ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 911/5323/14

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Буд Актив" до Спільного підприємства "Завод будівельних матеріалів" про стягнення суми,

за участю представників:

позивача: Дудник А.В. (дов. б/н від 17.03.2014);

відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Буд Актив" до Спільного підприємства "Завод будівельних матеріалів" про стягнення суми.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати прийнятого відповідно до видаткових накладних товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2014 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23.12.2014.

Ухвалою від 23.12.2014 розгляд справи було відкладено на 13.01.2015.

Ухвалою від 13.01.2015 розгляд справи було відкладено на 27.01.2015.

23.01.2015 через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. У задоволенні вказаного клопотання суд відмовляє у зв'язку з тим, що відповідачем не зазначено обставин, що перешкоджають останньому направити до суду свого представника, а також тим, що вказане клопотання направлене на затягування судового процесу.

В судовому засіданні 27.01.2015 суд заслухав пояснення представника позивача, він підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча знав про час та дату слухання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб'єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

В судовому засіданні 27.01.2015 суд, після виходу з нарадчої кімнати в порядку ст. 82-1 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

Установив:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд Буд Актив" в період з 27.09.2012 по 31.05.2013 було поставлено, а спільним підприємством "Завод будівельних матеріалів" було прийнято товар, а саме запасні частини та будівельні матеріали, загальною вартістю 671025,58 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000006 від 27.09.2012 на суму 26460,00 грн, № РН-0000007 від 28.09.2012 на суму 600,00 грн, № РН-0000009 від 01.10.2012 на суму 7259,00 грн, № РН-0000009 від 12.01.2013 на суму 4500,00 грн, № РН-00146 від 21.03.2013 на суму 58423,26 грн, № РН-0000149 від 22.03.2013 на суму 17092,92 грн, № РН-0000151 від 26.03.2013 на суму 6780,00 грн, № РН-0000225 від 31.05.2013 на суму 3710,40 грн, № РН-0000226 від 31.05.2013 на суму 483500,00 грн та № РН-0000227 від 31.05.2013 на суму 62700,00 грн.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями ст.ст. 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у ч. 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відтак, між позивачем та відповідачем було укладено договір у спрощений спосіб, що підтверджується видатковими накладними.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково на загальну суму 40000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 399 від 12.06.2013 р., у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 631025,58 грн.

Вказані обставини встановлені у рішенні господарського суду Київської області від 11.02.2014 у справі № 911/4562/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Буд Актив" до спільного підприємства «Завод будівельних матеріалів» про стягнення 671025,58 грн, що має преюдиційне значення для даної справи на підставі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаним рішенням позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Буд Актив" задоволено частково, вирішено стягнути з спільного підприємства «Завод будівельних матеріалів» на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Буд Актив" 631025,58 грн та 12620,51 грн судового збору. Вказане рішення залишено без змін після перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій.

З матеріалів справи вбачається, що в рамках виконавчого провадження з виконання даного рішення відповідачем було сплачено заборгованість лише частково у сумі 3105,14 грн, тож несплаченою залишилась сума боргу у розмірі 627920,44 грн. Вказаний факт підтверджується довідкою № 1266 від 09.01.2015, наданою Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», а також матеріалами виконавчого провадження (вказані документи містяться в матеріалах справи).

Відтак, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 26221,55 грн 3% річних, 68081,13 грн втрат від інфляції, нарахованих, у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати товару.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем, суд встановив, що він є арифметично невірним, крім того у ньому невірно визначені періоди нарахування 3% річних, а їх розмір є меншим ніж заявлено позивачем, тож вказана вимога підлягає задоволенню частково у сумі 26214,41 грн.

Щодо розрахунку втрат від інфляції, наданого позивачем, то суд встановив, що він також є арифметично невірним. Склавши власний розрахунок, суд встановив, що їх розмір є більшим ніж заявлено позивачем, проте, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. З аналізу даної норми вбачається, що господарський суд не має права з власної ініціативи виходити за межі заявлених позовних вимог. Відтак, вказана вимога підлягає задоволенню повністю у сумі 68081,13 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.ст. 44-49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Спільного підприємства "Завод будівельних матеріалів" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Буд Актив" () 26214,41 грн 3% річних, 68081,13 грн втрат від інфляції, а також 1885,91 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 09.02.2015

Суддя А.Ф. Черногуз