КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Справа№ 925/1195/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Сіндряков О.В.-представник;

Від відповідача: Сиворка С.С.-представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2014

у справі № 925/1195/14 (суддя Гура І.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"

про стягнення 13 930 106, 80 грн.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (далі за текстом - відповідач), у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 13 930 106,80 грн., з яких: 12 748763,11 грн. - основного боргу за отриманий природний газ, 748 462,02 грн. - пеня, 279 418,85 грн. - 3 % річних, 153 462,81 грн. - інфляційні.

Позов мотивований тим, що 28.12.2012 сторони уклали договір купівлі-продажу природного газу № 13/2666-ТЕ-36. На виконання умов Договору позивач протягом січня -квітня, жовтня-грудня 2013 передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 10 200,097 тис.куб.м. на загальну суму 13 353 967,01 грн.. однак відповідач в порушення умов Договору в повному обсязі та вчасно оплату не здійснив, станом на 07.04.2014 заборгованість складає 12 748 763,11 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.08.2014 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (Черкаська область, м.Сміла, вул. Тімірязєва, 2, ідентифікаційний код 36779078) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ, вул. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - 12 715 763, 11 грн. основного боргу, 153 462,81 грн. інфляційних, 279 418,85 грн. три проценти річних, 748 462,02 грн. пені та 73080,00 грн. судового збору.

Припинено провадження в частині стягнення 33 000,00 грн. основного боргу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2014 в частині стягнення на користь позивача 748 462,02 грн.пені та прийняти нове рішення, яким задовольнити зменшення стягнення розміру пені на 20% від заявленого та враховуючи, що справу було розглянуто без проведення судово-бухгалтерської експертизи, тобто не повно та не всебічно досліджено обставини справи, змінити рішення щодо задволення позовних вимог позивача.Відповідач просить суд врахувати наступні обставини: збитковість підприємства, тяжкий фінансово-економічний стан відповідача внаслідок дебіторської заборгованості, відсутність інших джерел прибутку, окрім отримання коштів від споживачів за надані послуги, наявність великої заборгованості з боку державного бюджету та споживачів, що фінансуються з державного бюджету, несвоєчасна оплата населення з теплопостачання, фінансова криза; підприємство вжило усіх належних від нього заходів щодо виконання зобов'язання - ведеться велика претензійна робота з боржниками, однак борг виник внаслідок великої заборгованості держави та населення перед відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що рішення суду прийнято з неповним з'ясуванням обставин справи, на підтвердження чого в своїй апеляційній скарзі виклав ряд обставин, які, на його думку, виступають підтвердженням його правової позиції та спростовують правильність винесеного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" у справі № 925/1195/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2014 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 22.01.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 розгляд справи відкладено на 10.02.2015.

В судовому засіданні 10.02.2015 сторони надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції иа вбачається з матеріалів справи, 28.12.2012 між позивачем (продавець за Договором) та відповідачем (покупець за Договором) укладено Договір №13/2666-ТЕ-36 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір), відповідно до якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками.

Пуктом 2.1 Договору сторони передбачили, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 9425 тис.куб.м., в тому числі по місяцях кварталів: січень - 2210 тис.куб.м., лютий - 1950 тис.куб.м., березень - 1300 тис.куб.м., квітень - 390 тис.куб.м., жовтень - 585 тис.куб.м., листопад - 1300 тис. куб.м., грудень - 1690 тис.куб.м.

Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - плановий обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п.2.1.1 Договору).

Згідно з п.3.3. Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

З п.4.1 Договору вбачається, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця з урахуванням вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.10 №288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів", зареєстрованих в Мін'юсті 11.08.2010 за №671/17966.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим Договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Згідно з п.6.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу погашається неустойка;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується Актами приймання-передачі природного газу, на виконання умов Договору позивач здійснював поставку відповідачу природного газу, а саме:

в січні 2013 в обсязі 1 970,514 тис куб.м. на суму 2 579 796,94 грн.,

у лютому 2013 в обсязі 1 398,440 тис.куб.м. на суму 1 830 837,65 грн. ,

у березні 2013 року в обсязі 1 527,535 тис.куб.м. на суму 1 999 848,83 грн.,

у квітні 2013 в обсязі 539,533 тис.куб.м. на суму 706 356,60 грн.,

у жовтні 2013 в обсязі 1 073.130 тис.куб.м. на суму 1 404 941.80 грн.,

у листопаді 2013 в обсязі 1 754,537 тис.куб.м. на суму 2 297 039,85 грн.,

у грудні 2013 в обсязі 1 936,408 на суму 2 535 145.34 грн.

В порушення умов Договору, оплату за отриманий природний газ відповідач здійснював із порушенням встановлених Договором строків та не в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, актом звірки взаєморозрахунків.

Відповідачем були здійснені також такі оплати, а саме: 1000,00 грн. - платіжне доручення № 2076 від 25.06.2014, 10 000,00 грн. - платіжне доручення № 1992 від 08.05.2014, 10 000,00 грн. - платіжне доручення № 1849 від 20.03.2014, 10 000,00 грн. - платіжне доручення № 1899 від 04.04.2014., 1000,00 грн. - платіжне доручення № 2109 від 11 липня 2014 року, 1000,00 грн. - платіжне доручення № 2185 від 20.08.2014.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений у 2013 році газ становить 12 715 763.11 грн., що підтверджується актом звірки позивача, та платіжним дорученням 1000,00 грн. - № 2185 від 20.08.2014 на 1000,00 грн.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Враховуючи викладені обставини та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача 12 715 763,11 грн. основного боргу з оплати за поставлений природний газ та припинення провадження в частині стягнення 33 000,00 грн. основного боргу на підставі п.1-1. ст. 80 ГПК України.

Частиною 6 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Зі змісту Договору вбачається, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За прострочення оплати позивачем нарахована пеня в сумі 748 462,02 грн. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення з врахуванням зазначених умов Договору, положень ГК України, часткової сплати вартості поставленого природного газу. Розрахунок пені перевірений судом, він зроблений вірно.

Доводи відповідача, викладені у письмовому відзиві, щодо необхідності зарахування сплачених ним коштів в першу чергу на погашення пені, а не суми основного боргу, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні умов Договору.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, колегія суддів виходить з наступного.

У мотивованому та підтвердженому відповідними доказами вищенаведеному клопотанні відповідач просить суд зменшити розмір пені на 20% від заявленої суми.

Відповідно до п.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

З вищенаведених доказів у справі вбачається, що відповідач не справляється з оплатою внаслідок заборгованості з боку державного бюджету, державних організацій, населення. Однак, ступінь виконання зобов'язання є достатньо низьким.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення нарахованої позивачем пені на 20%.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання підлягають повному задоволенню.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок 3% річних та розрахунок інфляційних втрат є правомірними та такими, що відповідають передбаченим законодавством порядку та умовам нарахування, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення 3% річних з відповідача в розмірі 279 418,85 грн. та інфляційних втрат в розмірі 153 462,81 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи подані представниками сторін письмові пояснення та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для вирішення питань, поставлених у клопотанні відповідача про призначення експертизи, поданому в процесі розгляду справи судом першої інстанції, а також для прийняття законного та обгрунтованого рішення по справі без призначення відповідної експертизи, відтак, доводи скаржника стосовно неповного та не всебічного дослідження обставин справи судом першої інстанції без проведення судово-бухгалтерської експертизи не беруться колегією суддів до уваги.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2014 у справі № 925/1195/14 залишити без задоволення.

Матеріали справи № 925/1195/14 повернути Господарському суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко