номер провадження справи 35/135/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015 Справа № 908/5021/14

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Бордюг О.В., довіреність б/н від 03.12.2014р.

від відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКО - ФУД", м. Донецьк

про стягнення заборгованості, розірвання договору та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКО - ФУД" про стягнення заборгованості, розірвання договору та повернення майна.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що між ТОВ "ОТП Лізинг" та ТОВ "Міко-Фуд" укладений договір фінансового лізингу №1242-FL від 19.11.2013р., згідно з яким позивач зобов'язався набути у власність і передати відповідачу на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, наведене у специфікації, яка є додатком 1 до договору, а відповідач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до акту приймання-передачі від 09.12.2013р., що є невід'ємною частиною договору, позивач передав, а відповідач прийняв предмет лізингу.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав належним чином, передав майно відповідачу, але відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, а саме: не сплатив на користь позивача лізингові платежі за період з 26.05.2014р. по 21.10.2014р. на загальну суму 101242, 03 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 101242, 03 грн., розірвати договір фінансового лізингу, зобов'язати відповідача повернути позивачу сідельний тягач та стягнути сплачений судовий збір.

18.11.2014р. автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 19.11.2014р. судом порушено провадження у справі № 908/5021/14 та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/135/14. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 09.12.2014р. о/об 12 год. 00 хв.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав супровідним листом документи, витребувані ухвалою суду та надав до суду клопотання про продовження строку розгляду справи №908/5021/14 за межі двохмісячного строку та відкладення розгляду справи для надання додаткових пояснень та доказів.

Представник відповідача в судове засідання 09.12.2014р. не з'явився, відзив та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

Ухвала про порушення провадження у справі від 19.11.2014р., яка була надіслана на адресу ТОВ "Міко-Фуд" не прийнята до пересилання УДППЗ "Укрпошта" та повернулась до господарського суду Запорізької області 04.12.2014р. на підставі листа Запорізької дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 01.12.2014 №04-19-1676, про що 04.12.2014р. було складено акт.

Вказана ухвала 08.12.2014р. була розміщена на сторінці Господарського суду Запорізької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14.

Згідно п. 6 вказаного листа передбачені умови, за якими учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема і за умови розміщення інформації на офіційному сайті в мережі Інтернет.

Ухвалою суду від 09.12.2014р. клопотання позивача щодо продовження строку розгляду справи було задоволено, строк вирішення спору продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 27.01.2015р.

В зв'язку з неможливістю пересилання поштової кореспонденції до м. Донецьк, ухвала від 09.12.2014р., яка направлялася на адресу відповідача не була прийнята до пересилання та повернута до господарського суду Запорізької області 04.12.2014р. на підставі листа Запорізької дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 01.12.2014 №04-19-1676, про що 11.12.2014р. було складено акт.

Вказана ухвала 15.12.2014р. була розміщена на сторінці Господарського суду Запорізької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14.

21.01.2015р. через канцелярію господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та повідомлення останнім щодо неотримання копії позовної заяви через ситуацію, що склалася в м. Донецьк, у зв'язку з чим надати відзив на позовну заяву відповідач не має можливості. Також даним клопотанням відповідач просить суд зобов'язати позивача направити копію позовної заяви та додатки до неї на іншу поштову адресу для надання обґрунтованого відзиву. Крім того, відповідачем надано клопотання про визнання нової поштової адреси для листування.

21.01.2015р. секретарем судового засідання було передано телефонограму ТОВ "ОТП Лізинг" з пропозицією позивачу направити на адресу ТОВ "Міко-Фуд": 85304, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична,5-а, а/с №10 копію позовної заяви та усі додатки до неї.

27.01.2015р. через канцелярію господарського суду позивачем надані докази направлення позовної заяви з додатками, а також супровідного листа та два примірника акту звірки взаємних розрахунків на нову адресу відповідача.

27.01.2015р. через канцелярію господарського суду позивач надав заяву про виправлення помилки, в якій зазначає, що ним помилково зазначена редакція п. 3 позовної вимоги та просить суд читати цю позовну вимогу у наступній редакції:

" 3. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (, місцезнаходження: 01033, Київ, вул. Жилянська, 43) сідельний тягач МАN ТGS 21.400 4x2 ВLS-WW, рік виробництва 2012, країна-виробник - Німеччина, шасі № WMA06WZZ7DM607758."

Суд, розглянувши вказану заяву вважає, за необхідне прийняти її до розгляду.

