Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
. Іменем України
РІШЕННЯ

03 лютого 2015 року Справа № 927/64/15

позивач: "Державне підприємство "Донецька залізниця",

вул. Артема, 68, м. Донецьк, 83001

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Вторсплав",

вул. Князя Чорного, буд. 4, кв. 72, м. Чернігів, 14000

предмет спору: про стягнення 55595,00 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

Представники сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: Скиба А.В., довіреність від 28.01.2015 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - «Державним підприємством "Донецька залізниця" подано позов до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Вторсплав" про стягнення 55595,00 грн. штрафу, нарахованого відповідачу за неправильно зазначені у залізничній накладній №33213588 від 23.05.2014 року код та адресу вантажоодержувача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на залізничну накладну №33213588 від 23.05.2014 року, акт загальної форми №597 від 27.05.2014 року, якими підтверджено неправильне зазначення коду вантажоодержувача та його адреси, в порушення ст.ст.118, 122, 129 Статуту залізниць України, а також п.5.5. Правил оформлення перевізних документів.

20.01.2015 року ухвала суду від 20.01.2015 року про порушення провадження у справі, у відповідності до п.6 даної ухвали, була направлена до відома та виконання Ясинуватській дирекції залізничних перевезень "Державного підприємства "Донецька залізниця" (86000, Донецька область, м. Ясинувата, вул. Скрипніка, буд.97) та Державній адміністрації залізничного транспорту України (03680, м. Київ, вул.Тверська, 5), проте, дана ухвала була повернута на адресу суду з відміткою «у зв»язку з бойовими діями в Луганській та Донецькій областях доставка відправлень неможлива».

За повідомленням Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 27.11.2014 № 50-06/1005 станом на 27.11.2014 призупинено приймання поштових відправлень на/з територію Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. До таких населених пунктів віднесено, в тому числі, м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (зі змінами та доповненнями) визначено, що за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу (поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення) - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Враховуючи вищевикладене на офіційному веб-порталі господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет (http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/) в розділі „Новини та події суду" 21.01.2015 року було повідомлено про порушення ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.01.2015 року провадження у справі № 927/64/15 за позовом Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторсплав", м. Чернігів про стягнення 55595,00 грн. та призначення розгляду даної справи на 03.02.2015 о 10:00.

Таким чином, суд вжив всіх заходів щодо попередження позивача про розгляд даної справи, але позивач повноважного представника в судове засідання не направив, документів, витребуваних ухвалою суду від 20.01.2015 року суду не надав.

В судовому засіданні 03.02.2015 року представник відповідача надав письмове клопотання про відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, яке задоволено судом.

До початку судового засідання, від відповідача, через канцелярію суду, надійшов відзив на позов з доданими до нього документами, який залучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 20.01.2015 року сторони були повідомлені, що нез»явлення в судове засідання повноважного представника позивача не є перешкодою для розгляду спору по суті.

В судовому засіданні 03.02.2015 року суд перейшов до розгляду спору по суті.

Суд, за відсутністю представника позивача оголосив позовні вимоги.

Представник відповідача, в поданому відзиві на позов вказує на те, що дійсно в залізничній накладній №33213588 від 23.05.2014 року було помилково замість ПАО «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» (м.Маріуполь, вул.Левченко, 1, код 3134) зазначено ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» (м.Єнакієво, пр.Металургів,9, код 1067), про що повідомлено станцію Ніжин Південно-Західної залізниці, яка відповідно направила телеграму №350 на станцію Маріуполь-Сорт Донецької залізниці з зазначенням вірного коду та найменування вантажоодержувача: Вагон 66939380 відправка 33213588 вантаж металобрухт відправник ТОВ «ВТОРСПЛАВ» 3208 Вірно вважати код вантажоотримувача 3134 ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча». Таким чином, відповідачем вжито всіх заходів щодо виправлення допущеної в залізничній накладній №33213588 від 23.05.2014 року помилки, і станцію призначення - Маріуполь-Сорт Донецької залізниці вчасно повідомлено про виправлені помилки. Крім того, Донецькій залізниці відповідач не завдав жодних збитків та посилаючись на зниження попиту на металургійну продукцію, фінансову кризу, скорочення середньої заробітної плати працівникам відповідача, скрутне фінансове становище, просить суд зменшити належні до сплати штрафні санкції до 5000,00 грн.

