РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/27352/14 26.01.15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан - Україна"

до Фізичної особи - підприємця Гарбуза Владислава Анатолійовича

про стягнення 4076,46 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача:Мовчан А.О. довіреність б/н від 13.12.2014;
від відповідача:не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан-Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Гарбуза Владислава Анатолійовича про стягнення 4076,46 грн., з яких 2326,96 грн. - основний борг, 551,05 грн. - пеня, 747,02 грн. - 24 % річних та 451,43 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором поставки №107/12-П від 14.12.2011р., внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 2326,96 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 551,05 грн., 24 % річних в розмірі 747,02 грн. та інфляційні втрати в розмірі 451,43 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року порушено провадження у справі №910/27352/14 та призначено до розгляду на 26.01.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 26.01.2015р. свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, ухвала суду надіслана за вказаною адресою вважається врученою відповідачеві належним чином, а тому підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, господарський суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України в судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 26.01.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

В судовому засіданні суд повідомив про порядок отримання повного тексту рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2011р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лан-Україна" (далі - постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Гарбузом Владиславом Анатолійовичем (далі - покупець) укладено Договір поставки №107/12-П (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору за цим договором постачальник зобов'язався поставити покупцю товари, а покупець зобов'язався приймати їх та оплачувати.

Згідно з п.2.1. Договору товари поставляються по накладним на підставі замовлень покупця на поставку.

Відповідно до п.2.4. Договору днем виконання постачальником зобов'язання по поставці товарів вважається дата здачі товарів органу транспорту при відвантаженні іногородньому покупцю, а при здачі товарів на складі покупця або постачальника - дата накладної, приймально-здавального акту або розписки про отримання товарів.

Відповідно до п.3.2. Договору за поставлені товари покупець зобов'язаний сплатити постачальнику протягом 21 календарного дня з дня поставки (п.2.4. Договору) суму, що вказана в накладній (рахунку), по якій поставляється товар.

Згідно з п.7.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 березня 2013 р. В разі відсутності письмової заяви будь-якої із сторін на протязі 1 (одного) місяця до закінчення строку дії Договору про припинення або зміну Договору/строк дії Договору продовжується на 1 (один) рік на умовах, передбачених цим Договором.

Судом встановлено, що позивачем поставлено відповідачу товар на суму 2764,52 грн., що підтверджується видатковими накладними №80279854 від 11.07.2013, №80279852 від 11.07.2013, №80278859 від 04.07.2013, копії яких долучено до матеріалів справи.

Вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, внаслідок чого приймаються в якості належних доказів поставки позивачем товару за договором.

Позивач вказує, що відповідачем в повному обсязі не оплачено поставлений позивачем товар, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 2326,96 грн., на підтвердження чого, також, долучає довідку головного бухгалтера ТОВ "ЛАН-Україна" Шевченко О.М., скріплену печаткою позивача.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3.2. Договору за поставлені товари покупець зобов'язаний сплатити постачальнику протягом 21 календарного дня з дня поставки (п.2.4. Договору) суму, що вказана в накладній (рахунку), по якій поставляється товар.

З врахуванням положень п.3.2. Договору, відповідач за товар поставлений згідно видаткових накладних №80279854 від 11.07.2013, №80279852 від 11.07.2013 повинен був оплатити в термін до 31.07.2013р. та згідно видатковою накладною №80278859 від 04.07.2014 - в термін до 24.07.2013р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що на виконання умов договору ним були повністю проведені розрахунки з позивачем у строк, передбачений п.3.2. Договору.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2326,96 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором позивач, просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 551,05 грн., 24 % річних в розмірі 747,02 грн. та інфляційні втрати в розмірі 451,43 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 4.3. Договору сторонами погоджено, що за прострочення оплати поставлених товарів (п.3.2. Договору), покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несплаченої в строк суми - за кожен день прострочення платежу. Сторони відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановили, що за порушення грошового зобов'язання покупець на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити 24% (двадцять чотири проценти) річних.

Отже, позивач має право вимагати сплату боргу з урахування індексу інфляції та 24 % процентів річних, що є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Судом перевірено розрахунок позивача 24% річних та інфляційних втрат, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 24% річних в розмірі 747,02 грн. та інфляційних втрат в розмірі 451,43 грн., заявленому позивачем.

Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 551,05 грн.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.3. Договору за прострочення оплати поставлених товарів (п.3.2. Договору), покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несплаченої в строк суми - за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки, як встановлено судом, позивач здійснює розрахунок пені у строк, що перевищує строк, визначений у ч. 6 ст. 232 ГК України. Встановлення іншого строку нарахування штрафних санкцій сторонами в договорі не погоджено.

Таким чином, за розрахунком суду, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 181,41 грн. в межах шестимісячного періоду нарахування (по кожному простроченому платежу окремо), у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 551,05 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 181,41 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гарбуза Владислава Анатолійовича (02090, м. Київ, вул. Сосницька, 19, кв. 330, ідентифікаційний код ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Україна" (04116, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 5, ) 2326 (дві тисячі триста двадцять шість) грн. 96 коп. - основного боргу, 451 (чотириста п'ятдесят одну) грн. 43 коп. - інфляційних втрат, 747 (сімсот сорок сім) грн. 02 коп. - 24 % річних, 181 (сто вісімдесят одну) грн. 41 коп. - пені та 1661 (одну тисячу шістсот шістдесят одну) грн. 33 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 29.01.2015 року

Суддя О.А.Грєхова