В судовому засіданні 27.01.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви.

Ухвалою суду від 27.01.2015р. клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 03.02.2015р.

В зв'язку з неможливістю пересилання поштової кореспонденції до м. Донецьк, ухвала від 27.01.2015р. була направлена відповідачу на електронну адресу ;, що підтверджується витягом з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою.

02.02.2015р. на електронну адресу господарського суду від відповідача надійшло клопотання про надання додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи, в якому останній зазначає, що в зв'язку з неотриманням копії позовної заяви з додатками та неможливістю направлення представника в судове засідання, через неврегульованість ситуації на пунктах перепустки через лінії розмежування в зоні проведення анти терористичної операції, ТОВ "Міко-Фуд" позбавлений права на судовий захист своїх інтересів та не може надати обґрунтований відзив на позовну заяву з доказами на підтвердження своєї позиції по справі, а тому просить продовжити строк розгляду справи.

03.02.2015р. через канцелярію господарського суду позивачем надані пояснення по справі з детальним обґрунтуванням позовних вимог.

В судовому засіданні 03.02.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням поданої 27.01.2015р. заяви та просить стягнути з відповідача 101242, 03 грн., розірвати договір фінансового лізингу, повернути позивачу сідельний тягач та стягнути 12443,21 грн. сплаченого судового збору.

В судове засідання 03.02.2015р. представник відповідача не з'явився.

Суд, розглянувши надане клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи відмовляє в його задоволенні, оскільки ст. 69 ГПК України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів. Позовна заява надійшла до господарського суду 18.11.2014р., 19.11.2014р. було порушено провадження у справі. Ухвалою суду від 09.12.2014р. строк вирішення спору за клопотанням позивача вже було продовжено на п'ятнадцять днів, а тому 03.02.2015р. - це останній день розгляду справи по суті. Таким чином, оскільки судом вже було продовжено строк вирішення спору, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача від 02.02.2015р. про продовження строку вирішення спору.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи та вона може бути розглянута в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами. Справа розглянута за заявою представника позивача - без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 03.02.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані сторонами додатково, судом встановлено наступне.

19.11.2013р. між ТОВ «ОТП Лізинг» (далі - лізингодавець) та ТОВ "МІКО-ФУД" (далі - лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу № 1242-FL (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору лізингодавецьна підставі договору купівлі - продажу зобов'язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (далі предмет лізингу), наведене у специфікації, яка є Додатком 1 до Договору, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі з умовами Договору.

Згідно з п. 1.2 договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів та починається з дати підписання сторонами акту приймання - передачі предмета лізинга за формою, встановленою лізингодавцем.

Пунктами 1.5, 1.6 договору зазначено, що строк (термін), місце передачі та загальна вартість предмета передачі зазначаються в специфікації.

Актом приймання - передачі від 09.12.2013р., що є невід'ємною частиною Договору, Позивач передав, а Відповідач прийняв Предмет лізингу, а саме: сідельний тягач МАN ТGS 21.400 4x2 ВLS-WW, рік виробництва 2012, країна-виробник - Німеччина, шасі № WMA06WZZ7DM607758, загальною вартістю 804832,68 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Договору.

Додатковою угодою №1 від 09.12.2013 до Договору було змінено Додаток 2

до Договору та викладено його у новій редакції. Вказаним додатком сторони врегулювали графік сплати лізингових платежів.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що кожний черговий лізинговий платіж Відповідач зобов'язаний сплачувати не пізніше дати, вказаної в Додатку 2.

Відповідно до п. 6.11 договору усі платежі лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати у національній валюті (гривнях) відповідно до Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця.

Датою оплати вважається дата надходження коштів, перерахованих лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, починаючи з 26.05.2014р. перестав здійснювати лізингові платежі, станом на 21.10.2014р. за останнім рахується заборгованість в розмірі 94305,79 грн.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 292 ГК України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Додатком 2 до договору фінансового лізингу (враховуючи зміни, внесені додатковою угодою від 09.12.2013р. ) сторони узгодили графік сплати лізингових платежів, відповідно до якого черговий лізинговий платіж повинен відбуватися до 25 числа кожного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 26.05.2014р. по 21.10.2014р. нарахування за лізинговими платежами склали 118311,19 грн.

