РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015Справа № 910/27561/14
За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії

до Київської міської клінічної лікарні № 1

про стягнення 47386,44 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача:Павлюк О.М. (дов. № 3310 від 03.11.2014)
від відповідача:не з'явилися

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Київської міської філії (надалі - ПАТ "Укртелеком") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської клінічної лікарні № 1 (надалі - "Установа") про стягнення 47386,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про надання телекомунікаційних послуг №2079880 від 23.07.2013р. позивач надав послуги, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 43083,85 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 1189,98 грн., 3% річних у розмірі 362,99 грн. та інфляційних у розмірі 2749,62 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2014 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 26.01.2015 р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги в уточненій редакції підтримав та просив задовольнити їх повністю.

Відповідач у судове засідання 26.01.2015р. не з'явився, представника не направив, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, відзив на позовну заяву не надав.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч. 4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, 121.

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано ухвалу від 10.12.2014р. з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Направлена судом кореспонденція була вручена 17.12.2014р. відповідачу, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням №107.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Київської міської клінічної лікарні № 1, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також наявність в матеріалах справи доказів отримання відповідачем ухвали суду, суд дійшов висновку про належне повідомлення вказаного учасника судового процесу про дату, час і місце розгляду справи.

З огляду на неявку відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст.22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, з 15.12.2014р. у Київської міської клінічної лікарні № 1 було достатньо часу для підготування своєї правової позиції по суті спору та представлення витребуваних судом документів.

При цьому, судом враховано, що ухвалою від 10.12.2014р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, незважаючи на те, що відповідач в процесі розгляду справи так і не скористався правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2013р. між Київською міською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (Укртелеком) та Київською міською клінічною лікарнею № 1 (абонент) було укладено договір №2079880 про надання телекомунікаційних послуг, відповідно до п.1.1 якого підприємство зв'язку зобов'язалось надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно з переліком та в обсягах, замовлених абонентом, а абонент зобов'язався своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє протягом року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік (п.7.1, 7.2 договору).

Повідомлень від сторін про припинення дії вказаного вище договору матеріал справи не містять, а отже, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №2079880 від 23.07.2013р. як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з надання телекомунікаційних послуг.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.901-907 Цивільного кодексу України та Закону України "Про телекомунікації".

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Перелік замовлених послуг та засобів зв'язку, виділених абоненту, зазначено у додатку № 1 до цього договору (п. 2.1 договору).

У п.3.1.1 спірного правочину Укртелеком зобов'язався надавати замовлені абонентом послуги цілодобово відповідно до вимог Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 та інших нормативно-правових актів і нормативних документів у сфері телекомунікацій України.

Позивачем представлено до матеріалів справи рахунки-акти, які було виставлено відповідачу за отримані у період з січня 2014р. по липень 2014р. послуги телефонного зв'язку. Відповідно до наведених документів Київською міською клінічною лікарнею № 1 у вказаний вище період було надано телекомунікаційні послуги на загальну суму 43083,85 грн.

Факт отримання послуг на підставі договору №2079880 від 23.07.2013р. у визначений вище період відповідачем не спростовано.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

З ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У п.3.4.2 договору №2079880 від 23.07.2013р. споживач зобов'язався своєчасно оплачувати отримані послуги в повному обсязі.

За умовами п.4.3 спірного правочину, система розрахунків, що застосовується Укртелекомом з надсиланням рахунків.

Згідно з п. 4.11 договору, розрахунковий період становить один календарний місяць.

Рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати), та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої (авансової) оплати. У разі неотримання рахунка до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, або здійснення розрахунків без застосування квитанцій (без надсилання рахунків) абонент повинен звернутися до служби розрахунків Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму (п. 4.15 договору).

Приймаючи до уваги умови спірного правочину, господарський суд дійшов висновку, що строк оплати телекомунікаційних послуг, що були надані Київській міській клінічній лікарні № 1 у період з січня по липень 2014р., настав.

Проте, за твердженнями заявника, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовано, Київською міською клінічною лікарнею № 1 не було оплачено надані у вказаний вище період телекомунікаційні послуги, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 43083,85 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, з огляду на всі фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії до Київською міською клінічною лікарнею № 1 про стягнення основного боргу в сумі 43083,85 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач за прострочення строків сплати за надані послуги, керуючись пунктом 5.2 договору № 2079880 від 23.07.2013 р., нарахував та просить стягнути з відповідача 1189,98 грн. пені.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п.5.2 договору №2079880 від 23.07.2013р. визначено, що у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати телекомунікаційних послуг, отриманих у період з лютого по липень 2014р., позивачем було нараховано пеню на загальну суму 1189,98 грн.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов'язання та застосовуючи порядок розрахунків погоджений сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю у розмірі 1189,98 грн.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" просить суд також стягнути з відповідача 362,99 грн. три відсотки річних та 2749,62 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню повністю у розмірі 362,99 грн. та 2749,62 грн. відповідно.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст.22, 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київської міської клінічної лікарні № 1 (02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, 121; ідентифікаційний код 01981738) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії (01601, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 18; ідентифікаційний код 21560766) 43083 (сорок три тисячі вісімдесят три) грн. 85 коп. основного боргу, 1189 (одну тисячу сто вісімдесят дев'ять) грн. 98 коп. пені, 3% річних у розмірі 362 (триста шістдесят дві) грн. 99 коп., інфляційних у розмірі 2749 (дві тисячі сімсот сорок дев'ять) грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.01.2015 р.

Суддя О.А.Грєхова