КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа№ 910/20215/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від прокуратури: Пантюхов О.В. - прокурор Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері

від позивача: Ковальчук І.В. - за дов.

від відповідача: Торосян К.Р. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2014

у справі № 910/20215/14 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння»

про стягнення 1 300 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави (далі, прокурор) в особі Міністерства оборони України (далі, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» (далі, відповідач) про стягнення 1 300 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо виконання робіт за договором на виконання дослідно-конструкторської роботи шифр «Бліндаж» № 117539 від 08.08.1997.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 910/20215/14 позовні вимоги Військового прокуратура Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» на користь Міністерства оборони України 1 300 000,00 грн., наданих підприємству у якості авансу на виконання роботи етапу № 2 з виготовлення дослідного зразка № 2 модернізованої бойової машини піхоти БМП-1 з системою керування вогнем «Тандем» та проведення попередніх випробувань, корегування робочої конструкторської документації за результатами попередніх випробувань та 26 000,00 грн. - судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання щодо виконання робіт етапу № 2 з виготовлення дослідного зразка № 2 модернізованої бойової машини піхоти БМП-1 з системою керування вогнем «Тандем» та проведення попередніх випробувань, коригування робочої конструкторської документації за результатами попередніх випробувань - не виконав, а тому зобов'язаний повернути позивачу 1 300 000,00 грн. отриманого авансу за невиконання вищевказаних робіт.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, Державне підприємство «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 910/20215/14 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що судом першої інстанції не було повністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, у апеляційній скарзі відповідач стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги звіт за використання наданого авансу на етап 2 по д/у № 2 до Договору № 117539 від 08.08.1997 ДКР шифр «Бліндаж» на суму 750 502,76 грн. Тобто, на думку скаржника, роботи на суму 750 502,76 грн. були прийняті замовником, а підстави для стягнення попереднього авансу в сумі 1 300 000 грн. відсутні.

Також, апелянт наголосив на тому, що неодноразово звертався до позивача з пропозицією підписати погоджувальний протокол на перенесення строків проведення попередніх випробувань, однак, такої згоди надано не було.

Крім того, як зазначив скаржник, невідповідність дослідного зразка вимогам технічного замовлення обумовлена неможливістю усунення недоліків співвиконавцем, а тому вина виконавця (відповідача) у неможливості досягнення результату відсутня.

Також, відповідач зауважив, що судове рішення було прийняте в першому судовому засіданні без врахування заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу відповідача у справі № 910/20215/14 передано на розгляд судової колегії Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Отрюха Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2014 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 03.02.2015.

У судовому засіданні представник позивача надав суду копії листів № 247/4/433 від 30.01.2013, № 247/4/1777 від 22.04.2013 та № 247/4/652 від 11.02.2014, які були оглянуті колегією суддів та долучені до матеріалів справи.

Представники прокуратури та позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, у позові відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 08.08.1997 між Міністерством оборони України (замовник) та Державним підприємством «Науково-технічний центр «Артилерійсько-стрілецького озброєння», правонаступником якого є Державне підприємство «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» (виконавець), укладено Договір на виконання дослідно-конструкторської роботи шифр «Бліндаж» № 117539 (далі, Договір) (том 1, а.с. 16-19).

Відповідно до частини 1 статті 892 Цивільного кодексу України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Згідно статті 897 Цивільного кодексу України виконавець за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний, зокрема, виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми (техніко-економічних показників) або тематики і передати замовникові результат у строк, встановлений договором.

Так, згідно пункту 1 Договору виконавець зобов'язується виконати та здати замовнику, а останній зобов'язується прийняти та оплатити дослідно-конструкторську роботу по темі «Бліндаж». Повний обсяг роботи та окремі її етапи вказані в доданій до Договору відомості, яка є невід'ємною частиною даного Договору (том 1, а.с. 20-21).

20.12.2006 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору (том 1, а.с. 39-41), відповідно до якої в додаток до основного договору головний виконавець відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 28.10.2005 р. № 405 зобов'язується виконати й здати генеральному замовнику, а останній зобов'язується прийняти та оплатити роботу по темі: Участь у створенні дослідного зразка № 2 модернізованої бойової машини БМП-1 з удосконаленою системою керування вогнем «Тандем» та участь у державних випробуваннях дослідних зразків № 1 та № 2 модернізованої БМП-1.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 2 до Договору сторони погодили, що терміни виконання робіт або її етапів можуть змінюватись за письмовою домовленістю сторін з оформленням узгоджувального протоколу.

Датою виконання обов'язків за етапами 1, 2 вважається дата затвердження акту про прийняття етапу. Представник генерального замовника протягом наступного дня після отримання головним виконавцем затверджених актів видає посвідчення за встановленою Міністерством оборони України формою, яке після затвердження сторонами протоколу договірної (твердої фіксованої) ціни, є підставою для пред'явлення головним виконавцем рахунку на оплату прийнятих робіт (пункт 4 Додаткової угоди № 2 до Договору).

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 2 до Договору (том 1, а.с. 42) затверджено відомість виконання дослідно-конструкторської роботи, а саме: етапи роботи, терміни виконання етапів та ціну.

Пунктом 23 Договору сторони передбачили сплату авансу в розмірі 80% від узгодженої попередньої ціни етапу, а протоколом, затвердженим 10.07.2009 (том 1, а.с. 49), узгоджено попередню ціну етапу № 2, яка становить 1 742 400,12 грн.

Додатковими угодами до Договору термін дії останнього подовжувався.

Так, Додатковою угодою № 5 від 27.12.2012 було встановлено термін дії Договору до 31.12.2013.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору та Додаткової угоди № 2 позивачем перераховано на рахунок відповідача аванс у розмірі 1 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 247/2/74 від 14.07.2009 (том 1, а.с. 56).

Як вбачається із матеріалів справи, спір у справі виник в зв'язку з тим, що відповідачем порушено зобов'язання щодо виконання робіт етапу № 2 з виготовлення дослідного зразка № 2 модернізованої бойової машини піхоти БМП-1 з системою керування вогнем «Тандем» та проведення попередніх випробувань, коригування робочої конструкторської документації за результатами попередніх випробувань, в результаті чого прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 300 000,00 грн. - авансу наданих відповідачу в якості виконання вищевказаних робіт.

Як зазначає позивач, виріб «Тандем» мав суттєві недоліки та невідповідності заявленим технічним умовам.

Враховуючи зазначене, 12.03.2013 позивач звернувся до відповідача з претензією № 247/4/1144 про стягнення боргу на суму 1 300 000,00 грн. (том 1, а.с. 53-54). Вказана претензія була залишена відповідачем без задоволення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог прокурора з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2013 у справі № 910/8780/13 встановлено факт невиконання відповідачем робіт етапу № 2 у передбачений договором строк, та, з огляду на це, зобов'язано Державне підприємство «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» виконати роботи етапу № 2 з виготовлення дослідного зразка № 2 модернізованої бойової машини піхоти БМП-1 з системою керування вогнем «Тандем» та проведення попередніх випробувань, коригування робочої конструкторської документації за результатами попередніх випробувань.

З огляду на вказане, факт невиконання відповідачем робіт етапу № 2 за Договором не підлягає повторному доказуванню, оскільки встановлений рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2013 у справі № 910/8780/13.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження виконання відповідачем спірних робіт.

Натомість, як зазначає позивач у своєму листі № 247/4/652 від 11.02.2014, незважаючи на проведення декількох спільних нарад з метою вирішення проблемних питань виконання ДКР «Бліндаж», жодних позитивних зрушень з боку відповідача щодо подальшого виконання спірних робіт по Додатковій угоді № 2 до Договору не відбулося. Доказів протилежного скаржником суду не надано.

