ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.02.15р. Справа № 904/9257/14

За позовом Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, (м. Дніпропетровськ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес", (м. Київ)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, (м. Дніпропетровськ)

про зобов'язання повернути земельну ділянку

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: Рогак В.А. - представник (дов. № б/н від 12.01.15р.)

від третьої особи: Орлянська М.В. - пров. спец.- юрисконсульт (дов. № 15-22 від 31.01.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

Квартирно - експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська (далі-позивач) звернувся до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" (далі-відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області та просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" повернути земельну ділянку площею 18,9447 га у м. Дніпропетровську по вул. Наримська, 96-к належному землекористувачу квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська Міністерства оборони України.

09 грудня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" надало до суду письмові пояснення по справі.

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області 09.12.14р. подало до суду пояснення на позовну заяву, в яких вважає даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача 24.12.14р. надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву № 24/12-14/В від 24.12.14р., яким вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим, ТОВ "Луцький завод "Прогрес" просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Також, відповідачем надіслано клопотання № 24/12-14/к від 24.12.14р., в якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату та витребувати у Дніпропетровської міської ради пояснення з приводу отриманого міською радою листа Міністра оборони України від 08.11.06р. за № 220/4424 та про заходи реагування міської ради на даний лист, а також документальне підтвердження викладеному у відповідному поясненні.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.14р. ухвалено витребувати у Дніпропетровської міської ради пояснення з приводу отриманого міською радою листа Міністра оборони України від 08.11.06р. за № 220/4424 та про заходи реагування міської ради на даний лист, а також документальне підтвердження викладеному у відповідному поясненні.

Станом на 20.01.15р. вимоги, які вказані в ухвалі господарського суду від 25.12.14р. Дніпропетровською міською радою не виконані, у зв'язку з чим, суд повторно зобов'язує раду виконати дані вимоги для всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Представником позивача у судовому засіданні 20.01.15р. подано клопотання, в якому просить суд продовжити строк розгляду справи № 904/9257/14 на 15 (п'ятнадцять) днів.

Ухвалою господарського суду від 20.01.15р. продовжено строк вирішення спору по справі № 904/9257/14 з 23.01.15р. по 06.02.15р. включно. та відкладено розгляд справи на 04.02.15р. о 11 год. 00 хв.

Позивач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, витребувані судом документи не надав, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

За таких обставин господарський суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви вбачається, що земельна ділянка військового містечка № 1 в м. Дніпропетровську по вул. Наримська, 96-к загальною площею 18,9447 га, знаходиться на картковому обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, згідно державного акту на землекористування № 84 від 26.12.69р.

Будівлі та споруди військового містечка № 1 в м. Дніпропетровську по вул. Наримська, 96-к також знаходяться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, що підтверджується формою № 03-6.

22 вересня 2005 року рішенням Конституційного Суду України у справі № 5-рп/2005 пункт 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення, а також пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою визнані неконституційними.

Позивач посилається на те, що у разі використання земельної ділянки виділеної квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська для постійного користування неналежним користувачем спричиняється шкода Міністерству оборони України, а звідси - інтересам держави.

25 квітня 2012 року на підставі листа прокуратури Дніпропетровської області від 10.04.12р. № 06/1-551 вих-12, ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністра екології та природних ресурсів України від 04.11.11р. № 429, та наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 11.04.12р. № 507-П, в період з 11.04.12р. по 25.04.12р. проведена позапланова цільова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства України Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (КЕВ м. Дніпропетровська) при користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Наримська, 96-к. м. Дніпропетровськ, юридична адреса: 49005, м. Дніпропетровськ, вул. Феодосійська, 13.

В ході перевірки встановлено, що згідно листа Управління Держкомзему у місті Дніпропетровську від 07.04.11р. № 1/3009/6/7, земельна ділянка за адресою: вул. Наримська, 96-к. м. Дніпропетровськ, загальною площею 18,9447 га, станом на 01.05.11р. перебувала на обліку за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська та планувалась до передачі земель запасу міста Дніпропетровська.

Позивач зазначає, що за виїздом на місце за адресою: вул. Наримська, 96-к, м. Дніпропетровськ, встановлено, що земельна ділянка огороджена парканом.

Згідно письмових пояснень генерального директора охоронної фірми "Приват Ескорт" зазначена територія належить ТОВ "Луцький завод "Прогрес" і всі дозвільні документи знаходяться у керівництва підприємства, у зв'язку з чим держінспекторів та представника КЕВ м. Дніпропетровська було не допущено на територію за вищевказаною адресою.

29 квітня 2013 року на виконання наказу начальника КЕВ м. Дніпропетровська від 26.04.2013р. № 44 комісією КЕВ м. Дніпропетровська було здійснено обстеження військового містечка № 1, за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Наримьска, 96-к та в результаті встановлено, що охорону території військового містечка здійснює приватна структура і земельна ділянка використовується "Луцьким заводом "Прогрес".

