ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 січня 2015 року Справа № 34/5005/10374/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого судді:Стратієнко Л.В.,
суддів:Вовка І.В.,
Грека Б.М.,
Селіваненка В.П.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши заявуфізичної особи - підприємця ОСОБА_6
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 09.10.2014
у справі№ 34/5005/10374/2012
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Ваін-Юніон"
до боржникафізичної особи - підприємця ОСОБА_7
провизнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на дії ліквідатора задоволено частково: визнано дії арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича при проведенні ліквідаційної процедури у справі № 34/5005/10374/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 неправомірними; усунуто арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича від виконання обов'язків ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_7; визнано недійсним договір про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9; в частині визнання вказаного договору нікчемним відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_6 та арбітражного керуючого Колошина В.П. залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 у справі № 34/5005/10374/2012 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.10.2014 у справі

№ 34/5005/10374/2012 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2014 року та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року у справі №34/5005/10374/2012 залишено без змін.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_6 звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 09.10.2014 у справі № 34/5005/10374/2012, в якій просить вказану постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Заяву з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 11.12.2008 у справі № 2-7/8282-2008 та від 11.09.2014 у справі № Б15/381-07 мотивовано різним застосуванням судом касаційної інстанції положень Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Дослідивши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий господарський суд України вважає, що справа № 34/5005/10374/2012 не підлягає допуску до провадження Верховного Суду України, з таких підстав.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах, або встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У постанові від 09.10.2014 у справі № 34/5005/10374/2012, про перегляд якої подано заяву, Вищий господарський суд України погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо задоволення вимог кредитора, заявленої у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця, про визнання недійсним договору про утримання боржником батька та про усунення арбітражного керуючого від виконання обов'язків ліквідатора. При цьому, суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій стосовно:

- підвідомчості даного спору саме господарським судам з огляду на те, що відповідно до положень частини другої статті 41 ГПК України та статей 1, 12, 22, 23, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) всі спори за вимогами до боржника, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, підлягають вирішенню у межах провадження у такій справі; при цьому справи про банкрутство підвідомчі господарським судам;

- визнання недійсною угоди про утримання батька (виплата аліментів), оскільки оспорювана угода передбачає відчуження майна боржника та укладена боржником із зацікавленою особою, що є підставою для визнання її недійсною згідно частини дев'ятої статті 47 Закону про банкрутство;

- усунення арбітражного керуючого від виконання обов'язків ліквідатора, в зв'язку із незаконністю його дій при проведенні ліквідаційної процедури.

Водночас у справі від 11.12.2008 у справі № 2-7/8282-2008, на яку заявник посилається, Вищий господарський суд України припинив провадження у справі за позовом фізичної особи про визнання недійсним укладеного відповідачами (товариство та учасник товариства) усного договору передачі корпоративних прав у вигляді частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, оскільки даний спір виник не через порушення відповідачами корпоративних прав позивача, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України є ознакою підвідомчості спору господарським судам, а з майнових претензій позивача до свого чоловіка, що надає їй право позиватися до нього шляхом подачі позову відповідно до приписів сімейного та цивільного законодавства.

З огляду на те, що зазначені постанови Вищим господарським судом України приймались у справах, які належать до різних категорій спорів, і не є подібними, заявником не доведено наявності неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих же норм матеріального права, з ухваленням різних за змістом судових рішень.

Крім того, не приймається колегією суддів до уваги посилання заявника на постанову Вищого господарського суду України від 11.09.2014 у справі № Б15/381-07 в зв'язку з тим, що даною постановою скасовано судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу про банкрутство в частині, що була переглядом у суді касаційної інстанції передано на новий розгляд до суду першої інстанції, що не означає остаточного вирішення питання по суті, тому на таку постанову не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 статті 11116 ГПК України.

З огляду на викладене підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України відсутні.

Керуючись статтями 86, 11116, 11118, 11119, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 у допуску справи № 34/5005/10374/2012 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя:Л.Стратієнко
Судді:І.Вовк
Б.Грек
В.Селіваненко
М.Черкащенко