РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015Справа № 910/22919/14

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Південкомбанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксінвест"
про стягнення 808 314,42 грн.
Головуючий суддя Стасюк С.В.

Суддя Босий В.П.

Суддя Котков О.В.

Представники сторін:

від позивача Яроцька Л.О. (дов. № 143 від 26.09.2014 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27 січня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Південкомбанк" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 808 314,42 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2014 року порушено провадження у справі № 910/22919/14 та призначено справу до розгляду на 02.12.2014 року.

02.12.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 02.12.2014 року, у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 18.12.2014 року, про що сторони були повідомлені під розписку.

17.12.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 46 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суд, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Суд дослідивши матеріали справи, враховуючи категорію спору та те, що спір між сторонами відноситься до складного і для вирішення якого виникла необхідність введення до складу суду додатково ще двох суддів, вирішив здійснювати розгляд справи № 910/22919/14 колегіально у складі трьох суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року суддя Стасюк С.В. вирішив розгляд справи здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням від 18.12.2014 року заступник Голови Господарського суду міста Києва розпорядився розглянути справу № 910/22919/14 колегіально у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя Котков О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року колегія суддів у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя Котков О.В. прийняла справу до свого провадження, розгляд справи призначено на 27.01.2015 року.

У судовому засіданні 27.01.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 27.01.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 03151, м. Київ, вул. Очаківська/Очаківський провулок, будинок № 5/6, на яку було відправлено ухвали суду підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вказана в позові.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Південкомбанк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" (позичальник) було укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 40К-21С (надалі по тексту - Договір), за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти (надалі - кредит) на наступних умовах: ліміт кредитування - 800 000,00 грн.; кінцевий строк дії кредитної лінії: до 07 липня 2014 року; ціль використання кредитних коштів - поповнення обігових коштів; процентна ставка - 23,0 % річних; комісія за підготовку та оформлення Договору - 360,00 грн.; щомісячна комісія за управління відкличною відновлювальною кредитною лінією у розмірі 0,1% процента від ліміту кредитування; разова комісія за відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії - у розмірі 1,0% процент від ліміту кредитування.

Згідно з пунктом 2.1. Договору видача кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами(надалі по тексту - транш) на цілі визначені у пункті 1.1. Договору, шляхом зарахування на поточний рахунок на підставі письмової заяви позичальника. Перший транш не може перевищувати суму 650 000,00 грн. Надання наступних траншів проводиться за умови надання до банку актів виконаних робіт за договорами будівельного підряду на виконання робіт, які виступають підтвердженням зобов'язання замовника розрахуватись із позичальником, на підставі окремого рішення кредитного комітету банку.

Термін користування позичальником кожним траншем кредиту складає 60 календарних днів та не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії (пункт 2.4. Договору).

Відповідно до пункту 2.5, 2.6 Договору кредитор нараховує проценти за фактичними залишками кредитної заборгованості позичальника перед кредитором. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за період з першого по останнє число поточного місяця, а також у день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, якщо таке повернення сталось після кінцевого строку дії кредитної лінії. Якщо останнє число поточного місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні.

Пунктом 2.7. Договору сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за методом "факт 360" (фактична кількість днів користування кредитом у місяці та 360 днів у році). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту, якщо таке повернення сталось після кінцевого строку дії кредитної лінії.

Згідно з пунктом 2.8. Договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, по 0,5 число місяця (включно) наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії.

У відповідності до пункту 2.9. Договору нарахування щомісячної комісії за управління відкличною кредитною лінією здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця та в день повернення позичальником заборгованості за кредитом в повній сумі (якщо таке повернення сталось після закінчення строку дії кредитної лінії). При цьому, нарахування комісії за неповні місяці здійснюється з урахуванням фактичної кількості днів у місяці, протягом яких існувала прострочена заборгованість, що виникла в результаті порушення кінцевого строку дії кредитної лінії. сплата щомісячної комісії за управління відкличною відновлювальною кредитною лінією здійснюється щомісячно, по 0,5 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу перший транш по кредиту у розмірі 650 000,00 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" допустило порушення своїх зобов'язань по сплаті кредиту, процентів за користування кредитними коштами та комісії.

Згідно з пунктом 3.2.10 Договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій та інших платежів, які пов'язані з цим Договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим Договором та або настанні подій, що впливають на його здатність або бажання виконати грошові зобов'язання за цим Договором, з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. До зазначеної в повідомлені дати позичальник зобов'язується повернути кредитору суму отриманих кредитних коштів в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний строк користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції а інші платежі, які пов'язані з цим Договором, та повністю виконати інші зобов'язання за цим Договором.

Листом за вих. № 04/1129/1 від 10.04.2014 року позивач звернувся до відповідача з претензією сплатити заборгованість за договором у повному обсязі на загальну суму 651 156,06 грн. протягом 7 днів з дня отримання вказаної претензії.