14 червня 2013 року комісія КЕВ м. Дніпропетровська не була допущена на територію військового містечка № 1 для проведення інвентаризації охороною ТОВ "Луцький завод "Прогрес".

Позивач стверджує, що згідно державного акту на право безстрокового користування земельною ділянкою серії 84 від 26.12.69 року земельна ділянка передана Міністерству оборони України, отже спірна земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України.

Належний землекористувач - квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська Міністерства оборони України не відмовлявся від користування наведеної земельної ділянки, відповідні рішення уповноваженого органу з вказаних питань також не приймалися.

Також, Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області відповідно до п. 1.1.6.1. Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Дніпропетровській області на 11 квартал 2013 року проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Збройних Сил МОУ за період з 01.02.2012р. по 30.04.2013р., за результатами якої листом від 09.08.2013р. № 04-08-05-15/10049 КЕВ м. Дніпропетровська було направлено обов'язкові вимоги щодо повного усунення виявлених ревізією порушень. В тому числі, ревізією використання земель Міноборони було встановлено, що деякі земельні ділянки, які рахуються за даними КЕВ, що підтверджено відділами та Держземагенствами в Дніпропетровській області (ф.б-зем "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності"), займаються сторонніми юридичними та фізичними особами без дозволів Кабінету Міністрів України чи Міністерства оборони України, а саме: - по вул. Наримська, 96-к, м. Дніпропетровськ (військове містечко № 1) земельна ділянка площею 18,9447 га займається ТОВ Луцький завод "Прогрес".

З метою повного усунення виявлених ревізією порушень, Державна фінансова інспекція вищевказаним листом від 09.08.2013р. № 04-08-05-15/10049, а також листом від 21.10.2013р. № 04-08-05-15/13003 вимагає від квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська надати інформацію про виконання обов'язкових вимог та надати копії підтверджуючих документів, щодо проведення претензійно-позовної роботи.

На підставі викладеного та з метою усунення Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" порушень земельного законодавства, відновлення порушених інтересів держави та прав землекористувача на землю, у позивача виникла необхідність їх захисту шляхом повернення земельної ділянки площею 18,9447 га., яка розташована у м. Дніпропетровську, вул. Наримська, 96-к належному землекористувачу - Квартирно-експлуатаційному відділу міста Дніпропетровська.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим до виконання.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

28 липня 2006 року між Міністерством оборони України, як сторона-1, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес", як сторона-2, діючи на підставі рішення Міністра оборони України від 24.07.2006 року, уклали цей договір про спільну діяльність у будівництві житла (без об'єднання вкладів учасників) № 227/ДБ-15СПЗ.

Предметом договору визначено спільну діяльність сторін щодо будівництва комплексу житлових будинків з об'єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торговельного та адміністративного призначення орієнтовною загальною площею квартир 43 668 кв. м, що підлягали будівництву на земельній ділянці орієнтовною загальною площею 19,6 га, яка розташована по вул. Наримська, 96-к в м. Дніпропетровську (військове містечко № 1) (п. 2.1. договору).

Повне та належне виконання сторонами своїх зобов'язань, відсутність з боку будь-якої зі сторін претензій щодо виконання договору № 227/ДБ-15СПЗ від 28.07.2006 року та додаткових угод до нього № ДУ-1/15-СПЗ від 01.08.2006 року і № ДУ-2/15 СПЗ від 23.08.2006 року, а також факт припинення договірних відносин зафіксовані актом, укладеним 09.11.2006 року між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес".

Постановою Верховного Суду України від 08.04.2008 року у справі № 37/303 залишено в силі постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2007 року, якою, в свою чергу, залишено без змін рішення господарського суду м. Києва від 13.07.2007р. за позовом ТОВ "Луцький завод "Прогрес" до Міністерства оборони України та до ТОВ "Лайн-М" про визнання недійсним договору. Зазначеним рішенням господарського суду м. Києва від 13.07.2007 року визнано недійсним договір № 20/05-06 на спільне будівництво (реконструкцію) об'єктів житлово-цивільного призначення, створення інженерної інфраструктури для їх будівництва (реконструкції) відповідно до розробленого і затвердженого у встановленому порядку проекту шляхом пайової участі сторін між Міністерством оборони України та ТОВ "Лайн-М".