Подане відповідачем клопотання в частині зменшення штрафних санкцій прийнято судом до розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають суттєве значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

23.05.2014 року зі станції відправлення Ніжин Південно-Західної залізниці товариством з обмеженою відповідальністю «Вторсплав» (відповідачем) було відправлено вантаж - лом чорних металів у вагоні №66939380, що підтверджується залізничною накладною № 33213558.

Відповідно до відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній №33213558 від 23.05.2014 року зазначено, що одержувачем вантажу, завантаженого відправником, є ПАТ «Єнакіївський металургійний завод», 88429, Донецька область, м.Єнакієво, пр.Металургів,9, код 1067. Правильність внесених у накладну відомостей підтверджена відправником Смірновим В.Ю. та засвідчена ЕЦП 23.05.2014р. в 20:12.

Згідно з ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч.5 ст.306 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У ст.23 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, з наступними змінами, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Вимогами п. 2.1. розділу ІІ Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 червня 2011 р. за № n0246500-11 встановлено, що відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил встановлено, що графа накладної „одержувач", „код одержувача" заповнюються відправником. У графі „правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

При надходженні вагонів з вантажем на станцію призначення Маріуполь-Сорт ДП «Донецька залізниця» було встановлено, що вагон №66939380 прибув на адресу одержувача 1067 ПАТ «Єнакіївський металургійний завод». Даний одержувач по ст.Маріуполь-Сорт не працює (не акредитований). Вантаж у вагонах затриманий для з»ясування обставин.

Про встановлені обставини на станції Маріуполь-Сорт ДП «Донецька залізниця» було складено акт загальної форми № 597 від 27.05.2014 року.

На станцію відправлення дана телеграма №350 від 24.05.2014 року про прибуття вантажу, вагон №66939380, відправленого згідно накладної №33213558 від 23.05.2014 року, одержувач - ПАТ «Єнакіївський металургійний завод», код отримувача 1067. На ст. Маріуполь-Сорт є одержувач «Металургійний комбінат ім.Ілліча» код 3134. Терміново підтвердіть одержувача.

24.05.2014 року о 09:08 станція відправлення Ніжин Південно-Західної залізниці відправила телеграму на ст. Маріуполь-Сортувальний, в яких зазначила, що вагон №66939380, відправка №33213558, вантаж - металобрухт, відправник ТОВ «Вторсплав» 3208, вірно вважати код 3134, ПАО «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча».

27.05.2014р. станцією отримання була подана на станцію відправлення повторна телеграма з вимогою терміново підтвердити поштову адресу отримувача.

27.05.2014р. о 20:00 станція відправлення Ніжин Південно-Західної залізниці відправила повторну телеграму на ст. Маріуполь-Сортувальний, в яких зазначила, що вагон №66939380, відправка №33213558, вантаж - металобрухт, правильно вважати код отримувача 3134, ПАО «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», 87504 Донецька область м. Маріуполь, вул.Левченко,1.

Вантажовідправники, відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено, стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України, для засвідчення невідповідності обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, під час залізничних перевезень фіксуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Таким чином, акт загальної форми є підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним коду та найменування одержувача.

Положеннями п.5.5. Правил оформлення перевізних документів також передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей, зокрема, про код та адресу одержувача, з відправника стягується штраф згідно зі статтями 118 та 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов»язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Розмір санкцій може бути встановлено у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У зв»язку з виявленням факту неправильного зазначення у залізничній накладній №33213558 від 23.05.2014 року коду та адреси вантажоотримувача, позивачем нараховано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати у сумі 55595,00 грн., виходячи з провізної плати вагону №66939380 - 11119,00 грн., розмір якої встановлено у залізничній накладній №33213558 від 23.05.2014 року (11 119,00 грн.х5=55959,00 грн.).

