КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р. справа№ 910/12663/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Карась В.В.;

відповідача - Скоповська Х.М.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

на рішення Господарського суду м. Києва від 30.09.2014 р.

у справі № 910/12663/14 (суддя - Полякова К.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

про відшкодування шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 3312,93 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.09.2014 р. у справі № 910/12663/14 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на користь позивача 2802,93 грн страхового відшкодування, в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якої неподання заяви про страхове відшкодування протягом року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Відтак, апелянт вважає, що вказана норма розповсюджується на відносини, що склалися між позивачем та відповідачем у даній справі, а тому суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском річного строку, передбаченого ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2014 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/12663/14, а розгляд справи призначено на 22.01.2015 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.03.2011 р. між Акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - страховик), та Панченком Олександром Степановичем (далі - страхувальник, вигодонабувач) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 329-а/11дп, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем марки "Nissan Almera", державний номер АЕ 1320 СЕ.

Відповідно до відомостей про дорожньо-транспортну пригоду № 8969573, 27.02.2012 р. о 15 год. 45 хв. в м. Дніпропетровську по бул. Слави відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) (далі - ДТП) між транспортним засобом марки "Nissan Almera", державний номер АЕ 1320 СЕ, яким керував Панченко Олександр Степанович (страхувальник), та транспортним засобом марки "Volvo FH 12", державний номер 19214 ХА, під керуванням Омельчука Анатолія Петровича. Причиною вказаної ДТП стало те, що водій Омельчук Анатолій Петрович, керуючи автомобілем "Volvo FH 12", державний номер 19214 ХА, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено надання безперешкодного проїзду.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль марки "Nissan Almera", державний номер АЕ 1320 СЕ, отримав механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2012 р. у справі № 412/3971/2012 Омельчука Анатолія Петровича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн.

28.02.2012 р. до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" звернувся страхувальник Панченко Олександр Степанович із письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов укладеного договору добровільного страхування транспортного засобу № 329-а/11дп від 02.03.2011 р.

Згідно зі страховим актом № 2012/V/ОМОD01726/VESKO5478 від 15.03.2012 р. та розрахунком до нього, розмір страхового відшкодування, визначений позивачем на підставі рахунку-наряду № П3144 від 28.02.2012 р., виставленого Приватним підприємством "Сінгл-Сервіс" (станція технічного обслуговування), становить 3312,93 грн.

В матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 11041 від 16.03.2012 р., яким підтверджується перерахування позивачем вказаної суми страхового відшкодування на рахунок Приватного підприємства "Сінгл-Сервіс".

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Volvo FH 12", державний номер 19214 ХА, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1408577 від 29.12.2011 р.

Враховуючи вищевикладене, 22.10.2013 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за № 108/2.

Однак, листом № 8074 від 02.12.2013 р. Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" відмовило позивачу у виплаті суми страхового відшкодування у зв`язку з пропуском річного строку на подання заяви про страхове відшкодування, посилаючись на ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Тому, приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1408577 від 29.12.2011 р., позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 3312,93 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент укладення полісу № АВ/1408577 від 29.12.2011 р.) особи, відповідальність яких застрахована, - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як передбачено ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як було зазначено вище, вина водія, який керував автомобілем "Volvo FH 12", державний номер 19214 ХА, була доведена у судовому порядку згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2012 р. у справі № 412/3971/2012.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Volvo FH 12", державний номер 19214 ХА, за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1408577 від 29.12.2011 р.

Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50000,00 грн, франшиза - 510,00 грн, строк дії полісу з 05.01.2012 р. до 04.01.2013 р.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "Nissan Almera", державний номер АЕ 1320 СЕ, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1408577 від 29.12.2011 р.

В свою чергу, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 329-а/11дп від 02.03.2011 р., перейшло право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" підлягає частковому задоволенню у зв'язку з тим, що позивач не зменшив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого, на суму франшизи, передбаченої полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1408577 від 29.12.2011 р., у розмірі 510,00 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування має становити 2802,93 грн (3312,93 грн - 510,00 грн = 2802,93 грн)

За таких обставин, апеляційний суд вважає правомірним висновок Господарського суду м. Києва про часткове задоволення позовних вимог у даній справі.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не було дотримано вимог ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки останнім не було повідомлено протягом року Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" про настання страхового випадку, колегія зазначає наступне.

В даному випадку спірні регресні правовідносини між страховими компаніями не регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Вказаною вище статтею встановлено підстави для відмови страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у виплаті страхового відшкодування в разі невиконання потерпілою особою своїх обов'язків, що не можна ототожнювати з обов'язками страховика у правовідносинах регресного відшкодування.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, позивач може реалізувати своє право, передбачене ст. 993 ЦК України, шляхом безпосереднього подання позову до суду протягом трьох років від дня виконання основного зобов'язання за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів.

Наведене також узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах від 24.03.2014 р. у справі № 910/19632/13, від 29.04.2014 р. у справі № 910/21529/13 та від 18.11.2014 р. у справі № 910/5802/14.

Таким чином, доводи скаржника спростовуються вказаними твердженнями, а тому відхиляються колегією суддів, як необґрунтовані.

Отже, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення про часткове задоволення позовних вимог було правильно застосовано норми законодавства та достовірно досліджено наявні обставини справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" належними та допустимими доказами доведено факт наявності зобов`язання відповідача з відшкодування шкоди в порядку регресу, що в свою чергу останнім не спростовано.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду м. Києва від 30.09.2014 р.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 30.09.2014 р. у справі № 910/12663/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/12663/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран