ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Справа № 914/3119/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

при секретарі Довгополові А.О.

розглянув апеляційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Геосистеми" № 14-21/2014 від 10.11.2014р. (вх. № ЛАГС 01-05/5283/14 від 11.11.2014 року)

на рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2014р.

у справі № 914/3119/14 (суддя - Р.А. Кидисюк)

позовом ПАТ "Банк "Київська Русь" в особі Львівської філії ПАТ "Банк "Київська Русь", м. Львів

до ТОВ "Торговий дім "Геосистеми", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, м. Львів

про звернення стягнення на предмет іпотеки-земельну ділянку площею 7,1774 га, що розташована на території Річківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області

За участю сторін:

від позивача: Чапляк І.Р., представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: Дутка Н.Р., представник (довіреність в матеріалах справи);

від третьої особи: не з'явились (належним чином повідомлені).

Судом роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило.

Причини зміни складу колегії розгляду даної справи викладені у наявних у матеріалах справи розпорядженнях голови та в. о. голови Львівського апеляційного господарського суду.

Причини відкладення розгляду справи викладені у відповідних ухвалах суду.

ОСОБА_2 участі уповноважених представників у судове засідання не забезпечив про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення (а. с. 89) і копіями списків згрупованих рекомендованих відправлень від 26.11.2014р. та від 21.01.2015р. (а. с. 264 б, 187).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.10.2014р. (суддя Р.А. Кидисюк) позов ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ТОВ «Торговий дім «Геосистеми», а саме: земельну ділянку площею 7,1774 га, що розташована на території Річківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки :27:000:0004, на користь ПАТ «Банк «Київська Русь», для задоволення вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» згідно Договору іпотеки, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу 15 квітня 2011 року за реєстровим номером 424, в розмірі 2 586 590,19 грн. (два мільйони п'ятсот вісімдесят шість тисяч п'ятсот дев'яносто гривень 19 копійок), з яких 2 397 590,19 грн. заборгованість по тілу кредиту та 189 000,00 грн. (сто вісімдесят дев'ять тисяч гривень) заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом, способом, визначеним ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», п.5.3.2., 5.4.2. Договору іпотеки - на підставі рішення суду шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною визначеною компетентною організацією на час укладення угоди, з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 1 596 311,00 (один мільйон п'ятсот дев'яносто шість тисяч триста одинадцять гривень 00 копійок), з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Предмет іпотеки (земельну ділянку) передано в управління ПАТ «Банк «Київська Русь». Стягнуто з ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції. На користь позивача 1218 грн.; та в доход державного бюджету - 30 708, 22 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що нормами чинного законодавства та умовами договору іпотеки визначено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання основного зобов'язання у строки визначені в ньому.

Оскільки, ОСОБА_2 не виконав ні умов кредитного договору ні умов затвердженої ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04.10.2010р. по справі № 2-3672/2010р. мирової угоди від 28.09.2010р., місцевий господарський суд зробив висновок про обгрунтованість заявленого позову.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» оскаржило його в апеляційному порядку. Апелянт зазначає, що про наявність рішення у справі № 914/3119/14 Господарського суду Львівської області, де відповідачем виступає ТОВ «Торговий дім «Геосистеми», він дізнався з листа арбітражного керуючого Зубик Ю.З. від 31.10.2014р. Скаржник вважає, що датою порушення ОСОБА_2 основного зобов'язання та датою виникнення права у банку на звернення стягнення на предмет іпотеки є 11.07.2011р. - останній день, коли кредитор повинен був самостійно виконати умови мирової угоди від 04.10.2010р. (сплатити останній платіж за графіком). Факт неповідомлення відповідача належним чином про час та місце розгляду справи місцевим господарським судом, скаржник, вважає порушенням його процесуальних щодо можливості захисту своїх інтересів у суді, зокрема, подати заяву про застосування позовної давності.

У додаткових пояснень до апеляційної скаржник зазначає, що підсудність даної справи не відноситься до юрисдикції Господарського суду Львівської області, так як на момент подання позову та відкриття провадження у справі відповідач зареєстрований за адресою у м. Києві, пр. Ак. Палладіна, 46/2, корп. 4.

У запереченні на апеляційну скаргу, ПАТ «Банк «Київська Русь» доводи апеляційної скарги заперечує та вважає, що рішення місцевого господарського суду відповідає нормам чинного законодавства у зв'язку із чим таке слід залишити без змін, а апеляціну скаргу відповідача без задоволення. Позивач вказує, що ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» помилково вважає, що моментом порушення основного зобов'язання ОСОБА_2 є дата виконання ним зобов'язань мирової угоди. Позивач наголошує на тому, що право вибору способу судового захисту передбаченого законом чи договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасне заявлення вказаних вимог, тощо) належить виключно позивачеві.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та запереченням на неї, оцінивши зібрані докази по справі, зробила висновок, що рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2014р. відповідає нормам матеріального та процесуального права, а відтак відсутні й підстави для його скасування, при цьому, суд встановив наступні обставини та керувався такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

28 серпня 2008 року між ОСОБА_2 (позичальник) і Акціонерним банком "Київська Русь" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь") (кредитодавець) укладено кредитний договір №143/08-08, відповідно до пп. 1.1., 1.3. якого, позичальнику надано кредит в сумі 3 000 000, 00 (три мільйони) гривень під 23, 5 % річних, строком з 28.08.2008р. по 26 серпня 2011 року. За цим договором позичальник зобов'язався погашати кредит, сплачувати проценти за користування ним та можливі штрафні санкції згідно договору.

