ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Справа № 904/6481/14

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Цвігун В.Л.,
розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2014
у справі№ 904/6481/14 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Теплосервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області

простягнення 18892,00 грн. за договором купівлі-продажу природного газу,
за участю представників сторін
від позивача:Кость О.Г. (довіреність № 14-105 від 18.04.2014),
від відповідача:не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2014 у справі № 904/6481/14 (суддя Назаренко Н.Г.) залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 у справі № 904/6481/14 (у складі колегії суддів: Дарміна М.О. - головуючого, Березкіної О.В., Чус О.В.) позовні вимоги частково задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплосервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" 3496,15 грн. пені, 10261,64 грн. інфляційних втрат, 1613,61 грн. 3% річних, 1824,64 грн. судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2014 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 у справі № 904/6481/14 Господарського суду Дніпропетровської області, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2014 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 щодо зменшення розміру пені на 3496,15 грн., і прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з Комунального підприємства "Теплосервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3496,15 грн. В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2014 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 у справі № 904/6481/14 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

У касаційній скарзі заявник посилається порушення та неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством "Теплосервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області" (покупець) 01.10.2013 укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/4104-ТЕ-3.

Сторонами 31.12.2013 укладено додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу природного газу № 13/4104-ТЕ-3 від 01.10.2013.

Відповідно до пункту 1.1 договору, в редакції додаткової угоди № 1, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом, згідно з УКТ ЗЕД , а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ, на умовах договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо - комерційної діяльності).

Відповідно до пункту 2.1. договору, продавець передає покупцеві з 01.10.2013 по 31.12.2013 газ обсягом до 207,660 тис.куб.м, у тому числі по місяцях кварталів: жовтень місяць - 36,630; листопад місяць - 74,430; грудень місяць - 96,600; IV кв. 207,660 тис.куб.м.

Продавець передає покупцеві у січні - червні 2014 року газ, спожитий покупцем за договором у листопаді - грудні 2013 року (пункт 2.1. договору в редакції додаткової угоди № 1).

Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі ± 5% (плюс/мінус п'ять відсотків) від узгодженого сторонами, згідно з пунктом 2.1 договору, планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу (пункт 2.1.2 договору).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця.

Відповідно до пункту 3.3. договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця.

Згідно з пунктом 5.2. договору, ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м природного газу - 1091,00 грн., крім цього 20% ПДВ - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до пункту 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 9.3. договору встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині передачі газу до 30.06.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1 договору в редакції додаткової угоди № 1).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526, частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконанні належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судами встановлено, що ПАТ "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" передано у власність покупцю протягом жовтня - грудня 2013 року імпортований природний газ на загальну суму 177383,51 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за жовтень 2013 року на суму 122251,31 грн., за листопад 2013 року на суму 65818,72 грн., за грудень 2013 року на суму 99339,48 грн.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами встановлено, що відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що вказані зобов'язання відповідачем не виконано належним чином.

За отриманий у жовтні 2013 року природний газ на суму 122251,31 грн. відповідач розрахувався 22.11.2013 у розмірі 1990,08 грн. та 21.03.2014 у розмірі 10235,23; за отриманий у листопаді 2013 року природний газ на суму 65818,72 грн. відповідач розрахувався 21.03.2014 у розмірі 31870,80 грн. та 29.04.2014 у розмірі 33947,92 грн.; за отриманий у грудні 2013 року природний газ на суму 99339,48грн. відповідач розрахувався 29.04.2014 у розмірі 99339,48 грн.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання передбачено пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України (Постанова Верховного Суду України від 03.12.2013 у справі № 908/43/13-г).

Відповідно до пункту 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Вирішення питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачем не надано обґрунтованих доказів отримання будь-яких збитків в результаті заборгованості відповідача.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку: з наданого позивачем звіту про фінансові результати за 2013 рік не вбачається, що збитки Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у розмірі 12521324,00 грн. є наслідком заборгованості саме відповідача, оскільки у розумінні статей 32, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України позивачем не надано належних доказів отримання збитків/понесених ним втрат у результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості поставленого природного газу.

Крім цього, судами встановлено, що відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки, відповідно до договору, газ використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, заборгованість виникла, у зв'язку зі скрутним фінансовим станом підприємства відповідача, а прострочення виникло внаслідок неналежного виконання зобов'язань бюджетом.

Зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що підприємство відповідача не є прибутковою організацією, яка порушила зобов'язання зі своєчасної сплати позивачу вартості отриманого приватного газу з поважних причин, а саме: прострочення сплати заборгованості третіми особами на користь підприємства відповідача, а також те, що заборгованість відповідачем сплачена у повному обсязі, тому суди правомірно зменшили розмір пені на 50 %, та стягнули з відповідача 50% пені у розмірі 3496,15 грн.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 у справі № 904/6481/14 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 у справі № 904/6481/14 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Цвігун В.Л.