Вищевказану претензію Товариство з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" отримало 15.04.2014 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи на копії претензії, яка долучена до матеріалів справи.

Проте, за твердженням позивача, вищевказану вимогу відповідач залишив без відповіді та без задоволення, станом на день розгляду даної справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" свої зобов'язання щодо повернення заборгованості за Кредитним договором не виконало, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача 562 952,56 грн. заборгованості за кредитом, 98 384,48 заборгованості за процентами, 11 200,00 грн. заборгованості по щомісячній комісії, 135 777,38 грн. пені, з яких 126 206,35 грн. пені за прострочення кредиту, 8 307,57 грн. пені за прострочення процентів, 1 263,46 грн. пені за прострочення щомісячних платежів по комісії, нарахованої за загальний період з липня 2013 року по жовтень 2014 року.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 40К-21С , за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 650 000,00 грн., з виплатою 23,0 % річних з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше .07 липня 2014 року.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 2 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З наявних у матеріалах справи банківських виписок по особовому рахунку відповідача вбачається, що позивач (банк) свої зобов'язання за Кредитним договором в частині надання кредитних коштів на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" виконав належним чином.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої Наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 року № 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, додані позивачем до позовної заяви банківські виписки по особовому рахунку відповідача є первинними документами, відтак, приймаються до уваги судом в якості належних та допустимих доказів в розумінні статті 33-34 Господарського процесуального кодексу

У свою чергу, нормами статей 1049, 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що останній допустив порушення своїх зобов'язань по сплаті кредиту за Кредитним договором, внаслідок чого, позивач, у відповідності до приписів чинного законодавства та пункту 3.2.10 Договору отримав право на дострокове повернення кредиту відповідачем.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в частині непогашеної строкової заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 562 952,56 грн. та по щомісячній комісії у розмірі 11 200,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Південкомбанк" в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 1.1. Договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 23,0% річних.

Відтак, обґрунтованими є позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Південкомбанк" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" заборгованості по процентах у розмірі 98 384,48 грн.

Згідно з частинами 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з пунктом 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим Договором, а також прострочення повернення кредитних коштів, невиконання позичальником умов встановлених підпунктом 3.3.6 цього Договору, кредитор має право стягнути з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Нарахування пені за цим Договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано. При розрахунку пені враховується день виникнення простроченої заборгованості та не враховується день повернення заборгованості позичальником.

Дії відповідача є порушенням вимог Договору, що є підставою для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Згідно з пунктом 1.12. . постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За розрахунком суду, який виконаний за допомогою програми "Ліга:Закон" 9.4.1 Інформаційно-аналітичний центр "ЛІГА" позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, нарахованої за загальний період з липня 2013 року по жовтень 2014 року, підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 114 904,39 грн., з яких, 105 728,50 грн. пені за прострочення кредиту, 8 003,89 грн. пені за прострочення процентів, 1 172,35 грн. пені за прострочення щомісячних платежів по комісії.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Південкомбанк" є такими, що підлягають частковому задоволенню на загальну суму 787 441,43 грн., з яких, 562 952,56 грн. заборгованості за кредитом, 98 384,48 заборгованості за процентами, 11 200,00 грн. заборгованості по сплаті щомісячної комісії, 114 904,39 грн. пені.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Постановою Національного банку України від 24.09.2014 року № 589 прийнято рішення "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Південкомбанк".

Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.09.2014 року № 101 розпочати з 26.09.2014 року процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Південкомбанк".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Частиною 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи те, що позов задоволено на суму 787 441,43 грн. стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України підлягає сума судового збору у розмірі 15 748,82 грн.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" (03151, м. Київ, вул. Очаківська/Очаківський провулок, будинок № 5/6, ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Південкомбанк" (830, Донецька обл. м. Донецьк, проспект Ватутіна, буд. 33-А, ) 562 952 (п'ятсот шістдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят дві) грн.. 56 коп. заборгованості за кредитом, 98 384 (дев'яносто вісім тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. заборгованості за процентами, 11 200 (одинадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. заборгованості по сплаті щомісячної комісії, 105 728 (сто п'ять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 50 коп. пені за прострочення кредиту, 8 003 (всім тисяч три) грн. 89 коп. пені за прострочення сплати процентів за кредит, 1 172 (одна тисяча сто сімдесят дві) грн.. 35 коп. пені за прострочення щомісячних платежів по комісії.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксінвест" (03151, м. Київ, вул. Очаківська/Очаківський провулок, будинок № 5/6, ) ) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 15 748 (сімнадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 82 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.02.2015 року

Головуючий суддя Стасюк С.В.

Суддя Босий В.П.

Суддя Котков О.В.