КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Справа№ Б3/269-10

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гарник Л.Л.

при секретарі судового засідання Патлань І.О.

та представників:

від ПАТ АКБ"Київ": Пінчук Ю.А. (довіреність від 17.12.2014 № 25/63-5);

арбітражний керуючий (ліквідатор) Бойко А.І. (посв. від 17.04.2013 № НОМЕР_1);

від ТОВ „Інвестгарант": Поліщук Р.М. (дов. від 20.01.2015);

від інших кредиторів: не з'явилися;

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ "АКБ "Київ"

на ухвалу господарського суду Київської області від 09.12.2014

у справі № Б3/269-10 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Техбудлізинг", Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ-Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Центробуд-Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційні системи"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.12.2014 у справі № Б3/269-10 у задоволенні заяви ПАТ "АКБ "Київ" про визнання недійсними торгів було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ "АКБ "Київ" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 09.12.2014 у даній справі та прийняти нове рішення, яким відповідне клопотання задовольнити, визнати недійсними та скасувати результати аукціону, проведеного TOB "АКЦЕПТ ГРУП" 16.06.2014 о 10-00 год., з продажу майна TOB "Інвестиційні системи" (код СДРПОУ 321652646, 08320, Київська область, Бориспільський р-н, с. Мала Олександрівка, вул. Гагаріна, 14- А), по наступним лотам: Лот №1 - дебіторська заборгованість TOB "Перша українська Індустріально- інвестиційна Компанія" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Горького, 11) в сумі 211 121,00 грн., що виникла на підставі Договору №3 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006; Лот №2 - дебіторська заборгованість TOB "Перша українська Індустріально-інвестиційна Компанія" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Горького, 11) в сумі 330 620,00 грн., що виникла на підставі Договору №2 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006; Лот №3 - дебіторська заборгованість TOB "Перша українська Індустріально- інвестиційна Компанія" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Горького, 11) в сумі 661 972,00 грн., що виникла на підставі Договору №1 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006;

визнати незаконними дії ліквідатора Бойка Андрія Ілліча по включенню до складу ліквідаційної маси TOB "Інвестиційні системи": дебіторської заборгованості TOB "Перша українська Індустріально-інвестиційна Компанія" () в сумі 211 121,00 грн., що виникла на підставі Договору №3 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006; дебіторської заборгованості TOB "Перша українська Індустріально-інвестиційна Компанія" () в сумі 330 620,00 грн., що виникла на підставі Договору №2 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006; дебіторської заборгованості TOB "Перша українська Індустріально-інвестиційна Компанія" () в сумі 661 972,00 грн., що виникла на підставі Договору №1 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006;

стягнути судовий збір в розмірі 1218,00 грн. з арбітражного керуючого Бойка Андрія Ілліча (свідоцтво НОМЕР_1 від 17.04.2013, адреса: 19000, АДРЕСА_1);

витрати по сплаті судового збору покласти на Боржника в сумі 609,00 грн. та віднести їх до першої черги, як кредиторські вимоги ПАТ "АКБ "КИЇВ".

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ "АКБ "Київ" посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції, виніс ухвалу без належного дослідження обставин справи, посилаючись на те, що ліквідатором банкрута було організовано проведення торгів з продажу майна боржника з порушенням вимог, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній з 19.01.2013), а саме: в порушення ч. 4 ст. 42 вказаного Закону ліквідатор реалізував майно боржника, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "АКБ "Київ", без належної згоди забезпеченого кредитора.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2015 у даній справі прийнято до провадження апеляційну скаргу ПАТ "АКБ "Київ" на ухвалу господарського суду Київської області від 09.02.2014 у даній справі та призначено її розгляд на 04.02.2015.

28.01.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу першої інстанції - без змін.

28.01.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ „Інвестгарант" про припинення апеляційного провадження по справі.

04.02.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора надійшов супровідний лист з долученими документами, які були досліджені у судовому засіданні 04.02.2015.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції 04.02.2015 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Інших обставин, які могли б стати підставою для задоволення судом першої інстанції заяви апелянта та визнання недійсними торгів, крім тих, що зазначені в апеляційні скарзі, апелянт у судовому засіданні не зазначив.

