписання даного Договору.

Згідно п.5.3 Договору Покупець зобов'язаний оплатити суму товарного кредиту і сплатити відсотки за його використання на 31 день від дати відвантаження вказаної в накладній. Покупець має право на дострокове погашення товарного кредиту і відсотків за його використання. Відсотки нараховуються на залишок заборгованості.

Згідно п.5.4 Договору, якщо після закінчення 30 днів користування товарним кредитом, покупець не внесе всіх передбачених Договором платежів - він продовжує сплачувати відсотки за користування товарним кредитом до повного погашення заборгованості, а також пеню в розмірах, передбачених п.8.1 Договору.

Позивачем відповідно до Договору поставки №№0000045 від 28.01.2013р. поставлено відповідачу товар, який повністю, проте несвоєчасно оплачений останнім, у зв'язку з чим ТОВ фірма "Панхім" просить стягнути з ФОП Гриневича Ю. П. - 83113,42 грн., з них 68032,32 грн. - товарний кредит, 2720,82 грн. - пеня, 12360,28 грн. - 40 % річних.

Щодо стягнення з відповідача 68032,32 грн. процентів за користування товарним кредитом, суд зазначає наступне.

Згідно ст.199 Господарського кодексу України(далі - ГК України) виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України(далі - ЦК України).

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечувати виконання господарських зобов'язань установленням окремого виду відповідальності.

Згідно ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Види такої відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором сторони передбачили, зокрема в п. 5.2 Договору, який наведений вище.

Таке право передбачити в договорі обов'язок Покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем, надано сторонам ч.5 ст.694 ЦК України, яка регулює правовідносини, пов'язані з продажем товару в кредит, та узгоджується із свободою договору, встановленою ст.627 ЦК України, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на викладене, у зв'язку з неоплатою відповідачем товару у строки, визначені п.5.1 Договору, суд перевіривши правильність нарахування процентів за користування товарним кредитом, згідно розрахунку позивача(а.с.73), приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення з відповідача 68032,32 грн. процентів за користування товарним кредитом, підставна та підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 2720,82 грн. пені, суд зазначає наступне.

Згідно п.8.1 Договору при невиконанні чи неналежному виконанні умов Договору, винна сторона несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення від неоплаченої суми, або суми невиконаної чи неналежно виконаної умови.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд перевіривши правильність нарахування пені, згідно розрахунку позивача (а.с.74-75), приходить до висновку, що дана вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 2720,82 грн. підставна та підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 12360,28 грн. - 40 % річних, слід зазначити наступне.

Згідно п.8.2 Договору Покупець у випадку прострочення виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 40% річних від простроченої суми.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони у Договорі погодили між собою розмір процентів, що склав 40% річних.

Передбачене ст.625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевіривши правильність нарахування 12360,28 грн. - 40 % річних, згідно розрахунку позивача(а.с.76-77), приходить до висновку про підставність та задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 12360,28 грн. - 40 % річних.

Згідно ч.5 ст.22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно ч.1 ст.35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ч.5 ст.78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом прийнято визнання позову відповідачем, згідно ст.ст.22, 35, 78 ГПК України, як таке, що не суперечить законодавству та судом не встановлено порушення прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та письмові пояснення сторін, враховуючи визнання позову відповідачем господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість пред'явленого позивачем до відповідача позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 83113,42 грн., з них 68032,32 грн. - товарний кредит, 2720,82 грн. - пеня, 12360,28 грн. - 40% річних.

Згідно ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути товариству з обмеженою відповідальністю фірма "Панхім" з Державного бюджету 545,75 грн. сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №934 від 02.12.2014р., через зменшення позовних вимог.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, судові витрати в розмірі 1827 грн. в порядку ст.ст.44,49 ГПК України слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Гриневича Юрія Петровича (43018, Волинська обл., м. Луцьк, провулок 3-й Малоомелянівський, 10, ідентифікаційний номер ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Панхім" (45606, Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці, вул. Промислова, 17, ) 83113,42 (вісімдесят три тисячі сто тринадцять гривень сорок дві копійки) грн., з них 68032,32 грн. - товарний кредит, 2720,82 грн. - пеня, 12360,28 грн. - 40 % річних та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) грн. витрат позивача пов'язаних з оплатою судового збору.

3. Управлінню державної казначейської служби України у місті Луцьку повернути товариству з обмеженою відповідальністю фірма "Панхім" (45606, Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці, вул. Промислова, 17, ) з Державного бюджету 545,75 (п'ятсот сорок п'ять гривень сімдесят п'ять копійок) грн. сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №934 від 02.12.2014р., через зменшення позовних вимог.

Повний текст рішення складено

02.02.2015

Суддя А. С. Вороняк