ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р.Справа № 922/5442/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Консорціум "Науково-виробниче об'єднання "Укргідроенергобуд", м. Київ; 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Укргідроенерго", м. Вишгород
до ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень", м. Мерефа
про стягнення 331640,96 грн. та зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - Скиба В.Д. за довіреністю № 01/1-786 від 25.12.2014 р.

3-ї особи на стороні позивача - не з'явився

відповідача - Осьмак О.В. за довіреністю №10 від 07.04.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Консорціум "Науково-виробниче об'єднання "Укргідроенергобуд" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 331640,96 грн. та зобов'язати відповідача відкоригувати акти виконаних робіт форми КБ-2в за період з 01.06.2011 р. по 31.12.2013 р., а саме виключити з них не підтверджену Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" роботу бурових установок в кількості 2254,678 машино/годин.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що при виконанні договору від 01.06.2011 р. № М-14/11, бухгалтерським обліком відповідача не підтверджено роботу бурових установок в кількості 2254,678-машино/годин на загальну суму 331640,96 грн.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 08.12.2014 р. за вх.№ 43701, надав відзив на позовну заяву з додатком, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

18.12.2014 р. судом розгляд справи було відкладено на 27.01.2015 р. о 16:00.

Представники сторін до початку судового засідання, через канцелярію господарського суду 27.01.2015 р. за вх. № Д8/15, надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дана заява не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню.

3-я особа на стороні позивача про судове засідання була повідомлена належним чином, її представник в призначене судове засідання не з'явився.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 22.01.2015 р. за вх. № 2871, надав копії документів згідно клопотання, які судом долучені до матеріалів справи.

3-я особа на стороні позивача, через канцелярію господарського суду 27.01.2015 р. за вх. № 2855, надала письмові пояснення щодо позовних вимог з додатком, які судом долучені до матеріалів справи. Згідно них 3-я особа на стороні позивача вказувала, що відповідачем було завищено вартість виконаних підрядних робіт в актах форми № КБ-2в на загальну суму 331640,96 грн. із ПДВ.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 27.01.2015 р. за вх. № 2830, надав клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат - витрат на відрядження та витрат на засідання 27.01.2015 р. на загальну суму 6920,23 грн. Дане клопотання судом долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

01 червня 2011 року між сторонами був укладений договір субпідряду № М-14/11 (надалі - договір) відповідно до умов якого позивач (генпідрядник) доручає, а відповідач (субпідрядник) забезпечує, відповідно до проектно-кошторисної документації і умов договору, виконання будівельно-монтажних робіт по улаштуванню свердловин для водопониження та контрольно-вимірювальної апаратури на спорудах Дністровської ГАЕС, згідно погодженої сторонами Програми робіт, що додається до договору та є його невід'ємною частиною (додаток № 4).

Відповідно до п.4.4. договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписання сторонами виконавчої документації, Актів будівельних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 (затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.09 №554) протягом 35 банківських днів з моменту їх підписання Генпідрядником за умови отримання коштів від Замовника, але не пізніше ніж через два банківських дні з моменту отримання коштів від Замовника.

Судом встановлено, що 18.04.2014 р. Державною фінансовою інспекцією в Київський області був складений акт № 05-27/89 ревізії фінансово - господарської діяльності ПАТ "Укргідроенерго" за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

У даному акті вказувалося, що під час ревізії філії «Дирекції з будівництва Дністровської ГАЕС» Чугуївською міжрайонною ДФІ Харківської області проведено зустрічну звірку щодо розрахунків між Консорціум "Науково-виробниче об'єднання "Укргідроенергобуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 рік.

Так, зустрічною звіркою встановлено, що між Консорціум "Науково-виробниче об'єднання "Укргідроенергобуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" укладено договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт із завершення будівництва гідроагрегатів №2 та №3 Дністровської гідроакумулюючої електростанції від 01.06.2011 р. № М-14/11 на загальну суму 129098,40 грн. в т.ч. ПДВ 21516,40 грн. Договір погоджено замовником робіт.

При співставленні кількості машино/годин бурових установок включених до актів виконаних робіт форми КБ-2в, з фактичним відпрацюванням бурових установок, що підтверджується первинною документацією відповідача, встановлено невідповідність.

