ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. Справа № 1/552-10/180

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Д.Новосад

суддів О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 (вх. №01-05/3112/14 від 08.07.14)

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.06.14

у справі №1/552-10/180, суддя Козак І.Б.

за позовом: Приватного підприємства "Постінтур", Львівська область, м. Дрогобич,

до відповідача: Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, Львівська область, м. Дрогобич,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради, Львівська область, м. Дрогобич,

про: стягнення вартості ремонту орендованого приміщення.

за позовом: Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради, Львівська область, м. Дрогобич,

до відповідача: Приватного підприємства "Постінтур", Львівська область, м.Дрогобич,

про: стягнення 6 347 грн. 72 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: - Волощук Б.І. - представник; Солян М.І.- директор

від відповідача: - не з'явився

від третьої особи : Чукла С.П. - представник

Права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз'яснено.

Відводів складу суду не заявлено.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області від 10.06.14 у справі № 1/552-10/180 в задоволенні позову Приватного підприємства "Постінтур" до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про стягнення 32 103,83 грн. вартості ремонту орендованого приміщення відмовлено повністю. Позов Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської до Приватного підприємства "Постінтур" про стягнення 6 347 грн. 72 коп. задоволено частково. Стягнуто з боржника - Приватного підприємства "Постінтур" на користь стягувача - Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради 1 387 грн. 51 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, 22 грн. 30 коп. державного мита та 25 грн. 79 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 10.06.14 у справі № 1/552-10/180, позивач - Приватне підприємство «Постінтур» - оскаржило його в апеляційному порядку з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Висновки суду першої інстанції, на думку скаржника, не відповідають викладеним обставинам справи. Крім цього, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що господарським судом Львівської області не досліджено, чи дійсно укладався договір оренди 27.01.05, а чи діяв договір 2003 року, який автоматично був пролонгований. На підставі вищезазначеного скаржник просить рішення господарського суду Львівської області від 10.06.14 у справі № 1/552-10/180 скасувати, роз'єднати позови про стягнення 32 103,83 грн. вартості ремонту орендованого приміщення та стягнення заборгованості за орендну плату в окремі провадження, задоволити позовні вимоги ПП «Постінтур» в повному обсязі.

08.07.14 автоматизованою системою документообігу суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК України, п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 6 рішення зборів суддів (протокол № 6 від 28.12.10) зі змінами, внесеними рішенням зборів суддів (протокол № 13 від 03.08.12), розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.14 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 введено суддів - Бойко С.М., Бонк Т.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.14 поновлено пропущений строк на оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 10.06.14, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 30.07.14.

Відповідач та третя особа - правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Розгляд апеляційної скарги відкладався на 26.08.14 з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.14

У зв'язку з перебуванням суддів Бойко С.М., Бонк Т.Б. у відпустці та з урахуванням положень ст. 4-6 ГПК України, п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 6 рішення зборів суддів від 28.12.10 (протокол № 6) зі змінами внесеними рішенням зборів суддів від 03.08.12 (протокол № 13), розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 26.08.14 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 введено замість суддів Бойко С.М., Бонк Т.Б. - суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Розгляд апеляційної скарги відкладався на 30.09.14 та на 21.10.14 з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 26.08.14 та від 30.09.14.

У зв'язку з перебуванням судді Желіка М.Б. у відрядженні та з урахуванням положень ст. 4-6 ГПК України, п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 6 рішення зборів суддів від 28.12.10 (протокол № 6) зі змінами внесеними рішенням зборів суддів від 03.08.12 (протокол № 13), розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.10.14 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 введено замість судді Желіка М.Б. - суддю Мирутенка О.Л.

Розгляд апеляційної скарги відкладався на 10.11.14 з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 21.10.14.

У зв'язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Марка Р.І. та у відповідності до п.3.1.11 Положення про автоматизовану систему документообігу суду розпорядженням керівника апарату суду від 10.11.14 призначено автоматичний розподіл справи № 1/552-10/180.

10.11.14 автоматизованою системою документообігу суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 розподілено до розгляду судді - доповідачу Новосад Д.Ф.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК України, п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 6 рішення зборів суддів (протокол № 6 від 28.12.10) зі змінами, внесеними рішенням зборів суддів (протокол № 13 від 03.08.12), розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.14 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 введено суддів - Мельник Г.І., Михалюк О.В.

Розгляд апеляційної скарги відкладався на 26.11.14 з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.14.

У зв'язку з перебуванням судді Мельник Г.І. у відпустці та з урахуванням положень ст. 4-6 ГПК України, п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 6 рішення зборів суддів від 28.12.10 (протокол № 6) зі змінами внесеними рішенням зборів суддів від 03.08.12 (протокол № 13), розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 26.11.14 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 введено замість судді Мельник Г.І. - суддю Гриців В.М.

Розгляд апеляційної скарги відкладався на 26.01.15 з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 26.11.14.

У зв'язку із зайнятістю судді Гриців В.М. в іншому судовому засіданні та з урахуванням положень ст. 4-6 ГПК України, п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 6 рішення зборів суддів від 28.12.10 (протокол № 6) зі змінами внесеними рішенням зборів суддів від 03.08.12 (протокол № 13), розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.15 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Постінтур", б/н від 27.06.14 введено замість судді Гриців В.М. суддю - Мельник Г.І.

В судове засідання 26.01.15 відповідач явки повноважного представника не забезпечив, причин неявки до відома суду не довів, хоча про час та місце засідання суду був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення, котре містяться в матеріалах справи.

Представник третьої особи - Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради в судовому засіданні проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі заперечив, просить залишити рішення господарського суду Львівської області від 10.06.14 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Львівської області від 10.06.14 у справі № 1/552-10/180 слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено господарським судом Львівської області, 31.10.03 між Приватним підприємством "Постінтур" та Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради укладено Договір оренди нежитлових приміщень, будинків та споруд №ЛД-251 за умовами якого орендодавець передав, а орендар згідно акту приймання-передачі прийняв у строкове платне користування нерухоме майно мансарди загальною площею 56,6 м. кв., яке розташоване у будинку за адресою: м. Дрогобич, вул. 22 січня, буд. 47.

Згідно пунктів 2.1. та 2.2. договору ЛД-251 договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє з 01.11.03 року по 31.01.05. В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

Пунктом 2.5. договору ЛД-251 сторони встановили, що договір може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін цей договір може бути достроково розірвано за рішенням господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, визначених чинним законодавством України.

Згідно пункту 3.1. договору ЛД-251 орендна плата за перший місяць оренди становить 150 грн. 11 коп. з урахуванням податку на додану вартість. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди нараховується відповідно до умов методики розрахунку орендної плати з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до пункту 3.2. договору ЛД-251 орендна плата за договором вноситься не пізніше п'ятнадцятого числа за поточний місяць.

Згідно пунктів 4.3.8. та 4.3.14. договору ЛД-251 орендар зобов'язувався самостійно і за власний рахунок здійснювати поточний ремонт орендованого приміщення один раз на рік, а також при необхідності, прийняти пайову участь в ремонті фасаду, даху та благоустрою прилеглої до об'єкта оренди території пропорційно займаній площі.

Змінами і доповненнями до договору від 03.03.04 сторонами погоджено викласти пункт 7.2. договору в наступній редакції:

" 7.2. орендар має право на безспірну компенсацію витрат, якщо він за рахунок власних коштів здійснив за письмовою згодою орендодавця поліпшення орендованого майна без заподіяння йому шкоди. Поліпшення орендованого майна орендарем проводиться лише на підставі Дефектного акту, який завіряється Департаментом міського господарства Дрогобицької міської ради та Кошторису, який складається орендарем самостійно на підставі об'ємів робіт, що відображені в Дефектному акті".

Пунктом 7.3. договору ЛД-251 сторонами встановлено, що у разі розірвання договору, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря останній зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди в належному стані з урахуванням пунктів 4.3.8, 4.3.14, 7.1. та 7.2. договору.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, під час дії договору ЛД-251 позивач звертався до відповідача із проханням надати дозвіл на проведення капітального ремонту будинку, в якому знаходиться об'єкт оренди, згоду на проведення якого та рекомендацію оформити Дефектний акт позивач отримав листом від 05.04.04. 29.04.04 Дефектним актом, який затверджено Департаментом міського господарства Дрогобицької міської ради встановлено перелік робіт та об'єми, необхідні для капітального ремонту будинку №47 по вул. 22 січня у м. Дрогобичі.

Зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва, встановлено вартість ремонтних робіт з капітального ремонту будинку №47 по вул. 22 січня в м. Дрогобичі в розмірі 66 492 грн. 00 коп. Вказаний кошторис затверджено Департаментом міського господарства Дрогобицької міської ради 18.05.2005 року.

Довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за вересень 2005 року затверджено вартість виконаних підрядних робіт в розмірі 21 524 грн. 40 коп. Вказану довідку складено МВТК ПП "Корунд".

Актом від 03.01.2005 року комісією в складі директора ПП "Постінтур" Соляна М.І., начальника Державної насіннєвої інспекції в Дрогобицькому районі Львівської області Яцуляка І.П., громадянки України Заярної В.П. та депутата Дрогобицької міської ради І. Андруневчина встановлено, що внаслідок випадіння значної кількості снігу порушилась щільність покрівлі будинку №47 по вул. 22 січня у м. Дрогобичі, що стало наслідком незадовільного стану крокв, шиферу, обрешітки даху вказаного будинку. Внаслідок вказаного талі води потрапили на дерев'яне перекриття даху, приміщення мансарди і першого поверху, що призвело до неможливості використання вказаних приміщень за їх цільовим призначенням. (належним чином завірена копія акту в матеріалах справи).

Разом з тим, документальними доказами у справі встановлено, що 27.01.2005 року між Приватним підприємством "Постінтур" та Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради укладено Договір оренди нежитлових приміщень, будинків та споруд №53 (надалі - договір № 53), відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар згідно акту приймання-передачі прийняв у строкове платне користування нерухоме майно мансарди загальною площею 56,6 м. кв., яке розташоване у будинку за адресою: м. Дрогобич, вул. 22 січня, буд. 47 (надалі - об'єкт оренди).

Відповідно до п.п. 2.1. та 2.2. договору № 53 договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє з 27.01.2005 року по 31.12.2005 року. В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

Пунктом 2.5. договору № 53 встановлено, що договір може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін цей договір може бути достроково розірвано за рішенням господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, визначених чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.1. договору № 53 орендна плата за перший місяць оренди становить 302 грн. 86 коп. з урахуванням податку на додану вартість. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди нараховується відповідно до умов методики розрахунку орендної плати з урахуванням індексу інфляції.

У відповідності до п. 3.2. договору № 53 орендна плата за договором вноситься не пізніше двадцять п'ятого числа за поточний місяць.

Згідно з п.п. 4.3.8. та 4.3.14. договору № 53 орендар зобов'язувався самостійно і за власний рахунок здійснювати поточний ремонт орендованого приміщення один раз на рік, а також при необхідності, прийняти пайову участь в ремонті фасаду, даху та благоустрою прилеглої до об'єкта оренди території пропорційно займаній площі.

Відповідно до п. 5.1. договору № 53 в разі порушення умов договору орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю штраф в розмірі 40 мінімальних заробітних плат.

Згідно з п. 5.2. договору № 53 у випадку прострочення по сплаті орендних платежів орендар зобов'язується сплатити орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день несвоєчасної оплати, яка нараховується відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 7.1. договору № 53 сторони погодили, що орендар має право залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо такі поліпшення можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

У відповідності до п. 7.2. договору № 53 орендар не має права на компенсацію витрат, якщо він за рахунок власних коштів здійснив за згодою поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди.

При цьому, пунктом 7.3. договору № 53 сторонами передбачено, що у разі розірвання договору, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря останній зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди в належному стані з урахуванням пунктів 4.3.8, 4.3.14, 7.1. та 7.2. договору.

Відтак, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо дійсності укладення між сторонами договору № 53 від 27.01.2005р., колегією суду встановлено, що такі є безпідставними, оскільки зазначений договір оренди укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками сторін, їх підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає вимогам статті 207 ЦК України, а тому в силу статті 204 ЦК України договір № 53 від 27.01.2005р. є правомірним правочином.

Поряд з цим, встановлено, що актом приймання-передачі від 27.01.2005 року відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне користування приміщення за договором від 27.01.2005 року № 53.

Листом від 11.01.2006 року №3-29/79 відповідач повідомив позивача про те, що, у зв'язку із неналежним виконанням позивачем умов договору щодо своєчасної і повної сплати орендної плати відповідачу відмовляється від договору від 27.01.2005 року № 53, а також просить в термін до 25.01.2006 року повернути приміщення, які були предметом вказаного договору.

