номер провадження справи 30/8/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 Справа № 908/67/15-г

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж (71118, м. Бердянськ Запорізької області, пр. 12 Грудня, 25)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 13118,83 грн.,

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача - Довгорук І.С., довіреність № 44 від 31.12.2014 р.;

від відповідача - не з'явився;

Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 13118,83 грн. заборгованості за договором № 486 від 01.08.2010 р., в т.ч.: 6264,07 грн. основного боргу за спожиту активну електроенергію, 5725,30 грн. боргу за перевищення договірної величини електроспоживання, 435,71 грн. пені, 66,80 грн. - 3% річних та 626,95 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст. ст. 2, 12, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 2, 173, 174, 175, 193, 217, ч.4 ст. 231, 275-277 Господарського кодексу України, ст. 526, ст. 527, 530, 549, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", п.п. 5.1, абз. 5 п.п 6.6, абз. 2 та 7 п. 6.11, 6.13 10.2 Постанови НКРЕ України "Про затвердження Правил користування електричною енергією"№28 від 31.07.1996р. та умови укладеного між сторонами договору. За твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором у останнього перед постачальником електроенергії існує борг за спожиту активну електроенергію в сумі 13118,83 грн. За доводами позивача, несплата вартості спожитої електроенергії є підставою для покладення на відповідача додаткової відповідальності у вигляду передбачених договором та законом санкцій.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.01.2015 р. порушено провадження у справі № 908/67/15-г, присвоєно справі номер провадження № 30/8/15, розгляд якої призначено на 05.02.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті.

За письмовим клопотанням представника позивача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача у судовому засіданні в повному обсязі підтримав вимоги позовної заяви. Надав документи на виконання ухвали суду від 06.01.2015 р.

Крім того, до початку судового засідання представником позивача надано письмову заяву, в якій позивач повідомляє про сплату відповідачем 03.02.2015 р. перевищення договірної величини електроспоживання в повному обсязі в розмірі 5725,30 грн. та часткову оплату заборгованості за спожиту енергію в розмірі 2870,00 грн., а також просить врахувати цю оплату при винесенні рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду про порушення провадження по справі від 06.01.2015 р. не виконав, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 189 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Станом на дату прийняття рішення по даній справі, ухвала господарського суду про порушення провадження у справі направлялась учасникам судового процесу за визначеними у позовній заяві та в правовстановлюючих документах адресами, відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, що співпадає з адресою місцезнаходження відповідача за відомостями, визначеними у ЄДР (витяг з ЄДР станом на 27.01.2015 р. наявний у матеріалах справи). Направлена на адресу відповідача кореспонденція до суду не поверталась.

Таким чином, про час та місце слухання даної справи відповідач був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при неподанні відзиву на позовну заяву і витребуваних господарським судом матеріалів справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК України розгляду справи у разі нез'явлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обов'язком суду, і використовується ним, якщо неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

В даному випадку суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Враховуючи обмеженість розгляду справи визначеними законом процесуальними строками та достатність матеріалів справи для розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 05.02.2015 р. справу розглянуто за наявними матеріалами, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2010 р. між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж (Постачальником електричної енергії, позивачем у справі) та Фізичною особою-підприємця ОСОБА_1 (Споживачем, відповідачем у справі) було укладено договір №486 про постачання електричної енергії (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник електричної енергії зобов'язався здійснювати продаж електричної енергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а Споживач - своєчасно оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами даного договору (п. 1 Договору).

За змістом Розділу 2 Договору Споживач зобов'язався оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 "порядок розрахунків за електричну енергію" та додатка № 5 "Графік зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії".

Частиною 5 розділу 7 Договору передбачено, що порядок зняття показів розрахункових засобів та відомості про точки розрахункового обліку Споживача та субспоживачів наведені в додатку № 5 "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії" і в додатку № 6.1 "Перелік точок розрахункового обліку реактивної електричної енергії".

Також, в розділі 7 Договору визначено, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Договору оформлюється та надається "Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" (Додаток № 5.1).

Додатком № 4 до Договору сторонами передбачено:

1. Розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця.

5. Споживач не пізніше 14-00 годин другого робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою Споживача та скріплених його печаткою: "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" за формою Додатка № 5.1; "Акта звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної Постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу" за формою додатка № 5.5 (у випадку розрахунку за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу); Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає Споживачу.

7. За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого Споживачем "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

10. Рахунки або платіжні вимоги - доручення направляються Постачальником електричної енергії Споживачу поштою рекомендованим листом, нарочним або віддаються уповноваженому представнику Споживача під розпис у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою Постачальника електричної енергії журналі.

11. Споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення, здійснити оплату.

12. Якщо Споживач не надав "Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" в обумовлений термін, Постачальник електричної енергії самостійно визначає обсяги спожитої електричної енергії та надає Споживачу рахунок або платіжну вимогу - доручення для сплати виходячи із середньодобового обсягу споживання електричної енергії за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання Споживачем даних про використану електричну енергію протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії не перевищує один розрахунковий період, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється Постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання визначених згідно п. 3 Додатку № 5 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" без подальшого перерахунку.

Пунктом 1 додатка № 5 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" передбачено, що для визначення обсягів споживання активної електричної енергії за розрахунковий період о 24-00 год., в останній день місяця Споживач самостійно або в присутності представника Постачальника (Субспоживача) відповідно до точок розрахункового обліку, що наведені в п. 6, 7, 8 цього додатка здійснює зняття показів розрахункових засобів обліку, що відповідають споживанню активної електричної енергії. Зафіксовані покази оформлюються "Актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" (Додаток № 5.1) у 2-х примірниках.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 01 жовтня 2025 р. Договір вважається продовженим на строк, який не перевищує строк дії договору оренди приміщення (об'єкту) та/або земельної ділянки. У разі ненадання споживачем протягом 1 (одного) місяця після спливу строку дії договору оренди, документів, підтверджуючих його подовження, дія цього Договору припиняється. Умови Договору можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.