Посилання скаржника на звіт за використання наданого авансу на етап 2 по Додатковій угоді № 2 до Договору на суму 750 502,76 грн. як на підставу для відмови у задоволенні позову не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до пункту 4 Додаткової угоди № 2 до Договору датою виконання обов'язків за етапами 1, 2 вважається дата затвердження акту про прийняття етапу, а не звіту про використання авансу. Втім, матеріали справи не містять погодженого та підписаного сторонами акту про прийняття етапу № 2 додаткової угоди, що, у сукупності з іншими матеріалами справи, також свідчить про невиконання/неналежне виконання відповідачем вказаних робіт. Крім того, зазначеним звітом підтверджується лише цільове використання коштів, а не факт прийняття позивачем виконаних робіт.

Твердження скаржника з приводу неможливості виконання робіт у зв'язку з тим, що невідповідність дослідного зразка сталася з вини співвиконавця - НДІ Радіолокаційних систем «Квант-радіолокація», а не відповідача, оцінюються судом критично, оскільки Додаткова угода № 2 до Договору укладена безпосередньо з Державним підприємством «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння», а тому саме воно є особою, відповідальною за належне виконання умов договору. Крім того, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вживались усі заходи для належного виконання зобов'язань за спірним договором, наприклад, вчинялись дії щодо залучення до виконання робіт інших співвиконавців, які могли мати відповідні технічні можливості для належного виконання спірних робіт.

Укладаючи спірний Договір та Додаткову угоду № 2 до нього, сторони мали на меті досягнення певного результату.

Так, укладаючи Додаткову угоду № 2 до Договору замовник, з огляду на її зміст та норми статей Цивільного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, мав на меті отримання від виконавця результату у вигляді виконаних робіт відповідно до погодженої із замовником програми (техніко-економічних показників) та передачу такого результату замовникові у строк, встановлений договором.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, виконуючи спірні роботи, відповідачем були допущені значні недоліки, а саме, невідповідність їх заявленим технічним умовам, що, як наслідок, унеможливлює використання модернізованої бойової машини БМП-1 з удосконаленою системою керування вогнем «Тандем» за призначенням.

Разом із вищевикладеним, колегія суддів зазначає, що відповідно до умов пункту 12 Додаткової угоди № 2 до Договору робота, припинена з вини Головного виконавця, передбачає повернення генеральному замовнику (позивачу) - коштів по додатковій угоді з урахуванням інфляційних процесів.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що будь-яких документів на підтвердження належного виконання зобов'язань за Додатковою угодою № 2 до Договору щодо виконання робіт етапу № 2 з виготовлення дослідного зразка № 2 модернізованої бойової машини піхоти БМП-1 з системою керування вогнем «Тандем» та проведення попередніх випробувань, коригування робочої конструкторської документації за результатами попередніх випробувань відповідачем суду не надано, колегія суддів вважає позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача на користь позивача 1 300 000,00 грн. наданих підприємству у якості авансу на виконання роботи етапу № 2 коштів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання скаржника на порушення судом норм процесуального права, що пов'язано із тим, що судове рішення було прийняте в першому судовому засіданні без врахування заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2014 про порушення провадження у справі № 910/20215/14 було зобов'язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву, відомості щодо сплати боргу, контррозрахунок суми, заявленої до стягнення; розгляд справи призначено на 28.10.2014.

Вказана ухвала була направлена на адреси сторін спору.

У матеріалах справи міститься доказ належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання у справі, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1, а.с. 5).

У судове засідання, призначене на 28.10.2014, представник відповідача не з'явився, відзиву, відомостей щодо сплати боргу, контррозрахунку суми заборгованості суду не надав.

Водночас, 27.10.2014 відповідачем було подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки його представника у судове засідання.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що до клопотання про відкладення розгляду справи відповідачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження викладених у ньому обставин.

У зазначеному клопотанні представником відповідача також не доведено факту неможливості заміни його іншим представником чи обставин, які унеможливлюють розгляд справи у його відсутності.

Крім того, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Однак, це є правом суду, а не обов'язком.

Таким чином, колегія суддів не вбачає у діях суду першої інстанції порушень норм процесуального права, отже відмова у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи є такою, що не суперечить нормам процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 910/20215/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 910/20215/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/20215/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко