ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 р. Справа № 923/1809/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком", юридична адреса: 02660, м. Київ, вул. Бориспільська, 7; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7, корп. 2, оф. 5/1; ідентифікаційний код 30530159

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії", місцезнаходження: 74350, Херсонська область, Бериславський район, село Качкарівка, вул. Леніна, буд. 6; юридична адреса: 73000, м. Херсон, вул. К. Маркса, буд. 40/10, кв. 42; ідентифікаційний код 33277131

про стягнення 1176197,23 грн. за договором поставки

за участю представників сторін:

від позивача - Степанюк Є. В. дов. б/н від 25.11.2014 року

від відповідача - Ставрост Р.Ю. № 8/1146 від 12.01.2015 року

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроком" м. Київ (далі-позивач) звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії" Херсонська область, Бериславський район, село Качкарівка (далі-відповідач) про стягнення 1176197,23 грн. за договором поставки № Чк210314/16 від 21 березня 2014 року з яких: 921171,53 грн. основного боргу, 11861,66 пені, 12871,16 грн. 30% річних, 230292,88 грн. штрафу.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтовуючи їх порушенням відповідачем ст.ст. 193, 230, 231, 232 ГК України, ст.ст. 334, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 712 ЦК України, ст. ст. 1,12 ГПК України та договірних зобов'язань.

Представник відповідача, присутній у судових засіданнях, не скористався наданими йому ст.ст. 22, 59 ГПК України процесуальними правами щодо надання документів, які б підтвердили його доводи та заперечення. У судовому засіданні зазначив, що відповідачем його не уповноважено надавати жодні пояснення по суті спору. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату судом не задоволене з мотивів необгрунтованості, оскільки відповідачем не зазначено обставин, які унеможливлюють вирішення спору в цьому судовому засіданні.

Справу розглянуто в судових засіданнях 25 грудня 2014 року, 13 січня 2015 року та 03 лютого 2015 року.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до розділу V ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Питання про належність доказів вирішується судом. Належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування. Письмовими доказами, в розумінні статті 36 ГПК України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору і повинні містити відомості, що мають значення для справи та виконані у формі, який дає змогу встановити достовірність документу.

Враховуючи викладене суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для прийняття рішення. В судовому засіданні після закінчення розгляду справи оголошено вступну та резолютивну частини рішення з роз'ясненням процедури оскарження рішення та набрання ним законної сили, повідомлено про дату підготовки повного рішення.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

21 березня 2014 року між ТОВ "СП "Злато Таврії" та ТОВ "Украгроком" був укладений договір поставки № Чк210314/16 на умовах товарного кредиту, згідно з яким ТОВ "Украгроком" (позивач/продавець) зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в договорі передати (поставити) у власність ТОВ "СП "Злато Таврії" (відповідач/покупець) товар (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого підживлення, засоби захисту рослин), вказані у специфікаціях (додатках №1-7) до Договору, а ТОВ "СП "Злато Таврії" зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти товар та оплатити його вартість. Найменування товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки визначаються у специфікаціях до договору, які є його невід'ємною частиною (а.с. 8-11).

Договором встановлено обов'язок продавця передати товар покупцеві в термін, в місці та на умовах, які вказані в специфікаціях до даного договору, а покупець зобов'язаний сплатити вартість товару в установлені терміни та у визначеному порядку.

Приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем у присутності уповноваженого представника продавця в момент отримання товару від продавця. Приймання товару покупцем за кількістю підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціна товару (в т.ч. ціна за одиницю товару), умови та витрати на доставку вказується сторонами в специфікаціях. Сплата ціни товару покупцем здійснюється у гривнях України. Сторони можуть визначити в специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті - у доларах США (євро).

Якщо у специфікації визначений еквівалент ціни товару (її частини) в доларах США (Євро), то сума ціни товару (її частина), яку має сплатити покупець у гривнях України, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її частини), вираженого в доларах США (євро), що зазначений в специфікаціях, на курс продажу гривні до долара США (євро), що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними Інтернет-сторінки www.currency.in.ua) на день, що передує дню оплати товару (її частини). Зазначена у специфікації, поряд з еквівалентом ціни товару у доларах США (євро), сума гривень, яка відповідає такому еквіваленту на день підписання сторонами специфікації не є окремим порядком визначення суми, яку покупець має сплатити у гривнях в якості ціни товару (її частини), а приймається включно для рахунків-фактур (п. 2.3.).

Пунктом 2.5. вищезазначеного договору встановлено, що оплата товару проводиться в терміни, які вказані в специфікаціях до даного договору. У випадку, якщо сторони передбачають в специфікаціях поетапну сплату ціни товару або поставка товару здійснюється у відповідності до кількох специфікацій і при цьому покупець порушує строк сплати передбаченого чергового платежу по специфікації або порушує строк сплати за однією із підписаних специфікацій, продавець надсилає покупцю вимогу про дострокову сплату всієї ціни поставленого товару не залежно від настання чергового етапу оплати, що передбачений специфікацією або настання строку оплати по іншим специфікаціям. В такому разі покупець зобов'язаний сплатити повну ціну поставленого товару впродовж семи днів з моменту направлення йому продавцем повідомлення про дострокову сплату ціни поставленого товару.

Сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Сума простроченого платежу визначається ціною товару (її частиною), яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем вимоги або позову до суду щодо сплати покупцем пені ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, сума несплаченої ціни товару (її частини), для розрахунку пені, визначається відповідно до встановлених договором правил на день подання вимоги або позову щодо сплати пені (п. 5.2.).

В договорі сторони дійшли згоди, що керуючись положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України у випадку прострочення покупцем платежу, сплата якого передбачена відповідно до умов цього договору, покупець на вимогу продавця сплачує останньому 30 (тридцять) відсотків річних від простроченої суми.

Договором встановлено, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

На виконання умов договору Позивач належним чином поставив товар у кількості та асортименті, вказаних у Додатках (Специфікаціях) № 1-7 до Договору (а.с.12-18) на загальну суму 1221810,70 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаними Сторонами видатковими накладними (а.с. 19-28). Видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень.

В свою чергу, відповідач станом на 27 листопада 2014 р. оплатив товар лише частково в сумі 487369 грн., що підтверджується копіями банківських виписок (а.с. 29-34), здійснив часткове повернення товару та взаємозалік (а.с. 28, 35), та не виконав свого обов'язку щодо оплати товару:

- за Додатком (Специфікацією) № 2 від 28.03.2014 р.: еквівалент 28 691,00 дол. США, що на дату підписання Специфікації відповідало 324 208,40 грн. - строк оплати до 10.11.2014 р.;

- за Додатком (Специфікацією) № 4 від 14.04.2014 р.: еквівалент 3 672,61 дол. США, що на дату підписання Специфікації відповідало 49 213,00 грн. - строк оплати до 10.11.2014 р.;

- за Додатком (Специфікацією) № 5 від 15.04.2014 р.: еквівалент 20 731,00 дол. США, що на дату підписання Специфікації відповідало 270 539,50 грн. - строк оплати до 10.11.2014 р.;

- за Додатком (Специфікацією) № 6 від 07.05.2014 р.: еквівалент 7 508,78 дол. США, що на дату підписання Специфікації відповідало 90 480,80 грн. - строк оплати до 10.11.2014 р.;

Станом на 07.11.2014 р. (останній робочий день, що передує дню оплати товару) курс продажу гривні до долару США (міжбанк) складав 15,20 грн. (а.с. 38).

Відповідно до умов оплати поставленого товару, узгоджених сторонами в п. 2.3., 2.5. Договору, сума основного боргу Покупця перед Постачальником становить 921171,53 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 507/4 від 14 жовтня 2014 року з вимогою оплати існуючої заборгованості у триденний строк з дня одержання зазначеної претензії (а.с. 39-40). Докази надсилання зазначеної претензії та її отримання відповідачем надано позивачем разом з матеріалами позовної заяви (а.с. 41-42). Відповідач на претензію Позивача жодної відповіді не надав і не здійснив оплату заборгованості, внаслідок чого позивач звернувся до суду.

Позовні вимоги про стягнення 1176197,23 грн. за договором поставки № Чк210314/16 від 21 березня 2014 року на умовах товарного кредиту з яких: 921171,53 грн. основного боргу, 11861,66 пені, 12871,16 грн. 30% річних, 230292,88 грн. штрафу стали предметом судового розгляду у даній справі.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Між сторонами виникли правовідносини поставки, які врегульовано параграфом 3 глави 54 розділу 3 Цивільного кодексу України.

За визначенням частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Проте, відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленого товару виконано не в повному обсязі. На момент подання позову, сума простроченої заборгованості за договором поставки становить 921171,53 грн.

Таким чином, аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 921171,53 грн. є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 11861,66 пені, 12871,16 грн. 30% річних, 230292,88 грн. штрафу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.2. Договору, Сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів Покупець сплачує на користь Продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Визначення в договорі можливості одночасного стягнення пені та штрафу узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зазначену правову позицію наведено у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 N 42/252, від 09.04.2012 N 20/246-08.

Враховуючи наведені норми права та встановлений факт прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань, суд, перевіривши розрахунок сум штрафу та пені, здійснений позивачем, відповідно до періодів виникнення та оплати заборгованості, передбачених договором, визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу та пені за порушення строку оплати поставленого товару та задовольняє ці вимоги в повному обсязі в сумах 230292,88 грн. та 11861,66 грн. відповідно.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.3. Договору, у випадку прострочення Покупцем платежу, Покупець на вимогу Продавця сплачує останньому 30 (тридцять) відсотків річних від простроченої суми.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Невиконання відповідачем зобов'язання по сплаті грошових коштів в сумі 921171,53 грн. основного боргу на момент звернення до суду підтверджено матеріалами справи, а відтак вимоги про стягнення з відповідача 30% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання є правомірними та обґрунтованими. Перевіривши розрахунок 30% річних, наведений позивачем, суд задовольняє їх в повному обсязі в сумі 12871,16 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії", (місцезнаходження: 74350, Херсонська область, Бериславський район, село Качкарівка, вул. Леніна, буд. 6; юридична адреса: 73000, м. Херсон, вул. К. Маркса, буд. 40/10, кв. 42; ідентифікаційний код 33277131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком", (юридична адреса: 02660, м. Київ, вул. Бориспільська, 7; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7, корп. 2, оф. 5/1; ідентифікаційний код 30530159) 921171,53 грн. основного боргу, 11861,66 пені, 12871,16 грн. 30% річних, 230292,88 грн. штрафу та 23523,94 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.02.2015

Суддя Т.А. Остапенко