Відповідач щодо факту неправильного зазначення у залізничній накладній №№33213558 від 23.05.2014 року коду та адреси вантажоотримувача не заперечував.

Відповідно до п.п. 2, 12 оглядового листа Вищого господарського суду України від 21.05.2014 № 01-06/662/2014 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення», накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається відправником та залізницею, тому вантажоодержувач як суб'єкт відносин перевезення має право вимоги і до перевізника (залізниці), і до вантажовідправника.

За всю сукупність неправильних, неточних або неповних відомостей, зазначених у конкретній накладній, до вантажовідправника може бути застосовано лише один п'ятикратний розмір штрафу, як це передбачено статтями 118, 122 Статуту залізниць України.

Виходячи з правового аналізу статей 118, 122 Статуту залізниць України, штраф за відповідні порушення нараховується одноразово. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.05.2013 № 5017/2133/2012.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати, виходячи з провізної плати вагону №66939380 - 11119,00 грн., а саме у сумі 55595,00 грн.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Аналогічна норма міститься в ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічна норма міститься і в ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому у п.3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання обов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони, в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно з п.6.4. Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008р. №04-5/225 „Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

У відповідності до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №47-П від 03.01.2014 року «Про зміну діючих умов праці», за підписом директора Смірнова В.Ю., у зв»язку з нестабільною фінансовою ситуацією товариства з обмеженою відповідальністю «Вторсплав» і змінами в організації виробництва і праці, з метою попередження банкрутства і масового вивільнення працівників та збереження кадрового потенціалу, робітників виробничих майданчиків ТОВ «Вторсплав» було переведено на дводенний робочий тиждень з 03.01. по 30.06.2014 року.

Наказом №48-П від 01.07.2014 року «Про зміну діючих умов праці», продовжено дію наказу №47-П від 03.01.2014 року «Про зміну діючих умов праці».

Відповідно до протоколів №1 від 03.01.2014 року та №2 від 29.04.2014 року загальних зборів працівників ТОВ «Вторсплав», у зв»язку з нестабільною фінансовою ситуацією товариства з обмеженою відповідальністю «Вторсплав» і змінами в організації виробництва і праці, з метою попередження банкрутства і масового вивільнення працівників та збереження кадрового потенціалу, всім робітникам приймальних пунктів підприємства встановлено дводенний робочий тиждень, відповідно на період з 03.01. по 30.06. та з 01.07. по 31.12.2014 року.

Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач не завдав жодних збитків позивачу - "Державному підприємству "Донецька залізниця" в результаті перевезення вантажу за залізничною накладною №33213588 від 23.05.2014 року, оскільки станція призначення у залізничній накладній №33213588 від 23.05.2014 року була зазначена вірно, переадресування вантажу не проводилось, відповідач також в повному обсязі сплатив залізничний тариф за перевезення вантажу, тим самим своєчасно та в повному обсязі виконавши взяті на себе зобов»язання, враховуючи ту обставину, що у зв»язку з падінням обсягів виробництва працівники ТОВ «Вторсплав» переведені на неповний робочий тиждень, що призвело до скорочення їх заробітної плати більш ніж у 2 рази, надмірно великий розмір штрафу, стягнення якого може привести до банкрутства підприємства, суд, відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 50 %. Відповідно штраф підлягає стягненню в сумі 27797,50 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 27797,50 грн. штрафу. В решті позову відмовити.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст.6,23,24,118,122,129 Статуту залізниць України; п.п.2.1., 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138); ст.ст. 549, 551, 614, 908 Цивільного кодексу України; ст.ст. 230, 231, 233 Господарського кодексу України; ст. ст.33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вторсплав", вул. Князя Чорного, буд. 4, кв. 72, м. Чернігів, 14000 (р/р 260083343 у Чернігівській обласній дирекції Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», МФО 353348, ) на користь "Державного підприємства "Донецька залізниця", вул. Артема, 68, м. Донецьк, 83001 (р/р 47 в ДФАБ «Експрес-банк», МФО 335838, ОКПО 25905191) 27797 грн. 50 коп. штрафу та 1827,00 судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 04.02.2015 року.

Суддя Л.М. Лавриненко