РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015Справа №910/28598/14

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ»

до Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «ГАРАНТ АВТО»

про стягнення 4 935,00 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «ГАРАНТ АВТО» про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 4 935,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього вникло право регресної вимоги до Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «ГАРАНТ АВТО».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 р. порушено провадження у справі № 910/28598/14 призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

21.01.2015р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав заяву про розгляду даної справи без участі представника, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

У судовому засіданні 21.01.2015р. представник відповідача частково заперечив проти позовних вимог, проте відзиву на позовну заяву суду не надав, вимог суду в повному обсязі не виконав.

Розгляд даної справи судом відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з невиконанням вимог суду в повному обсязі.

У дане судове засідання повноважні представники сторін не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

При цьому суд відзначає, що ухвали суду направлялись сторонам на вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресу відповідача та отримані представниками.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 02.02.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2013р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівка-Центр» укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0604892.008, за умовами якого застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Міцубіши», державний номер АА8896ЕР, за заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди.

Термін дії договору встановлений з 15.01.2013р. до 15.01.2014р.

Наказом №1-2 від 11.0.2011р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівка-Центр» закріпило автомобіль «Міцубіши», державний номер АА8896ЕР за Заступником Генерального директора Ландау Григорієм Аврамовичем для ефективного використання автотранспортних засобів, утримання їх в технічному стані, придатному для постійної експлуатації.

17.09.2013р. в м. Києві по проспекту Московському сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобі «Міцубіши», державний номер АА8896ЕР під керуванням Ландау Григорія Аврамовича та транспортного засобу «Шевроле», державний номер АК4253СІ під керуванням Корецької Єлизавети Юріївни.

У відповідності до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2013р. Корецьку Є.Ю. притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - «Шевроле» державний номер АК4253СІ застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «ГАРАНТ АВТО» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3863633.

У відповідності до рахунку-фактури №Д-00000124 від 20.09.2013р. складеного Фізичною особою-підприємцем Духненко В.М., вартість ремонту транспортного засобу «Міцубіши», державний номер АА8896ЕР складає 4 935,00 грн.

Відповідно до страхового акту №3522.206.13.02.01 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» від 21.10.2013р. сума страхового відшкодування становить 4 935,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівка Центр» звернулось до Приватного акціонерного товариства «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» із заявою від 19.09.2013р. про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Платіжним дорученням № 22287 від 25.10.2013р. здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Міцубіші» державний номер АА8896ЕР - Товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівка центр» у розмірі 4 935,00 грн.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» звернулось до Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «ГАРАНТ АВТО» з заявою №3522/2013 від 25.11.2013р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 4 935,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівка Центр» за пошкодження транспортного засобу «Міцубіші» державний номер АА8896ЕР позивач, відповідно до ст.ст. 38, 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ АВТО». Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу - автомобіля «Шевроле», державний номер АК4253СІ застрахована у Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ АВТО» відповідно до полісу АС/3863633, позивач просить стягнути з останнього шкоду, завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу у розмірі 4 935,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За таких обставин, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу «Міцуюіші» державний номер АА8896ЕР, у Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАН АВТО», виник обов'язок відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівка центр» витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспорту.

Разом з тим, як встановлено судом, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівка центр», як власнику транспортного засобу «Міцубіші» державний номер АА8896ЕР, у розмірі вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу, що становить 4 935,00 грн.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування власнику застрахованого автомобіля «Міцубіші» державний номер АА 8896ЕР, у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до водія автомобіля «Шевроле», державний номер АК4253СІ.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За полісом № АС/386363 ліміт відповідальності встановлено у розмірі 50 000, 00 грн. та франшиза у розмірі 00,00 грн.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ АВТО» збитки в порядку регресу у розмірі 4 935,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

При цьому, враховуючи, що судовий збір у даному випадку сплачений за мінімальною ставкою, сума судового збору пропорційна розміру зменшеному розміру позовних вимог, поверненню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, 19/3, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» (04073, м. Київ, проспект Московський, 9, ) відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 4 935 (чотири тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 00 коп. та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 09.02.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.