РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015Справа № 910/307/15-г
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомзаступника прокурора Печерського району м. Києва в інтересах держави в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп"
простягнення заборгованості 2979,90 грн.
за участю представників сторін:

прокуратури:Половенко Л.В. (посвідчення №002638 від 05.09.2012р.)
від позивача:Гнатюк О.В. (довіреність №03 від 15.01.2015р.)
від відповідача:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Печерського району міста Києва (надалі - Прокуратура) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (надалі - РВ ФДМУ по м. Києву) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" про стягнення 2979,90 грн.

В обгрунтування своїх вимог прокуратура посилається на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним договором №6646 від 07.11.2013р. щодо оплати за оренду частини внутрішньої поверхні стін нежитлового приміщення в порядку та строки, передбачені умовами вказаного договору.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь РВ ФДМУ по м. Києву 2540,29 грн. заборгованості з орендної плати, 189,02 грн. інфляційних втрат, 174,38 грн. пені та 76,21 грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2015р. порушено провадження у справі №910/307/15-г та розгляд справи призначено на 28.01.2015р.

28.01.2015р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду міста Києва прокуратурою подано пояснення щодо порушення відповідачем інтересів держави та необхідність їх захисту.

28.01.2015р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду міста Києва представник позивача надав додаткові документи для залучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 28.01.2015р. представники прокуратури та позивача надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. В судове засідання 28.01.2015р. не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що ухвалу суду про порушення провадження по справі від 14.01.2015р. відправлено на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу: 03680, м. Київ, вул. Солом'янська, буд.3, офіс 920 та отримано відповідачем 19.01.2015р. про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вищий господарський суд України у п. 11 інформаційного листа від 15.03.2007р. №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що прокуратурою та позивачем надані всі докази необхідні для прийняття рішення та беручи до уваги приписи ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/307/15-г.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру України покладено функції представництва інтересів держави в суді.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про прокуратуру", органи прокуратури України вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про прокуратуру", визначено що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно зі ст. 29 ГПК України, прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладання мирової угоди.

Відповідно до положень ч. І ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст. 287 Господарського кодексу України орендодавцями щодо державного майна є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення.

Таким чином, органом уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

На підставі зазначених положень Заступник прокурора Печерського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" про стягнення 2979,90 грн.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

07.11.2013р. між РВ ФДМУ по м. Києву (надалі по тексту - позивач, орендодавець) та ТОВ "Гарант Холдинг Груп" (далі по тексту - відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6646.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину внутрішньої поверхні стін нежилих приміщень в учбовому корпусі (надалі - майно) загальною площею 8,64 кв.м., розміщене за адресою: 01001, м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 2, що перебуває на балансі Київського національного університету технологій та дизайну, (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на « 31» травня 2013 р. і становить 52800,00 грн.

Стан майна на момент укладення договору, визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком балансоутримувача і орендаря (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

У пункті 3.1. договору сторонами погоджено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (надалі - методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - травень 2013р. 660,00 грн. без ПДВ.

Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2013 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2013р.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на сайті Фонду державного майна України (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п. 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості (п. 3.8. договору).

Пунктом 10.1. договору сторони визначили, що цей договір укладено строком на 2 (два) роки 11 місяців, що діє з « 07» листопада 2013р. до « 07» жовтня 2016р. включно.

Додатком до договору №6646 від 07.11.2013р. сторони погодили, що орендна плата за базовий місяць оренди без ПДВ становить 660,00 грн.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов, зокрема, договору та вимог зазначених Кодексів.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідно до акту приймання-передачі від 07.11.2013р. позивач передав відповідачу частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення №10310002 загальною площею 8,64 кв.м., розміщене за адресою 01011, м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 2, на 1-2 поверхах учбового корпусу, що перебуває на балансі Національного університету технологій та дизайну, код. .

Враховуючи положення укладеного договору та приймаючи до уваги підписання сторонами акту від 07.11.2013р., суд дійшов висновку стосовно належного виконання позивачем обов'язку щодо надання ТОВ "Гарант Холдинг Груп" в оренду частини внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення загальною площею 8,64 кв.м.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться в ст.759 Цивільного кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

За змістом ч.3 ст.285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату.

За змістом п.п.3.1., 3.3. договору №6646 від 07.11.2013р., за орендне місце орендар сплачує орендну плату яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - травень 2013р. 660,00 грн.; орендна плата за перший місяць оренди листопад 2013 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2013р. та сплачується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорційного розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Враховуючи вказані положення укладеного між сторонами договору оренди, з урахуванням індексів інфляції гривні за даними Державного комітету статистики України починаючи з дати фактичної передачі майна орендареві за актом приймання-передачі, відповідач зобов'язаний був оплатити на користь позивача:

- за листопад 2013р. - 263,46 грн. в строк до 15.12.2013р.;

- за грудень 2013р. - 330,97 грн. в строк до 15.01.2014р.;

- за січень 2014р. - 331,63 грн. в строк до 15.02.2014р.;

- за лютий 2014р. - 333,62 грн. в строк до 15.03.2014р.;

- за березень 2014р. - 340,96 грн. в строк до 15.04.2014р.;

- за квітень 2014р. - 352,21 грн. в строк до 15.05.2014р.;

- за травень 2014р. - 365,60 грн. в строк до 15.06.2014р.;

- за червень 2014р. - 369,25 грн. в строк до 15.07.2014р.;

- за липень 2014р. - 370,73 грн. в строк до 15.08.2014р.;

- за серпень 2014р. - 373,69 грн. в строк до 15.09.2014р.;

- за вересень 2014р. - 384,53 грн. в строк до 15.10.2014р.;

- за жовтень 2014р. - 393,76 грн. в строк до 15.11.2014р.;

- за листопад 2014р. - 401,24 грн. в строк до 15.12.2014р.

Проте, всупереч зазначеного договору та нормам діючого законодавства відповідач свої зобов'язання не виконав в повному обсязі, орендну плату за січень 2014р. та за період з травня 2014р. по листопад 2014р. у встановлений договором строк не сплатив.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги виконання позивачем своїх обов'язків щодо надання відповідачу в оренду спірного майна, а також відсутність з боку відповідача платежів по орендній платі за січень 2014р. та за період з травня 2014р. по листопад 2014р., суд дійшов висновку щодо наявності у ТОВ "Гарант Холдинг Груп" перед РВ ФДМУ по м. Києву основної заборгованості в сумі 2540,29 грн.

Одночасно, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 174,38 грн. за період з 10.12.2014р. по 08.12.2014р., а саме:

- на суму 266,03 грн. (частково заборгованість зі сплати орендної плати за січень 2014р.) - позивач нараховує пеню з 10.12.2014р. по 15.06.2014р.;

- на суму 631,63 грн. - період нарахування пені з 16.06.2014р. по 15.07.2014р.;

- на суму 1000,88 грн. - період нарахування пені з 16.07.2014р. по 15.08.2014р.;

- на суму 1371,61 грн. - період нарахування пені з 16.08.2014р. по 15.09.2014р.;

- на суму 1745,30 грн. - період нарахування пені з 16.09.2014р. по 15.10.2014р.;

- на суму 2129,83 грн. - період нарахування пені з 16.10.2014р. по 24.10.2014р. (частково оплачено у розмірі 384,54 грн.)

- на суму 1745,29 грн. - період нарахування пені з 25.10.2014р.по 15.11.2014р.;

- на суму 2139,05 грн. - період нарахування пені з 16.11.2014р. по 08.12.2014р.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За змістом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, (де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення).

Таким чином, керуючись діючим законодавством, позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення пеню за період з 10.12.2014р. по 08.12.2014р. в сумі 174,38 грн.

Проте, за висновками суду, розрахунок суми пені, проведений позивачем, не є арифметично вірним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зі змісту п. 3.6 договору та частини другої статті 530 ЦК України випливає, що передбачена договором відповідальність за невиконання грошового зобов'язання відповідача підлягає застосуванню починаючи з 16 числа місяця наступного за звітним. Отже, відповідно з урахуванням того, що відповідачем прострочено виконання обов'язку зі сплати орендних платежів за січень 2014р. у розмірі 266,03 грн. та з травня 2014р. по листопад 2014р., то відповідно пеня нараховується:

- на суму 266,03 грн. - період нарахування пені з 16.02.2014р. по 15.06.2014р.;

- 266,03 х 0,0356 х 58 : 100 = 5,49 грн.;

- 266,03 х 0,0521 х 62 :100 = 8,59 грн.;

- 631,63 х 0,0521 х 30 : 100 = 9,87 грн.;

- 1000,88 х 0,0521 х 1 : 100 = 0,52 грн.;

- 1000,88 х 0,0685 х 30 :100 = 20,57 грн.;

- 1371,61 х 0,0685 х 31 : 100 = 29,12 грн.;

- 1745,30 х 0,0685 х 30 : 100 = 35,87 грн.;

- 2129,83 х 0,0685 х 9 :100 = 13,13 грн.;

- 1745,29 х 0,0685 х 19 :100 = 22,71 грн.;

- 1745,29 х 0,0767 х 3 : 100 = 4,02 грн.;

- 2139,05 х 0,0767 х 23 : 100 = 37,73 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, згідно розрахунку суду, загальний розмір пені за вказаний вище період становить 187,62 грн.

Проте, в позовній заяві позивачем заявлені вимоги про стягнення пені в розмірі 174,38 грн. За висновками суду, заявляти вимоги про стягнення суми пені у меншому розмірі ніж передбачено законодавством, що за думкою позивача відповідає фактичним обставинам та правовідносинам сторін, є правом РВ ФДМУ по м. Києву, як особи інтереси якої порушені.

У зв'язку з цим, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 174,38 грн. підлягають задоволенню.

Окрім того, позивачем також заявлено про стягнення з відповідача штраф у розмірі 3% суми заборгованості передбаченого у п. 3.8. договору, який складає 76,21 грн.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Разом з тим, сторонами у договорі передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

За таких обставин, враховуючи, що несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань підтверджено обставинами та доказами у справі, суд погоджується зі зробленим позивачем розрахунком штрафу на суму 76,21 грн., який, за висновками суду, є арифметично вірним, внаслідок чого позов в цій частині також підлягає задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 189,02 грн. інфляційних втрат, як це передбачено сторонами у п. 3.7. договору та ст. 625 ЦК України.

Однак, за висновками суду, розрахунок суми інфляційних втрат, проведений позивачем, не є арифметично вірним:

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 15.02.2014р. по 15.11.2014р. (починаючи із суми заборгованості за січень 2014р. у розмірі 266,02 грн., яка підлягала до сплати у строк до 15.02.2014р.) та за період з 15.06.2014р. по 15.11.2014р. (на суму заборгованості за період з травня 2014р. по жовтень 2014р., яка підлягала до сплати у строк до 15.11.2014р. включно).

- 266,02 грн. х 1,006 = 267,62 грн. - інфляційні збитки = 1,60 грн.

- 365,60 грн. х 1,010 = 369,26 грн. - інфляційні збитки = 3,66 грн.

- 369,25 грн. х 1,004 = 370,73 грн. - інфляційні збитки = 1,48 грн.

- 370,73 грн. х 1,008 = 373,69 грн. - інфляційні збитки = 2,96 грн.

- 373,69 грн. х 1,029 = 384,53 грн. - інфляційні збитки = 10,84 грн.

- 393,76 грн. х 1,019 = 401,24 грн. - інфляційні збитки = 7,48 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, згідно розрахунку суду, загальний розмір збитків від інфляції за вказаний вище період становить 28,02 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені прокуратурою та позивачем не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме: 2540,29 грн. - основний борг, 174,38 грн. - пені, 28,02 грн. - інфляційних збитків та 76,21 грн. - штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно з п. 4.46 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин, з відповідача стягується судовий збір в доход Державного бюджету України в сумі 1728,29 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги заступника прокурора Печерського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про стягнення 2979,90 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, офіс 920, ) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466, банк одержувача -ГУ ДКСУ у м. Києві, р/р 001, МФО 820019, КЕКД 22080200, назва - плата за оренду майна бюджетних установ) заборгованість у розмірі 2540 (дві тисячі п`ятсот сорок) грн. 29 коп., пеню у розмірі 174 (сто сімдесят чотири) грн. 38 коп., штраф у розмірі 76 (сімдесят шість) грн. 21 коп. та інфляційні втрати у розмірі 28 (двадцять вісім) грн. 02 коп.

3. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп(03680, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, офіс 920, ) в доход Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1728 (одна тисяча сімсот двадцять вісім) грн. 29 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

У судовому засіданні 28.01.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 02.02.2015р.

Суддя В.В. Князьков