Під час розгляду судами цих справ встановлено, що ТОВ "Луцький завод "Прогрес" з додержанням вимог закону визнано переможцем конкурсу по відбору найкращої пропозиції, за результатами проведення якого між ТОВ "Луцький завод "Пргрес" та Міністерством оборони України було укладено договір № 227/ДБ-15СПЗ про спільну діяльність у будівництві житла від 28.07.2006 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.07.2007 року у справі № 30/188, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 року та постановою Вищого господарського суду України від 17.07.2008 року, за позовом ТОВ "Лайн-М" до Кабінету Міністрів України, ТОВ "Луцький завод "Прогрес", Міністерства оборони України та Фонду державного майна України за участю третьої особи -Дніпропетровської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання недійсними договору про спільну діяльність у будівництві житла № 227/ДБ-15СПЗ від 28.07.2006 року та договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.09.2006 року, укладених між Державною в особі Міністерства оборони України та ТОВ "Луцький завод "Прогрес" провадження у справі до Кабінету Міністрів України та Фонду державного майна України припинено, в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

При вирішенні цього господарського спору, судами встановлено, що договори про спільну діяльність у будівництві житла № 227/ДБ-15СПЗ від 28.07.2006 року та купівлі-продажу нерухомого майна від 13.09.2006 року між Державою в особі Міністерства оборони України та ТОВ "Луцький завод "Прогрес" укладені з додержанням вимог закону, процедури списання майна, його оцінки, затвердження результатів оцінки, проведення тендеру на найкращу пропозицію із затвердженням переможця, яким визнано ТОВ "Луцький завод "Прогрес", отримання рішень Міністра оборони України, погодження Кабінету Міністрів України організації (підприємства) через яке відчужено майно і проведення повної оплати за майно, що було відчужено.

У відповідності до положень договору № ДУ-1/15СПЗ від 01.08.2006 року про врегулювання відносин сторін до договору про спільну діяльність у будівництві житла (без об'єднання вкладів учасників) № 227/ДБ-15СПЗ від 28,07.2006 року, 13.09.2006 року укладено договір купівлі продажу списаного військового майна.

Договорами № ДУ-1/15СПЗ від 01.08.2006 року та № ДУ-2/15СПЗ від 23.08.2006 року визначено, що частка Міністерства оборони України у спільній діяльності становить 30 000 000,00 грн. та вноситься шляхом оцінки вартості нематеріального активу права користування земельною ділянкою під забудову.

Згідно Експертного заключення про оцінку вартості нематеріального активу - права користування земельною ділянкою, розташованою на території військового містечка № 1 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Наримська, 96-к, площею 19,6 га, виготовленого ЗАТ "Український фінансово-інвестиційний союз", вартість такого права на дату оцінки - 31.08.2006 року становить 7 193 200,00 грн. Вказана вартість є складовою частиною вартості частки Міністерства оборони у спільному будівництві і сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" у повній відповідності до умов укладених договорів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.09.2006 року є власником списаного Міністерством оборони України майна військового містечка № 1, розташованого на земельній ділянці загальною площею 19,6 га по вул. Наримська, 96-к в м. Дніпропетровську.

Відповідно до положень ст. 77 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про використання земель оборони" визначено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених у відповідності до законодавства України.

На спірній земельній ділянці розташовувалось військове містечко, яке було списано та реалізовано Міністерством оборони України ТОВ "Луцький завод "прогрес", відтак земельна ділянка не підпадала під визначення "земель оборони", тому на виконання умов договорів, укладених між відповідачем та Міністерством оборони, Міністром оборони України на адресу Дніпропетровського міського голови, оскільки на землі Дніпропетровської міської громади було розташовано військове містечко, надіслано листа від 08.11.2006 року за № 220/4424 (а.с. 40), яким надано згоду на припинення права користування Міністерством оборони України земельною ділянкою військового містечка № 1 м. Дніпропетровськ, вул. Наримська, 96-к та зміну її цільового призначення з подальшим відведенням в установленому чинним законодавством порядку Товариству з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" під будівництво.

Статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Частиною 3 статті 142 Земельного кодексу України встановлено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" визначено, що земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.

Пунктом 45 Положення "Про порядок надання у користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями", затвердженого Наказом Міністра оборони України № 483 від 22 грудня 1997 року, передбачено, що передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

Враховуючи викладене, позиція позивача та її документальне підтвердження стосовно того, що списане військове містечко, за яке Міністерство оборони України отримало кошти, досі перебуває на балансі КЕВ, як і земельна ділянка, яка звільнена від об'єктів військової інфраструктури та яка не може використовуватись МО України за її цільовим призначенням, і від користування якою МО України відмовилось у визначеному чинним законодавством порядку.

З огляду на викладене, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" правомірно використовує земельну ділянку у м. Дніпропетровськ, вул. Наримська, 96-к, на якій розташована його власність (обпекти нерухомості), а Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ у м. Дніпропетровськ не може бути належним землекористувачем спірної ділянки.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

За наведених обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову, відхиляє доводи позивача у справі, наведені в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Також, з метою забезпечення позову та уникнення передачі права користування земельною ділянкою іншим фізичним або юридичним особам, позивачем в позовній заяві заявлена вимога - заборонити вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою площею 18, 9447 га у м. Дніпропетровську по вул. Наримська, 96-к до вирішення спору по суті.

Заявлена позивачем вимога задоволенню не підлягає, оскільки умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент подання позову може зникнути або бути переданим в права користування земельною ділянкою іншим фізичним або юридичним особам на момент виконання рішення - будь-яких обґрунтувань та доказів, які б їх підтверджували, суду надано не було.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по справі покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Земельним кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.02.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін