ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 лютого 2015 р. Справа № 918/1735/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро Верітас Сертифікейшн Україна"

до відповідача Публічне акціонерне товариство "Завод "Технопривод"

про стягнення в сумі 9 142 грн. 22 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник по довіреності Загнітко Н.Л.

від відповідача: представник по довіреності Губар Н.В.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 26.01.15 по 03.02.15

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро Верітас Сертифікейшн Україна" (надалі Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" (надалі Відповідач) в якому просить стягнути з останнього 9 142,22 грн. в тому числі: 8 419.97 грн. - основна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції (1419,97 грн.), 458,74 грн. - пеня, 263,51 грн. - 3% річних. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі контракту № BVC-UKR 3701/12 LVI від 13 липня 2013 року він на замовлення Відповідача виконав роботи по проведенню першого наглядового аудиту підприємства замовника з метою здійснення періодичного нагляду за станом Системи Менеджменту Якості для забезпечення її відповідності вимогам міжнародного стандарту ISO 9001:2008, однак Відповідач не в повній мірі оплатив вартість робіт.

Відповідач надав суду відзив на позов в якому зазначає, що вимог Позивача не визнає, так як останній в порушення умов контракту не надав Звіту з протоколами про можливі невідповідності (форма SF 02). Крім того Відповідач стверджує, що Акт приймання-здачі робіт №46 227 від 25.07.2013р. від імені ЗАТ "Завод "Технопривод" підписано неуповноваженою особою (директором Цуркан М.М.), так як рішення наглядової ради ЗАТ "Завод "Технопривод", оформлені протоколом від 08.07.2013р., яким Цуркан М.М. обирався директором, визнано недійсним рішенням господарського суду Рівненської області від 14.10.2014 року у справі №918/1226/14 з моменту прийняття.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

13 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро Верітас Сертифікейшн Україна», як Виконавцем та ЗАТ "Завод "Технопривод", як Замовником, було укладено Контракт № BVC-UKR 3701/12 LVI на здійснення робіт (послуг) (надалі Контракт).

Згідно умов Контракту Позивач приймає на себе зобов'язання щодо проведення ресертифікаційного аудиту системи менеджменту якості (далі - СМК) на відповідність вимогам міжнародного стандарту ISO 9001:2008, перевірка результативності вжитих коригуючих дій, спрямованих на усунення виявлених невідповідностей, видача сертифікату відповідності СМК вимогам міжнародного стандарту ISO 9001:2008 за умови усунення Відповідачем усіх виявлених невідповідностей протягом аудиту, проведення наглядових аудитів.

Згідно п. 4.1.1. Контракту Відповідач зобов"язався оплатити послуги Позивача шляхом здійснення 100% попередньої оплати протягом 10 банківських днів з моменту виставлення рахунку.

05.06.2013р. Позивач направив на адресу Відповідача претензію, відповіді на претензію отримано не було.

16.07.2013 Позивачем було видано рахунок № 46 227 на суму 8 700,00 грн. 23.07.2013 р. Відповідачем було оплачено згідно рахунку 1 700,00 грн.

25.07.2013 р. сторонами було підписано акт приймання-здачі робіт №46 227 .

05.08.2013р. Позивачем було направлено поштовим відправленням на адресу Відповідача рахунок для оплати (а.с. 30-31). Таким чином Відповідач мав оплатити послуги Позивача в строк до 16.08.2013 р.

Станом на 27.11.2014 р. виконані роботи залишаються частково неоплаченими, тобто Відповідач порушив умови Контракту, не виконавши свої зобов'язання щодо оплати виконаних робіт згідно Контракту.

Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Така ж норма закріплена і в ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином вимоги Позивача про стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 7000, 00 грн. грунтуються на договорі та законі, є правомірними, і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином правомірними та обгрунтованими є вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних в сумі 1419.97 грн. та 3% річних в сумі 263,51 нарахованих за період з 27.08.2013р. по 27.112014 року.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 6.3. Контракту у разі недотримання Відповідачем строків оплати, Відповідач зобов"язаний сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплачених послуг за кожний день прострочення.

Таким чином правомірною є вимога Позивача про стягнення з Відповідача пені за порушення строків оплати вартості робіт.

Однак при здійснення розрахунку пені Позивачем допущені порушення ст.232 Господарського кодексу України, відповідно до п.6 якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи те, що Позивач виставив Відповідачу рахунок на оплату вартості робіт 05.08.2013р. (а.с. 30-31), то на підставі п.4.1.1 Контракту Відповідач зобов"язаний оплатити вартість послуг Позивача в строк до 16.08.2013 р., і, відповідно, саме від цієї дати слід відраховувати шестимісячний строк, встановлений ст. 232 ГК України для нарахування пені і закінчення якого буде припадати на 15.02.2014 року. Всупереч нормі ст.232 ГКУ Позивач нарахував пеню до 26.02.2014 року.

Здійснивши перерахунок пені суд встановив, що її розмір за період з 27.08.2013р. по 15.02.2014 року складає 431,32 грн.. При цьому початком нарахування пені суд бере дату 27.08.2013р., так як саме з цієї дати Позивач здійснює нарахування пені, не дивлячись на те, що початок нарахування може здійснюватися з 16.08.2013 р., а господарський суд не вправі виходити за межі позовних вимог.

Заперечення відповідача, наведені у відзиві є необгрунтваними та не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

По-перше, Позивачем надано суду Звіт про результати аудиту ( а..с.74-79), наявність якого заперечував Відповідач, по-друге, відповідно до п.3 ст.92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідач не довів належними доказами того, що Позивач знав чи за всіма обставинами не міг не знати про обмеження керівника Відповідача на момент підписання Акта приймання-здачі робіт, а відтак обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи - Відповідача, наведені останнім у відзиві на позов, не має юридичної сили у відносинах з третіми особами.

Крім того, відповідно до ст.241 ЦКУ правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Дії Відповідача по частковій оплаті вартості послуг, наданих Позивачем, свідчать про схвалення Акта приймання-здачі робіт №46 227 від 25.07.2013 року, а відтак останній створює цивільні права та обов'язки для Позивача та Відповідача.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладаються судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір" Позивачу слід повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 125 грн.00 коп., як надмірно сплачений, про що винести ухвалу.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" (35331, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Городок, буд.2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро Верітас Сертифікейшн" Україна" (01042, м.Київ, вул. Івана Кудрі, 39) суму основного боргу у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч грн. 00 коп.), інфляційні втрати в сумі 1419, 97 грн. (одна тисяча чотириста дев"ятнадцять грн. 97 коп.) три відсотки річних у розмірі 263,51 грн. (двісті шістдесят три грн. 51 коп.), пеню в сумі 431,32 грн. (чотириста тридцять одна грн. 32 коп.), судовий збір у розмірі 1821грн. 52 коп..

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 27,42 грн. (двадцять сім грн. 42 коп.).

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Бюро Верітас Сертифікейшн" Україна" (01042, м.Київ, вул. Івана Кудрі, 39) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 125 грн.00 коп., як надмірно сплачений, про що винести ухвалу.

Суддя Марач В.В.

підписано "06" лютого 2015 р.