Актом приймання-передачі від 24.01.2006 року позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове мансардне приміщення, розташоване за адресою: м. Дрогобич, вул. 22 січня, буд. 47 загальною площею 56,6 м. кв. Окрім того, вказаним актом сторони підтвердили, що договір оренди розірвано за погодженням сторін.

Відтак, предметом первісного позову у даній справі є вимога ПП «Постінтур» про стягнення з Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради 32 103 грн. 83 коп. вартості ремонту орендованого приміщення за договором від 31.10.2003 року №ЛД-251.

Відповідно до приписів статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У відповідності до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції чинній на момент розірвання договору від 27.01.2005 року №53) орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції чинній на момент розірвання договору від 27.01.2005 року №53) у випадку, якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди.

Приписами ст. 604 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

З врахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Приватне підприємство "Постінтур" та Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради шляхом укладення 27.01.2005 року Договору оренди нежитлових приміщень, будинків і споруд №53 дійшли згоди про заміну первісних зобов'язань щодо оренди нежитлових приміщень, які розташовані в будинку №47 по вул. 22 січня у м. Дрогобичі, і виникали із Договору оренди нежитлових приміщень, будинків і споруд від 31.10.2003 року №ЛД-251 новими зобов'язаннями, які врегульовано сторонами у Договорі оренди нежитлових приміщень, будинків і споруд від 27.01.2005 року №53.

При цьому, суд звертає увагу на те, що п. 7.2. Договору оренди нежитлових приміщень, будинків і споруд від 27.01.2005 року №53 не передбачено права позивача, як орендаря приміщення, на відшкодування вартості здійснених ним невід'ємних покращень об'єкта оренди.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що ПП «Постінтур» не доведено належними і допустимими доказами в розумінні статтей 33 та 34 ГПК України факту розгляду відповідачем питання про затвердження Дефектного акту про обсяги і перелік робіт з капітального ремонту орендованого за договором від 31.10.2003 року №ЛД-251 приміщення у встановленому пунктом 4.2. Положення про виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, затвердженого ухвалою п'ятої сесії Дрогобицької міської ради четвертого демократичного скликання від 24.12.2002 року №97 порядку.

Наведене також підтверджується письмовими поясненнями Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, що були надані господарському суду Львівської області.

Таким чином, станом на час виконання позивачем робіт з капітального ремонту орендованого приміщення мансарди будинку №47 по вул. 22 січня у м. Дрогобичі відносини між сторонами були врегульовані Договором оренди нежитлових приміщень, будинків і споруд від 27.01.2005 року №53, при цьому, позивачем не доведено факту погодження Дефектного акту про перелік і обсяги робіт з капітального ремонту орендованого приміщення, відтак, позивач не мав права на відшкодування вартості здійснених ним покращень орендованого за договором майна.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Постінтур" про стягнення з Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради на користь ПП "Постінтур" 38 277 грн. 36 коп. вартості ремонту орендованого приміщення у зв'язку з тим, що такі є безпідставними та необґрунтованими.

Приписами статті 101 ГПК України встановлено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відтак, предметом зустрічного позову є вимога Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради до Приватного підприємства "Постінтур" про стягнення 6 347 грн. 72 коп.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом Договір від 27.01.2005 року №53 розірвано за погодженням сторін 24.01.2006 року, що підтверджується Актом приймання-передачі б/н від 24.01.2006 року. Відтак, право третьої особи нараховувати позивачу орендну плату існувало саме до цього часу.

При цьому встановлено, що третьою особою за період з березня 2005 року по січень 2006 року нараховано позивачу орендну плату в розмірі 3 524 грн. 42 коп., хоча позивачем здійснено часткове погашення суми вказаної заборгованості в розмірі 2 136 грн. 91 коп.

Таким чином, заборгованість позивача перед третьою особою із сплати орендної плати за договором складає 1 387 грн. 51 коп., станом на час розгляду справи сторонами і третьою особою доказів її погашення суду не заявлено та не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

При цьому, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Статтею 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 175 ГК України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відтак, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналізом матеріалів справи з'ясовано, що у даному випадку господарське зобов'язання виникло між позивачем та відповідачем з господарського Договору оренди нежитлових приміщень, будинків та споруд від 27.01.2005 року №53.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ГК України передбачено, що суб'єктами майново-господарських зобов'язань можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у статті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб'єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управленою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор, а частиною 4 цієї статті визначено, що суб'єкти господарювання у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами, можуть добровільно брати на себе зобов'язання майнового характеру на користь інших учасників господарських відносин (благодійництво тощо). Такі зобов'язання не є підставою для вимог щодо їх обов'язкового виконання.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Аналізом документальних доказів у справі також встановлено, що ухвалою Дрогобицької міської ради від 28.02.2007 року №230 Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради визначено правонаступником Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в частині повноважень останнього як органу приватизації та орендодавця комунального майна, а також в частині зобов'язань з орендної плати за договорами оренди нежитлових приміщень.

Актом приймання-передачі від 02.04.2007 року Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради передав, а Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради прийняло дебіторську та кредиторську заборгованість орендарів за оренду приміщень.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача 376 грн. 24 коп. пені, нарахованої за період з вересня 2006 року по лютий 2007 року у відповідності до пункту 5.2. договору від 27.01.2005 року № 53 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

· потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

· сплата штрафних санкцій за порушення зобов'язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов'язань у натурі;

· у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. 219 ГК України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами.

При цьому, приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є різновидом неустойки, яка може встановлюватися за будь-яке порушення зобов'язання та як різновид неустойки, є відмінним від штрафу, оскільки штраф є сталою величиною, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, у зв'язку із розірванням 24.01.2006 року договору №53 від 27.01.2005 року, зобов'язання позивача із сплати орендної плати за договором припинилось в січні 2006 року. Відтак, на підставі викладеного нарахування третьою особою позивачу пені за прострочення сплати орендної плати за договором в період з вересня 20006 року по лютий 2007 року не є документально і нормативно обґрунтованим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення з Приватного підприємства "Постінтур" на користь Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради 376 грн. 24 коп. пені.

Разом з тим, дослідивши документальні докази у справі та з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічних позовних вимог в частині стягнення з Приватного підприємства "Постінтур" на користь Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради 5 971 грн. 48 коп. заборгованості щодо сплати орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень, будинків і споруд № 53 від 27.01.2005 року.

Щодо вимоги Приватного підприємства "Постінтур" про включення до складу судових витрат 8 000 грн. 00 коп. витрат на оплату правової допомоги колегія суддів зазначає наступне.

Між Приватним підприємством "Постінтур" та Фізичною особою-підприємцем Олійник Ольгою Володимирівною було укладено Договори про надання юридичних послуг №1 від 18.04.2006 року та № 2 від 11.01.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (з наступними змінами і доповненнями) витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 2 Закону України "Про адвокатуру", яка зазначає, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на зайняття діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні витрат на оплату правової допомоги з посиланням на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи жодних належних і допустимих доказів в підтвердження того, що фізична особа-підприємець Олійник Ольга Володимирівна станом на час укладення із Приватним підприємство "Постінтур" мала статус адвоката в розумінні статті 2 Закону України "Про адвокатуру".

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні клопотання про включення до складу судових витрат 450 грн. 00 коп. витрат на відрядження та зазначає наступне.

В розумінні ст. 44 ГПК України витрати на відрядження представника у судове засідання не є судовими витратами у справі, а відтак не підлягають відшкодуванню стороні, на користь якої відбулось рішення.

Крім цього, за проведення судової будівельно-технічної експертизи по даній господарській справі від 29.12.2010 року Висновок № 255 Приватним підприємством "Постінтур" сплачено 4 600 грн. 00 коп., за проведення повторної судової інженерно-технічної експертизи по даній господарській справі від 05.05.2014 року Висновок №3635 Приватним підприємством "Постінтур" сплачено 1 839 грн. 00 коп.

Відтак, суд дійшов обргунтованого висновку про те, що до складу судових витрат слід включити понесені Приватним підприємством "Постінтур" витрати на оплату судових експертиз у справі в розмірі 6 439 грн. 00 коп. (4 600 грн. 00 коп. + 1 839 грн. 00 коп.).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є безпідставними, документально не обгрунтованими, такими, що не грунтуються на законодавстві,належним чином досліджені судом першої інстанції, а відтак, скаржник, в порушення вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 10.06.14 у справі № 1/552-10/180 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 10.06.14 у справі №1/552-10/180 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено: 30.01.15

Головуючий-суддя Д.Новосад

Суддя О.Михалюк

Суддя Г.Мельник