РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015Справа № 910/24618/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «МКС РЕС»
До Приватного підприємства «АБС ТРАНС УКРАЇНА»
Пророзірвання договору та стягнення 1 139 602, 64 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Єлагіна С.Л. - за дов.

Від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про:

- розірвання договору поставки №30/5 від 30.05.2012р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МКС РЕС» та Приватним підприємством «АБС ТРАНС УКРАЇНА»;

- стягнення з відповідача на свою користь суму здійсненої попередньої оплати, що складає 541 347, 06 грн., пеню у розмірі 500 746, 90 грн., інфляційне збільшення суми боргу, що складає 73 081, 85 грн., 3% річних від суми боргу за весь час прострочення, що складає 24 426, 83 грн. та судовий збір в розмірі 22 792, 06 грн.

Уповноважений представник Відповідача у судові засідання не з'являвся, про поважні причини неявки суд не повідомив, пояснень, витребуваних ухвалою суду від 10.11.2014 р. про порушення провадження у справі та ухвалою суду від 09.12.2014р. про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Приватного підприємства «АБС ТРАНС УКРАЇНА»: 03058, м. Київ, вул. Леванєвського, буд. 9, кв. 221.

Водночас, ухвали суду від 10.11.2014р. та від 09.12.2014р. направлені на адресу відповідача: 03058, м. Київ, вул. Леванєвського, буд. 9, кв. 221.

Дані ухвали суду від 10.11.2014р. та від 09.12.2014р. були повернуті суду поштою з зазначенням: „ за закінченням встановленого строку зберігання " .

Тому повернення ухвал господарського суду від 10.11.2014р. та від 09.12.2014р. з зазначенням: „ за закінченням встановленого строку зберігання " з урахуванням конкретних обставин даної справи є належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, тому спір розглядається за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

За клопотанням представника позивача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п. 3 ст. 69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МКС РЕС» (Замовником, Позивачем) та Приватним підприємством «АБС ТРАНС УКРАЇНА» (Виконавцем, Відповідачем) було укладено Договір поставки №30/5 (далі - Договір), за умовами якого Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених Договором, виготовити Позивачу замовлений товар (бетон, бетонні вироби і конструкції, інший товар відповідно до прайс-листа Відповідача, надалі - Товар), по узгодженню сторін виконати його поставку, а Позивач зобов'язався своєчасно прийняти Товар та здійснити його оплату на умовах Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору кількість товарів, що підлягають виготовленню та поставці, їх часткове співвідношення (ассортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у заявках Замовника, рахунках-фактурах Виконавця та накладних (товарно-транспортних, фактичних або видаткових).

У відповідності до погоджених Сторонами умов поставки (розділ 5 Договору) поставка товару здійснюється в денний та/або нічний час на адресу, та в строки, що зазначені Замовником в письмових замовленнях, та погоджені Виконавцем, відповідно до розділу 2 Договору. Товар вважається поставленним Замовнику з моменту його отримання в пункті призначення, згідно з замовленням, представником Замовника, на підставі товарно-транспортних накладних.

Згідно із п. 2.2. Договору загальна кількість товару, що поставляється за Договором, визначається на підставі письмових заявок Замовника, в яких вказується: дата поставки, кількість товару, номенклатура товару, точна адреса доставки, при необхідності погодинний графік поставок.

Відповідно до п.п.6.1-6.2. Договору, Сторони погодились, що письмові заявки та/або зміни до них надсилаються факсимільним зв'язком, з підтвердженням отриманого замовлення уповноваженою особою Виконавця, а також по телефону не пізніше 6 годин до початку поставки, узгодивши з Виконавцем графік поставки.

Згідно із п. п. 6.6.-6.9. Договору передача Товару здійснюється за видатковою накладною та товарно-транспортною накладною, дата поставки вказується у накладній про прийняття Товару. Про отримання Товару на об'єкті поставки, уповноважена особа Замовника зобов'язана розписатися у товарно-транспортній накладній, видатковій накладній та проставити штамп.