Проте, починаючи за період з 26.05.2014р. по 21.10.2014р. відповідачем було сплачено лише 48311,20 грн., з яких позивачем, відповідно до п. 6.14 договору, за вказаний період було зараховано 23333,54 грн. Різниця була направлена на погашення простроченої заборгованості та пені, які виникли до 26.05.2014р.

Таким чином, залишок несплаченої заборгованості за період з 26.05.2014р. по 21.10.2014р. становить 94305,79 грн.

Факт наявності заборгованості в сумі 94305,79 грн. ТОВ "Міко-Фуд" перед ТОВ «ОТП Лізинг» підтверджений належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи, не спростовані відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу з лізингових платежів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 9.2.1. договору передбачено, що за порушення обов'язку зі своєчасної сплати лізингових та інших платежів, передбачених Договором, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діяла у період такого порушення зобов'язань лізингоодержувачем за Договором, нарахованої на суму непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані лізингоодержувачем лізингодавцю, понад вказану пеню.

Згідно приписів ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.96 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до зазначених норм чинного законодавства та п. 9.2.1 договору, за порушення строків виконання грошових зобов'язань по договору, позивачем було здійснено нарахування пені в загальному розмірі 5210,35 грн.

Перевіривши нарахування пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» судом з'ясовано, що відповідачем розрахунок зроблений вірно, а тому вимоги щодо стягнення пені в розмірі 5210,35 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 657,41 грн. 3 % річних та 1068,48 грн. інфляційних витрат.

Судом, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», перевірені нарахування 3 % річних та інфляційних витрат та встановлено, що в межах заявлених вимог розрахунки зроблені вірно, а тому вимоги позивача щодо стягнення 657,41 грн. 3 % річних та 1068,48 грн. інфляційних витрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги щодо розірвання договору фінансового лізингу №1242-FL від 19.11.2013р. та повернення останньому сідельного тягача МАN ТGS 21.400 4x2 ВLS-WW, рік виробництва 2012, країна-виробник - Німеччина, шасі № WMA06WZZ7DM607758.

Статтею 651 ЦК України визначено, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Пунктами 7.2 та 7.1.1 статті 7 договору сторони передбачили, що у разі якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу згідно з договором, лізингодавець має право на власний розсуд розірвати договір та вимагати погашення всієї заборгованості по будь-яким платежам за Договором та повернення Предмету лізингу, а також вилучити Предмет лізингу у порядку, передбаченому законодавством України. При цьому, вищевказана подія вважається істотним порушенням умов Договору Лізингоодержувачем.

Статтею 653 ЦК України передбачено, що в разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Підпунктом д) пункту 4.17 Договору сторони домовились, що у разі дострокового припинення дії Договору та прийняття, при цьому, Лізингодавцем рішення про повернення або вилучення Предмета лізингу, Лізингоодержувач бере на себе зобов'язання повернути Предмет лізингу з усіма його складовими частинами, обладнання, документи та інші приналежності, отримані згідно з Актом приймання-передачі, в придатному для експлуатації стані.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач з 26.05.2014р. по 21.10.2014р. не виконує своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу №1242-FL від 19.11.2013р. щодо своєчасної оплати лізингових платежів, тобто прострочення сплати становить більше 30 календарних днів, що є істотним порушенням договору, то вимоги позивача щодо розірвання договору та повернення предмету лізингу є законними, обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в розмірі 12443,21 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКО-ФУД" (83001 Донецька обл., місто Донецьк, бульвар Пушкіна, буд. 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43 ) заборгованість за лізинговими

платежами у сумі 94305 (дев'яносто чотири тисячі триста п'ять) 79 коп.; інфляційні втрати у сумі 1068 (одна тисяча шістдесят вісім) грн. 48 коп.; 3% річних за

прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 657 (шістсот п'ятдесят сім) грн. 41 коп. ; пеню у сумі 5210 (п'ять тисяч двісті десять) грн. 35 коп. та 12443 (дванадцять тисяч чотириста сорок три) грн. 21 коп. судового збору. Видати наказ.

Розірвати Договір фінансового лізингу № 1242-FL від 19.11.13р., укладенийміж Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІКО-ФУД" (83001 Донецька обл., місто Донецьк, бульвар Пушкіна, буд. 9, )

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43 ) сідельний тягач МАN ТGS 21.400 4x2 ВLS-WW, рік виробництва 2012, країна-виробник - Німеччина, шасі № WMA06WZZ7DM607758

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 09.02.2015 р.

Суддя О.А.Топчій