З пункту 3.1. зазначеного вище договору вбачається, що кредитодавець, у разі: істотного порушення позичальником умов договору; утворення простроченої заборгованості за кредитом та/або процентам щонайменше на один календарний місяць; перевищення суми заборгованості над сумою кредиту більше як на 10 відсотків; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту, має право вимагати дострокове повернення кредиту, про що письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховучи неведене та через невиконання ОСОБА_2 умов договору кредиту, 25.11.2009р. ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулось до Личаківського районного суду міста Львова з позовом про стягнення заборгованості з позичальника та поручителів.

04 жовтня 2010 року Личаківським районним судом міста Львова у справі №2-3672/2010р. ухвалою затверджено мирову угоду від 28.09.2010 року, укладену між ПАТ «Банк «Київська Русь», ОСОБА_2 (відповідач 1), ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми» (відповідач 2), ОСОБА_7 (відповідач 3), ТзОВ «Земкомерц» (відповідач 4), ОСОБА_8 (відповідач 5), ОСОБА_9 (відповідач 6), ТзОВ «Земельно-консалтинговий центр» (відповідач 7), ПП «Земсервіс» (відповідач 8) про те, що відповідачі визнають, що їх заборгованість перед АТ «Банк «Київська Русь» (ПАТ «Банк «Київська Русь» є його правонаступником) на момент укладення такої мирової угоди по кредитному договорі № 143/08-08-ГВ від 28.08.2008р. складає 2 658 709, 88 грн., в тому числі заборгованість по кредиту - 2 397 590, 19 грн., та штрафні санкції в розмірі 261 119, 69 грн..

Пунктами 2.1., 2.1.1. зазначеної мирової угоди визначено, що ОСОБА_2 зобов'язується погасити кредиторську заборгованість по кредитному договору № 143/08-08 від 28.08.2008р. у загальній сумі 2 658 709, 88. Заборгованість по кредиту в сумі 2 397 590, 19 грн. ОСОБА_2 зобов'язаний погашати щомісячно рівними частинами, згідно з затвердженим угодою графіком (починаючи з січня 2011 року по липень 2011 року включно в сумі 299 698, 00 грн. не пізніше 10-го числа кожного календарного місяця. Залишок суми в розмірі 299 704, 19 сплатити не пізніше 26.08.2011р.). Штрафні санкції в сумі 261 119, 69 - повинні сплатитись ОСОБА_2 не пізніше 26.08.2011р.

Після закінчення 30-денного терміну несплати суми заборгованості, та/або невиконання зобов'язань, вказаних у п. п. 2.1.1., 2.1.2. мирової угоди, вважається, що відповідачі в односторонньому порядку відмовились від виконання своїх обов'язків і мирова угода втрачає силу, а позивач набуває права звернутись до Личаківського районного суду м. Львова із заявою щодо видачі виконавчого документа.

22 березня 2012р., ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з заявою про видачу виконавчого документа, на підставі якої позивачу 29.03.2012р. видано виконавчий лист.

З постанови ДВС ГУЮ у Львівській області від 25.04.2012р. (ВП № 32342630) про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) вбачається, що підставою для відмови у його відкритті є те, що виконавчим листом № 2-3672/2010 від 29.03.2012р. не встановлено заходів примусового виконання рішення визначених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», або інших заходів, передбачених рішенням, згідно яких боржник зобов'язаний вчинити певні дії, або утриматись від їх вчинення.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 546 ЦК України визначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Іпотекою, згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку", є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 143/08-08 від 28.08.2008р., між Банком та ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми» укладено Договір іпотеки від 15.04.2011р. зареєстрованого в реєстрі за № 424, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_5.

З пункту 1.1. якого вбачається, що ТзОВ «Торговий дім «Геосистеми» як майновий поручитель ОСОБА_2 передає ПАТ «Банк «Київська Русь», а останній приймає в іпотеку нерухоме майно, земельну ділянку площею 7,1774 га, що розташована на території Річківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки :27:000:0004.

Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.5.2. договору іпотеки від 15.04.2011р. банк набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання, воно не буде виконано.

Згідно з ч.1. ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Через несплату основного зобов'язання ОСОБА_2, невиконання ним та іншими відповідачами по справі Личаківського районного суду м. Львова №2-3672/2010р. умов мирової угоди від 28.09.2010р., ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до Господарського суду з позовом до ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 7,1774 га, що розташована на території Річківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області.

На виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 12.06.2014р. позивачем направлено на адресу відповідача вимогу №872 про усунення порушень забезпечених іпотекою зобов'язань ,яка повернута позивачу із зазначеням причини повернення: «за письмовою заявою одержувача», що підтверджується довідкою з установи поштового зв'язку від 17.06.2014 року.

З тексту зазначеної вище вимоги вбачається, що загальний розмір невиконаної позичальником забезпеченої обтяженням (іпотекою нерухомого майна) вимоги становить 2586996,51 грн. (два мільйони п'ятсот вісімдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яності шість гривень 51 копійка), в тому числі: 2 397 590,19 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 189 376,32 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. Такі дані підтверджуються також довідкою банку № 1492 від 22.09.2014р.

Відповідно до п.5.3. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим чинним законодавством України за власним вибором, в тому числі, на підставі рішення суду у встановленому чинним законодавством України та договором іпотеки порядку.

Пунктом 5.4.2. договору іпотеки визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ "Про іпотеку" за ціною, що буде встановлена відповідно до висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, або за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем.

Зі звіту суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Експерт ІН» (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок серії АН №00062, видане 05.04.2014 року ДАЗРУ та ЛНАУ) про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 01.10.2014р. вбачається, що вартість предмета іпотеки станом на 01.10.2014 року становить 1 596 311,00 (один мільйон п'ятсот дев'яносто шість тисяч триста одинадцять гривень 00 коп.).

З заяви про уточнення позовних вимог № 1578 від 06.10.2014р. позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» шляхом продажу предмета іпотеки (земельної ділянки) банком від свого імені за ціною визначеною саме вказаним вище звітом, з початковою ціною предмета іпотеки для реалізації - 1 596 311, 00 грн. (що відповідає вимогам викладеним у ч. 6 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»), з наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

З наведеного вбачається, що позов обгрунтований і правомірно задоволений місцевим господарським судом.

В апеляційній скарзі ТОВ «»Торговий дім «Геосистеми», зазначає про пропуск позивачем позовної давності на звернення з позовом та те, що можливості заявити клопотання про застосування позовної давності у суді першої інстанції в нього не було через неналежне повідомлення його про час та місце розгляду справи Господарським судом Львівської області.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність визначена тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частина 3 ст. 267 встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З наявних у матеріалах справи повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається, що поштова кореспонденція суду направлялась ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» на адресу: м. Київ, вул. Ак. Палладіна, буд 46/2, корпус 4 (адресу визначену позивачем у позовній заяві).

В додаткових пояснень до апеляційної скарги скаржник зазначає, що на момент подачі позову банком та на час відкриття провадження у справі № 914/3119/14 місцевим господарським судом, юридичною адресою ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» була адреса зазначена позивачем при поданні позову, однак, 21.08.2014р. рішенням загальних зборів учасників товариства, місцезнаходження відповідача змінено. З 05 вересня 2014 року у ЄДРПОУ внесено дані про те, що ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 135.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою господарському суду поштовою адресою.

Крім того, пунктом 3.3.9. договору іпотеки від 15.04.2011р. визначено обов'язок іпотекодавця в разі зміни реєстрації свого постійного місцяпроживання, у триденний строк з дня її зміни повідомити іпотекодержателя про це.

Доказів повідомлення позивача про зміну 05.09.2014р. свого міцязнаходження, на виконання вимог договору іпотеки, відповідач суду не подав.

Таким чином, порушень норм чинного законодавства щодо належного повідомлення ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» про час та місце розгляду справи при здійсненні розгляду справи № 914/3119/14 з боку суду першої інстанції не вбачається, Відтак твердження відповідача, що неналежне його повідомлення про час та місце розгляду справи є порушенням його процесуального права, внаслідок якого порушено також закріплене за ним право заявити заяву про застосування строку позовної давності суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованим.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що останнім днем виконання зобов'язання за кредитним договором № 143/08-08 від 28.08.2008р. є 26.08.2011р., позовна заява ПАТ «Банк «Київська Русь» № 1316 датована 20.08.2014р., на адресу суду надіслана 26.08.2014р., тобто позовна давність позивачем не пропущена.

Також апелянт вважає, оскільки на момент звернення з позовом до суду юридична адреса відповідача знаходилась у м. Києві, то даний спір не може розглядатися Господарським судом Львівської області.

З таким висновком суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позовних вимог є звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору шляхом передачі прав на предмет іпотеки, земельну ділянку, що знаходиться на території Річківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області.

Відповідно до ст. ст. 13, 15 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Частиною 3 статті 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Таким чином, оскільки предметом позовних вимог є звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі прав на земельну ділянку (предмет іпотеки), яка знаходиться у Львівській області, позов має розглядатись Господарським судом Львівської області в порядку виключної підсудності за місцезнаходженням майна і не може розглядатись за загальним правилом підсудності, визначеним ч. 2 ст. 15 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2014р. у справі № 914/3119/14 є законним та обгрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім «Геосистеми» без задоволення.

На виконання положень ст. 49 ГПК України, витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2014р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою «Торговий дім «Геосистеми».

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-І ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2015р.

Головуючий - суддя Дубник О.П.

Судді Матущак О.І.

Скрипчук О.С.