За поясненнями позивача, згідно Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію відповідачем спожито 9291 кВт/год електроенергії на суму 13224,07 грн. Згідно рахунку №486/8а від 02.09.2014 р. на суму 13224,07 грн. кінцевий термін його сплати 09.09.2014 р.

Відповідно до банківських виписок, наявних в матеріалах справи відповідачем 31.07.2014 р. проведено оплату в розмірі 1000,00 грн., 10.09.2014 р. проведено оплату в розмірі 2000,00 грн., 16.10.2014 р. проведено оплату в розмірі 3960,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 13118,83 грн. заборгованості за договором № 486 від 01.08.2010 р., в т.ч.: 6264,07 грн. основного боргу за спожиту активну електроенергію, 5725,30 грн. боргу за перевищення договірної величини електроспоживання, 435,71 грн. пені, 66,80 грн. - 3% річних та 626,95грн. інфляційних втрат, є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України (ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Правовідносини сторін у справі врегульовані договором № 486 про постачання електричної енергії від 01.08.2010 р.

Статтею 629 Цивільного кодексу України (ЦК України) передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов Договору, не виконав свої зобов'язання щодо оплати рахунків за спожиту електроенергію.

Так, на підставі складеного Акту за спожиту активну електроенергію, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 486/8а від 02.09.2014 р. на суму 13224,07 грн. з терміном оплати до 09.09.2014р.

Вказаний акт та рахунок на оплату за серпень місяць отримано представником відповідача, про що свідчить підпис повноважного представника відповідача на долучених до матеріалів справи копіях зазначених документів.

Пунктом 11 додатку № 4 до договору № 486 передбачено, що споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення вважається:

- при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів;

- у випадку вручення рахунка або платіжної вимоги-доручення уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі, дата зазначена в журналі;

- при направлені нарочним - дата вручення споживачу.

Пунктом 1.21 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-ІІІ від 05.04.2001 р. та п. 1.4 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р. визначено, що операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

За приписами ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до банківських виписок, наявних в матеріалах справи відповідачем 31.07.2014 р. проведено оплату в розмірі 1000,00 грн., 10.09.2014 р. проведено оплату в розмірі 2000,00 грн., 16.10.2014 р. проведено оплату в розмірі 3960,00 грн.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт порушення умов, визначених змістом зобов'язання, позивачем доведений та документально підтверджений. Розрахунок розміру вартості спожитої електроенергії за період за серпень 2014 р. здійснено позивачем вірно, у відповідності до вимог діючого законодавства.

За приписами п. 8 Додатку № 4 Договору, у разі перевищення Споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається Постачальником електричної енергії при підбиті підсумків розрахункового періоду на основі "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію", сума платежу для остаточного розрахунку збільшується на величину вартості, визначеної виходячи із середньозваженого тарифу, різниці фактично спожитої та договірної величини споживання електричної енергії.

Згідно із здійсненим позивачем розрахунком, станом на момент подання позову сума основного боргу за спожиту активну електроенергію за договором №846 від 01.08.2010 р. становить 6264,07 грн. та 5425,30 грн. - борг за перевищення договірної величини електроспоживання.

Однак, після порушення провадження у даній справі відповідачем сплачено в повному обсязі перевищення договірної величини електроспоживання в сумі 5725,30 грн. та здійснено часткову оплату заборгованості за спожиту енергію в розмірі 2870,00 грн. Таким чином, залишок заборгованості за договором № 486 за спожиту за серпень 2014 року електроенергію складає 3394,07 грн.

З огляду на вищенаведене, в зв'язку з тим, що відповідач під час розгляду даної справи частково погасив суму боргу за договором, суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5425,30 грн. боргу за перевищення договірної величини електроспоживання та 2870,00 грн. боргу за спожиту електроенергію підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 435,71 грн. пені, 66,80 грн. - 3% річних та 626,95 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Зокрема, частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до Розділу 4 Договору за недотримання термінів сплати рахунків платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п. 10 Додатка № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію") Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов'язання по оплаті в розмірі 0,5% від суми платежу за кожен день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних заявлені позивачем обґрунтовано.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" з урахуванням вимог ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", суд дійшов до висновку, що вони є вірними, складеними відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 435,71 грн. пені, 66,80 грн. - 3% річних та 626,95 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обов'язок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В даному випадку відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 33 ГПК України, не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов'язань за договором на постачання електричної енергії №486 від 01.08.2010 р.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю, оскільки часткову сплату заборгованості здійснено після порушення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, п. 1-1 ст.80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж (м.Бердянськ, Запорізької області) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж (71118, м.Бердянськ Запорізької області, пр. 12 Грудня, 25, ; п/р зі спеціальним режимом використання №15 у ЗОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957) 3394 (три тисячі триста дев'яносто чотири) грн. 07 коп. боргу за спожиту активну електроенергію.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж (71118, м.Бердянськ Запорізької області, пр. 12 Грудня, 25, ; п/р №9 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ, МФО 380805) 435 (чотириста тридцять п'ять) грн. 71 коп. пені, 66 (шістдесят шість) грн. 80 коп. - 3% річних, 626 (шістсот двадцять шість) грн. 95 коп. інфляційних втрат та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми 2870,00 грн. боргу за спожиту активну електроенергію та 5725,30 грн. боргу за перевищення договірної величини електроспоживання провадження у справі припинити.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 09.02.2015 р.