У випадку, якщо Виконавець не має можливості поставити замовлений товар в строк, назначений в письмовому замовленні, він повинен повідомити про це Замовника в термін одного робочого дня з моменту отримання замовлення, назначивши при цьому той строк, в який поставка буде можливою (п. 6.4. Договору).

Згідно із п. п. 3.1. - 3.2. Договору загальна його вартість визначається сумарною вартістю всіх виконаних Виконавцем поставок і прийнятих Замовником заявок протягом терміну дії Договору. В суму Договору входять також фактичні транспортні витрати, які оплачує Замовник.

Оплата здійснюється Замовником на підставі Договору та рахунків - фактур, виставлених Виконавцем на вартість партії товару. Замовник зобов'язався оплачувати отриманий Товар протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту його поставки, згідно із умовами, передбаченими розділом 5 Договору. Фактом безготівкової оплати за Товар є фактичне надходження коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (п. п. 7.4., 7.5., 7.6. Договору).

Фактично поставка Товару Виконавцем здійснювалась за попередньою оплатою товару Замовником на підставі укладеного Договору № 30/5, що підтверджується складеним між сторонами Актом звірки взаєморозрахунків за 01.05.2012р.-18.07.2014р. та банківськими виписками по особовим рахункам ТОВ «МКС РЕС», належні копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до вказаних банківських виписок Позивача, останнім було перераховано на рахунок Відповідача загалом 1 784 700 (один мільйон сімсот вісімдесят чотири тисячі сімсот) гривень 03 копійки, у якості передоплати Товару за Договором поставки № 30/5 від 30.05.2012р.

Згідно з видатковими накладними, виписаними Відповідачем, підписаними представниками і посвідченим відбитками печаток обох Сторін (належні копії яких знаходяться в матеріалах справи), Відповідачем поставлено, а Позивачем прийнято Товар загалом на суму 1 199 249 (один мільйон сто дев'яносто дев'ять тисяч двісті сорок дев'ять) грн. 41 коп.

Крім того, між сторонами підписано Акти здачі-прийняття робіт за послуги бетононасосу (належні копії знаходться в матеріалах справи) на суму 44 103 (сорок чотири тисячі сто три) грн. 56 коп.

Таким чином судом встановлено, що Відповідачем здійснено поставку Товару та надано послуг Позивачу на загальну суму 1 243 352 (один мільйон двісті сорок три тисячі триста п'ятдесят дві) грн. 97 коп. Відповідно різниця становить - 541 347 (п'ятсот сорок одна тисяча триста сорок сім) грн. 06 коп.

Остання поставка Товару за Договором відбулась 13.03.2013 року. В подальшому Відповідач не виконував свої зобов'язання щодо поставки товару.

25.07.2013 року Позивач звернуся до Відповідача із претензією № 1-24/04- 2013, в якій заявив вимогу про повернення грошових коштів в сумі 541 347 (п'ятсот сорок одна тисяча триста сорок сім) грн. 06 коп. Однак, відповіді на претензію від Відповідача не отримано.

Відповідно до п. 10.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2012р., а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між Сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього Договору, жодна зі Сторін не повідомила іншу Сторону про свій намір припинити дію Договору, його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

Пунктом 10.2 сторони передбачили випадки розірвання договору:

- за згодою Сторін;

- в разі прострочення Замовником оплати отриманого товару понад 30 календарних днів.

Позивач просить розірвати договір поставки, у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки товару.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

За своєю правовою природою, Договір №30/05 від 30.05.2012 року, укладений між Позивачем та Відповідачем є Договором поставки.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що на підставі Договору Відповідачем не поставлено Товар, згідно з умовами Договору на суму 541 347, 06 грн. та не повернуто зазначену суму на вимогу Позивача.

Таким чином, факт заборгованості Відповідача перед Позивачем на суму 541 347, 06 грн. за непоставлений Товар суду належним чином доведений.

Відповідно до вимог ст. 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо поставки Товару на суму 541 347, 06 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Факт наявності боргу у Відповідача за договором поставки від 30.05.2012р. за №30/5 у сумі 541 347, 06 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 8.3. Договору, за несвоєчасну поставку партії Товару, згідно замовлення, відповідно до п. 5.1. Договору, Виконавець сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,5% від вартості недопоставленого Товару, за кожен день прострочення, але не більше розміру встановленого чинним законодавством.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто через 183 дні. Отже, Позивач в розрахунку пені повинен був використовувати дні прострочення виконання зобов'язання в розмірі 183 дні, а не 185 дні, як вказано в розрахунку Позивача.

Не поставлення Відповідачем Товару, передбаченого умовами Договору, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

Тому, Позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до договору.

Однак, розмір такої пені підлягає коригуванню судом, оскільки він неналежним чином розрахований.

За розрахунком суду, за несвоєчасну поставку партії Товару з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 13 571, 00 грн.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Проте, суд не погоджується з розрахунком Позивача щодо стягнення 3% річних, оскільки такий розрахунок невірний.

Так, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3%, суд дійшов висновку, що він неправильний, проте здійснення судом перерахунку такої суми фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог (за перерахунком суду 3% річних складає 24 471,85 грн.).

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником Позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення 3%, а тому стягненню з Відповідача підлягає 24 426,83 грн. - 3% річних.

Суд також не погоджується з розрахунком Позивача щодо стягнення індексу інфляції, оскільки такий розрахунок також невірний.

Так, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок індексу інфляції, суд дійшов висновку, що він неправильний.

За розрахунком суду, з відповідача підлягає стягненню 72 304, 70 грн. індекс інфляції, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Вимога позивача про розірвання договору поставки №30/5 від 30.05.2012р., укладеного між Приватним підприємством «АБС ТРАНС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МКС РЕС», судом не задовольняється, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2012р., а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між Сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього Договору, жодна зі Сторін не повідомила іншу Сторону про свій намір припинити дію Договору, його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення Сторін про свій намір припинити дію Договору, тобто його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

Підстави розірвання Договору передбачено п. 10.2, якими є:

- за згодою Сторін;

- в разі прострочення Замовником (Відповідачем) оплати отриманого товару понад 30 календарних днів.

Заявляючи позов позивач не посилається на жодну норму Закону, відповідно до якої він просить розірвати договір купівлі-продажу.

В силу ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем не доведено підстав для розірвання Договору поставки внаслідок його істотного порушення Відповідачем.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Наявність вищевказаних обставин позивачем також не доведена.

Таким чином, як вбачається, із змісту позовної заяви, у якості підстав позову про розірвання договору, позивач не посилається на обставини, які виходячи із викладених вище норм законодавства України, є підставами розірвання (в тому числі достроково) укладеного з відповідачем договору поставки, зокрема, на істотну зміну обставин, якими позивач керувався при укладенні договору.

Судом не встановлено наявності 4 умов, необхідних для розірвання договору у встановленому законом порядку, передбачені ст. 652 ЦК України, а тому підстав для дострокового розірвання договору суд не вбачає.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його вимоги підлягають задоволенню частково.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1.Стягнути з Приватного підприємства «АБС ТРАНС УКРАЇНА» (03058, м. Київ, вул. Леванєвського, буд. 9, кв. 221; Код: 35757197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС РЕС» (08321, Київська обл., Бориспільський район, село Чубинське, вул. Виставкова, буд. 8, приміщення 5; Код: 34187924) суму здійсненої попередньої оплати за непоставлений Товар в розмірі 541 347 (п'ятсот сорок одну тисячу триста сорок сім) грн. 06 коп. пеню в розмірі 13 571 (тринадцять тисяч п'ятсот сімдесят одну ) грн. 00 коп., індекс інфляції в розмірі 72 304 (сімдесят дві тисячі триста чотири) грн. 70 коп., 3% річних в розмірі 24 426 (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять шість) грн. 83 коп. та судовий збір в розмірі 13 038,92грн. (тринадцять тисяч тридцять вісім ) грн. 92 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті частині позову про стягнення пені, індексу інфляції та в задоволенні вимоги про розірвання Договору поставки №30/5 від 30.05.2012р. - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.01.2015

Суддя І.І. Борисенко