Так, за період з 01.06.2011 р. по 31.12.2013 р. до підсумкової відомості ресурсів до актів виконаних робіт форми КБ-2в включено роботу бурових установок в загальній кількості 13258,608 машино/годин, а підтверджено даними бухгалтерського обліку ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" лише 11003,93 машино/годин.

Таким чином, при виконанні договору від 01.06.2011 р. № М-14/11, бухгалтерським обліком ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" не підтверджено роботу бурових установок в кількості 2254,678 машино/годин на загальну суму 331640,96 грн.

Тобто, в порушення вимоги п.3.2.7.7 ДБН Д. 1.1-1-2000, в розрахунки одиничних кошторисних норм ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" включено будівельну техніку, роботу якої документально не підтверджено.

Внаслідок вищевказаного, ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" завищено вартість виконаних підрядних робіт в актах ф. № КБ-2в на загальну суму 331640,96 грн. із ПДВ.

Таким чином, проведеною ревізією було встановлено завищення відповідачем вартості виконаних підрядних робіт в актах ф. № КБ-2в на загальну суму 331640,96грн.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження вказаного акту в установленому законом порядку, у зв'язку з чим він є дійсним.

Також, судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Чернівецькій області 10.04.2014 р. була складена довідка ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Філії "Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС ПАТ "Укргідроенерго" за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., якою було підтверджено завищення ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" вартості виконаних підрядних робіт в актах ф. № КБ-2в на загальну суму 331640,96 грн. із ПДВ.

19 серпня 2014 року позивачем був направлений на адресу відповідача лист з проханням відкоригувати акти виконаних робіт КБ-2в за період з 01.06.2011 р. по 31.12.2013 р. та повернути безпідставно отримані грошові кошти в сумі 331640,96 грн. на що відповідач відповів відмовою.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно ч.1 ст. 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Враховуючи вищевикладене господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 331640,96 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача відкоригувати акти виконаних робіт форми КБ-2в за період з 01.06.2011 р. по 31.12.2013 р., а саме виключити з них не підтверджену Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" роботу бурових установок в кількості 2254,678 машино/годин, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії, яка порушує право;

- відновлення становища, яке існувало до порушення;

- примусове виконання обов'язку в натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношення;

- відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

- визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України визначені основні способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема:

- визнання наявності або відсутності прав;

- визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов'язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування оперативно-господарських санкцій;

- застосування адміністративно-господарських санкцій;

- установлення, зміни і припинення господарських правовідносин тощо;

- іншими способами, передбаченими законом.

З урахуванням вищевикладеного господарський суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту про зобов'язання відповідача відкоригувати акти виконаних робіт форми КБ-2в за період з 01.06.2011 р. по 31.12.2013 р. не відповідає визначеним чинним законодавством способам захисту права, оскільки ні ст. 16 Цивільного кодексу України, ні ст. 20 Господарського кодексу України, ані спеціальними щодо спірних відносин нормами не передбачено такого способу захисту прав.

Приймаючи до уваги вищевикладене господарський суд вважає, що позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача відкоригувати акти виконаних робіт форми КБ-2в за період з 01.06.2011 р. по 31.12.2013 р. не може бути задоволена у зв'язку з чим в її задоволенні необхідно відмовити.

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 331640,96 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 6632,82 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат - витрат на відрядження та витрат на засідання 27.01.2015 р. на загальну суму 6920,23 грн. суд зазначає, що дане клопотання не підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що дані витрати до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК України не відносяться, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 20, 193, 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 16, 526, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (юридична адреса: 62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Горького, 189; адреса для листування: 61166, м. Харків, пр. Леніна, 9; ідентифікаційний код 36647332, п/р 4 в ПАТ Банк «Гарант», м. Харкова, МФО 351607) на користь Консорціуму "Науково-виробниче об'єднання "Укргідроенергобуд" (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ідентифікаційний код 33834660, п/р 5168 у ПАТ «УКРЕКСІМБАНК» м. Києва, МФО 322313) суму безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 331640,96 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 6632,82 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 02.02.2015 р.

Суддя Д.О. Доленчук