ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р.Справа № 922/5931/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Державної іпотечної установи, м. Київ,
до публічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота", м. Харків,
про стягнення 11943,98 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна іпотечна установа, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ПАТ "Банк Золоті ворота", про стягнення заборгованості в сумі 11943,98 грн., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем розрахунків за Договором про обслуговування іпотечних кредитів № 21 від 27.12.2007р. Позивач просить також покласти на відповідача судові витрати.

В слуханні справи оголошувалась перерва до 05 лютого 2015р. о 12:00 год.

Позивач у судове засідання 05.02.2014р. не з'явився, через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, а також заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Від відповідача через канцелярію суду 12.01.2015р. надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечує, вказує на те, що визнає вимоги позивача, однак останній має право заявити свої вимоги ліквідатору, а не в судовому порядку, оскільки на даний час банк знаходиться в процесі ліквідації.

Суд вважає, що нез'явлення сторін не перешкоджає розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Вислухавши представника позивача, який був присутній у судовому засіданні 22.01.2015р., дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27.12.2007 р. між Державною іпотечною установою (позивач, установа) та ПАТ "Банк Золоті Ворота" (відповідач, банк) укладено Договір про обслуговування іпотечних кредитів № 21, за умовами якого банк зобов'язався приймати в установленому порядку і строки платежі від позичальників в рахунок погашення суми кредиту, відсотків за користування ним, а також стягувати суми комісійної винагороди, неустойки (штрафів, пені тощо) та перераховувати вказані кошти не пізніше наступного дня на поточний рахунок установи (пункт 2.1 Договору).

Позивач посилається на те, що в порушення умов Договору банком з липня 2014 року припинено перерахування позивачу коштів, що сплачені позичальником - Биковим Р.В. на виконання своїх зобов'язань за договорами про іпотечні кредити.

Так, між позивачем та відповідачем проведено звірку взаємних розрахунків за Договором про обслуговування іпотечних кредитів № 21 від 27.12.2007 р., за результатами якої підписано акт про проведення взаєморозрахунків від 09.09.2014 р.

Згідно даного акту звірки взаєморозрахунків, заборгованість, що підлягає перерахуванню банком позивачу складає 11943,98 грн., період виникнення заборгованості 04.07.2014р. - 03.09.2014р.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідач у відзиві на позов визнає наявність заборгованості перед позивачем у сумі 11943,98 грн., але вважає, що така сума не може бути стягнута в судовому порядку, оскільки банк перебуває в процедурі ліквідації.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 781 від 04.12.2014 р. прийнято рішення відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ "Банк Золоті ворота". Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2014 № 142 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Золоті ворота" строком на 1 рік з 05.12.2014 по 04.12.2015 включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Суд зазначає, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє звернення до суду та прийняття судом рішення про задоволення вимог до банку, що знаходиться в процедурі ліквідації.

Суд звертає увагу на те, що прийняття рішення по даній справі про задоволення позовних вимог ніяким чином не суперечить положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки наявність судового рішення не звільняє позивача від обов'язку звернутись з відповідною заявою до ліквідатора та сплата такої заборгованості має проводитись з дотриманням вимог вказаного закону.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобов'язання по сплаті грошових коштів у визначений строк, позивачем обґрунтовано пред'явлено до стягнення основний борг у сумі 11943,98 грн., позовні вимоги є нормативно та документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При розподілі судових витрат суд враховує положення ст. 49 ГПК України, згідно якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерною товариства "Банк Золоті ворота" (61166, м. Харків, пр. Леніна, буд. 36, код 20015529) на користь Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бул. Л. Українки, 34, код 33304730) заборгованість в розмірі 11943,98 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.02.2015 р.

Суддя В.О. Яризько