ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.02.15р. Справа № 904/9535/14

За позовом Відділу освіти та науки Нікопольської міської Ради, м. Нікополь

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "СТРОЙ-ІНВЕСТ", м. Нікополь

про відшкодування збитків

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Ярошенко Н.Г., дов. №3 від 05.01.2015 року, представник;

від відповідача: Бойко П.Ю., дов. від 22.10.2014 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Відділ освіти та науки Нікопольської міської Ради, м. Нікополь звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "СТРОЙ-ІНВЕСТ", м. Нікополь про відшкодування збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача за період 01.04.2013 року по 31.07.2014 року виявлено, що позивачу надлишково пред'явлено до оплати робіт на загальну суму 52 820,48 грн.

Відповідач надав відзив на позов, в задоволенні позовних вимог просить відмовити з посиланням на те, що вартість та види виконаних робіт були узгоджені сторонами по договору шляхом підписання акту приймання виконаних робіт, який було підписано без зауважень та заперечень.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

07.03. 2013 року між відділом освіти і науки Нікопольської міської ради (далі -позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма "Строй-Інвест" (далі - відповідач) був укладений Договір №10 про виконання робіт з капітального ремонту (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору «Виконавець» зобов'язується у 2013 році відповідно до умов даного Договору виконати роботи, передбачені проектом «Реконструкція елементів благоустрою комуншіьного дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №39 «Перлинка» по вул.В.Усова, 36-а в м.Нікополь Дніпропетровської області», а «Замовник»-прийняти та оплатити такі роботи.

Згідно з п.1.2. Договору найменування, обсяг та строки робіт, які будуть надані «Виконавцем» згідно з цим договором, встановлюється дефектними актами та проектно-кошторисною документацією, що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 6.3.1 договору передбачено, що виконавець зобов'язаний з використанням власних ресурсів згідно діючих норм та правил виконати у встановлені замовником строки роботи відповідно до проектно-кошторисної документації.

Нікопольською об'єднаною державною фінансовою інспекцією з 05.08.2014 року по 10.10.2014 року проводилась позапланова ревізія фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.04.2013 року по 31.07.2014 року, в результаті якої встановлено, що відповідач всупереч вимогам проекту «Реконструкція елементів благоустрою комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №39 «Перлинка» по вул.В.Усова, 36-а в м.Нікополь Дніпропетровської області» та пунктам 1.1., 1.2. Договору включив в акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 26.04.2013 року №04 підрядні роботи, які не передбачено затвердженою проектно-кошторисною документацією та дефектним актом (додається до позовної заяви).

Також в ході ревізії за результатами зустрічної звірки у відповідача встановлено, що до виконання робіт з реконструкції залучено субпідрядника ПП «АЗОВ-СТРОЙ», з яким укладено договір від 15.05.2013 року №36, відповідно до якого субпідряднику доручено виконання робіт з укладання тротуарної плитки на території комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №39 «Перлинка» по вул.Усова, 36-а в м.Нікополь Дніпропетровської області.

У п.3.2.2. Правил визначення вартості будівництва ДБН Д. 1.1 -1-2000, затверджених Наказом Держбуду від 27.08.2000 року №174, визначено, що договірна ціна при виконанні робіт по об'єкту формується виконавцем (генпідрядником) із залученням субпідрядних організацій, погоджується із замовником і є невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до п.3.3.12. Правил визначення вартості будівництва ДБІІ Д. 1.1-1-2000, затверджених Наказом Держбуду від 27.08.2000 року №174, незалежно від виду договірної ціни та способів взаєморозрахунків при виявлені у розрахунках за виконані роботи (форма №КБ-2в та КБ-3) безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок.

Згідно п.99 Загальних умов складання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 01.08.2005 року №668, розрахунки за виконані роботи проводяться в обсягах виконаних робіт та їх вартості.

Пунктом 101 Загальних умов складання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 01.08.2005 року №668, визначено, що оплата робіт, виконаних субпідрядником, проводиться на підставі складених ним документів. Генпідрядник надає замовнику не тільки документи про обсяги і вартість виконаних робіт, а й документ про розподіл загальної суми коштів за виконані роботи між ним та субпідрядником.

Позивачем було зазначено, що обсяги робіт з укладання тротуарної плитки на території комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №39 «Перлинка» по вул.В.Усова, 36-а в, м.Нікополь Дніпропетровської області, виконані субпідрядником ПП «АЗОВ-СТРОЙ», ідентичні обсягам, включеним генпідрядником ГОВ ВКФ «Строй-їнвест» до акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 26.04.2013 року №04.

Таким чином, вВідповідач в порушення п.3.2.2., п.3.3.12. Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених Наказом Держбуду від 27.08.2000 року №174, п.99, 101 Загальних умов складання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 01.08.2005 року №668, п. 2 ст.321 Господарського кодексу України в акті приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 26.04.2013 року №04 перевищив вартість робіт, доручених для виконання субпідряднику, що призвело до зайвої оплати коштами місцевого бюджету у березні-квітні 2013 року вартості виконаних робіт позивачем.

Наведене стало причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

На виконання умов Договору між сторонами була підписана Договірна ціна на будівництво (роботи), локальний кошторис на загально будівні роботи № 2-1-1, підсумкова відомість ресурсів до вказаного кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, локальні кошториси тощо.

Виконання робіт відповідачем та визнання такого виконання позивачем, підтверджується підписаним між сторонами довідками про вартість виконаних будівельних робіт (та витрат), актами приймання виконаних будівельних робіт, а також виставленням Відповідачем відповідних рахунків Позивачу, які містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з Акту ревізії, частину робіт з реконструкції елементів благоустрою виконано субпідрядником ПП «Азов-Строй» на умовах 100% субпідряду.

Відповідно до статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи.

Договором про виконання робіт з капітального ремонту № 10 від 07.03.2013 р., в договорі відсутня пряма вказівки на те, що ТОВ ВКФ «Строй-Інвест» зобов'язаний тільки особисто, без залучення третіх осіб виконати роботи.

Суд критично ставиться до посилань позивача на те, що підставою для відшкодування збитків є ті обставини, що державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача встановлено завищення вартості виконаних робіт згідно договору на суму 52820,48 грн., оскільки, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, неналежне виконання відповідачем умов договору може слугувати підставою для відповідальності, а не підставою для відшкодування збитків. У такому випадку, посилання на самі тільки висновки перевірки державної фінансової інспекції, як на підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим. Обставини, встановлені перевіркою органів державної-фінансової інспекції повинні доводитись сторонами в загальному порядку і іншими доказами по справі. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Також слід зазначити, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

Відповідно до вимог статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши надані сторонами докази, господарський суд дійшов висновку, що посилання позивача на самі тільки висновки перевірки державної фінансової інспекції, як на підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованими, а заявлена сума в розмірі 52 820,48 грн. не є збитками в розумінні ст. 224 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.02.2015 року.

Суддя С.В. Мартинюк