ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 січня 2015 року Справа № 910/8715/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Грейц К.В.,
суддів:Бакуліної С.В.,
Волковицької Н.О.,
Добролюбової Т.В.,
Мачульського Г.М.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 19.11.2014
у справі№ 910/8715/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Центр-Н"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К"
простягнення 35911056,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2014 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Центр-Н" 35653751 грн 39 коп. основного боргу, 1724928 грн 51 грн. інфляційних втрат та 286513 грн 55 грн. 3% річних та 73080 грн 00 коп. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2014, рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2014 року у справі №910/8715/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2014 у справі №910/8715/14 судові рішення попередніх інстанцій залишені без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" звернулось із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 19.11.2014 у справі № 910/8715/14, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму основного боргу.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 16.12.2010 у справі №17/717, від 07.02.2007 у справі №13/300, від 14.04.2014 у справі №908/3427/13, мотивовано неоднаковим застосуванням норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, колегія суддів вважає необхідним відмовити в допуску справи до провадження Верховного Суду України з таких підстав.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судового рішення може бути подана виключно на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета і підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень. При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Постановою від 19.11.2014 у справі №910/8715/14 суд касаційної інстанції залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій, якими задоволено позов про стягнення суми боргу. При цьому, суд касаційної інстанції виходив зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, що позивач поставив за договором поставки відповідачу товар, проте останній взяті на себе зобов'язання в частині оплати товару не виконав належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, наявність та розмір якої підтверджено видатковими накладними, за якими поставлено та не оплачено товар, платіжними дорученнями, що доводять часткову оплату товару, актами звірки взаєморозрахунків, з яких вбачається, що відповідачем підтверджено факт реалізації товару та існування заборгованості перед позивачем на спірну суму.

У постанові від 16.12.2010 у справі№17/717 суд касаційної інстанції залишив без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою задоволено позов про стягнення заборгованості. При цьому, суд касаційної інстанції в частині, що стосується доводів заявника, погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що акт звірки розрахунків не доводить узгодженості суми заборгованості за договором, оскільки вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обов'язав сторін, в той час як зобов'язання сторін підтверджено договором, укладеним сторонами, за яким відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання в частині сплати позивачу фактично отриманого товару у встановлений договором строк, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити позивачу з урахування зміни курсу долару США до гривні, як це передбачено умовами договору.

У постанові від 14.04.2014 у справі №908/3427/13 суд касаційної інстанції залишив без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості. При цьому, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що надані товарно-транспорті накладні не підтверджують поставку товару, оскільки останні складені з порушенням, а саме не підписані уповноваженими особами відповідача та не відображають обсягу поставленого товару, а акт звірки не береться до уваги, оскільки не містить посилань на умови договору, складений за інший період, ніж визначений в позовній заяві.

З наведеного вбачається, що відповідні правові висновки, покладені в основу згаданих постанов суду касаційної інстанції, не можна розцінювати як ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки при їх прийнятті суд касаційної інстанції виходив з різних фактичних обставин справи.

Крім того, не може бути доказом неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах постанова Вищого господарського суду України від 07.02.3007 у справі № 13/300, якою рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справу передано до суду першої інстанції, оскільки прийняття касаційною інстанцією постанов про скасування судових рішень судів нижчих інстанцій з передачею справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору у справі, а тому на відповідну постанову не може бути здійснено посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК України.

За таких обставин відсутні визначені статтею 11116 ГПК України підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Епицентр К" у допуску справи № 910/8715/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяК.Грейц
Судді: С.Бакуліна
Н.Волковицька
Т.Добролюбова
Г.Мачульський