Представник ліквідатора та представник ТОВ „Інвестгарант" у судовому засіданні 04.02.2015 не визнали апеляційної скарги та ліквідатор просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Представник ТОВ „Інвестгарант" підтримав заяву про припинення апеляційного провадження.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників учасників провадження у даній справі, що не з'явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

Відповідно до Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі ст. ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 30.12.2010 порушено провадження у даній справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів

Ухвалою підготовчого засідання від 09.02.2011 визнано кредиторами боржника у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Техбудлізинг" з вимогами в сумі 51984,00 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ-Інвест" з вимогами в сумі 205907,42 грн. та Товариство з обмеженою відповідальністю "Центробуд-трейд" з вимогами в сумі 23769,00 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено у справі розпорядника майна - арбітражного керуючого Бойка Андрія Ілліча.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду Київської області від 02.11.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Інвестиційні системи" в сумі 37830354,58 грн., а саме: ТОВ "Світ-Інвест" на загальну суму 414726,51 грн., ТОВ "Центробуд-Трейд" на загальну суму 252752,71 грн., ПАТ "АКБ "Київ" на загальну суму 17405311,20 грн., ТОВ "ЛК "Техбудлізинг" на загальну суму 2614610,19 грн., ТОВ"Систем-Інвест" на загальну суму 1894105,48 грн., ТОВ "Регіон-Інвест" на загальну суму 71280,37 грн., ТОВ "Інвестгарант" на загальну суму 1502946,92 грн., ТОВ "Роммакс" на загальну суму 1564278,68 грн., ТОВ "Капіталоінвест" на загальну суму 571080,62 грн., ТОВ "Престижінвест" на загальну суму 10708819,00 грн., ТОВ "Експоінвест" на загальну суму 63542,79 грн., ТОВ "Інвестлайн" на загальну суму 710002,25 грн., ОСОБА_5 на загальну суму 36389,56 грн. та Поліщук Р.М. на загальну суму 20508,30 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2012 апеляційну скаргу ПАТ "АКБ "Київ" задоволено, ухвалу попереднього засідання господарського суду Київської області від 02.11.2011 скасовано частково, а саме: абз. 5. п. 2 резолютивної частини оскаржуваної ухвали викладено у наступній редакції: "ПАТ"АКБ "Київ" на загальну суму 28301978,39 грн., з яких 13259936,00 грн. (1 черга), 13403045,90 грн. (4 черга) та 1638996,49 грн. (6 черга).

Постановою господарського суду Київської області від 16.10.2012 ТОВ "Інвестиційні системи" визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бойка А.І.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.02.2013 визнано ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" поточним кредитором ТОВ "Інвестиційні системи" з грошовими вимогами у розмірі 6774572,96 грн., з яких: 6773499,96 грн. підлягають задоволенню у четверту чергу та 1073,00 грн. - у першу чергу, визнано Київський міський центр зайнятості поточним кредитором ТОВ "Інвестиційні системи" з грошовими вимогами у розмірі 425,68 грн., які підлягають задоволенню у четверту чергу.

12.08.2013 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором ТОВ "Інвестиційні системи" подано клопотання про зобов'язання ПАТ "АКБ "Київ" вилучити записи про обтяження іпотекою об'єктів нерухомого майна банкрута.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.02.2014 клопотання ліквідатора ТОВ "Інвестиційні системи" про визнання організатора аукціону - ТОВ "Акцепт Груп" учасником провадження у даній справі про банкрутство задоволено, визнано організатора аукціону - ТОВ "Акцепт Груп" учасником провадження у даній справі про банкрутство та вирішено інші процесуальні питання.

27.02.2014 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором банкрута подано клопотання про скасування арештів та інших обмежень на майно зареєстроване за банкрутом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.03.2014 клопотання ліквідатора банкрута задоволено, скасовано арешти, накладені на майно ТОВ "Інвестиційні системи" чи інші обмеження щодо розпорядження його майном.

21.10.2014 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором ТОВ "Інвестиційні системи" подано на затвердження до суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

19.11.2014 через канцелярію господарського суду Київської області представником ПАТ "АКБ "Київ" подано заяву про визнання недійсними торгів, якою останній просить суд визнати дії ліквідатора незаконними, визнати недійсними та скасувати результати аукціону, проведеного ТОВ "Акцепт Груп" 16.06.2014 з продажу майна ТОВ "Інвестиційні системи" та визнати недійсними відповідні договори купівлі-продажу, судовий збір сплачений ПАТ "АКБ "Київ" відшкодувати за рахунок ліквідатора банкрута - Бойка А.І.

21.11.2014 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором банкрута подано заперечення на заяву про визнання недійсними торгів.

02.12.2014 через канцелярію господарського суду Київської області представником ПАТ "АКБ "Київ" подано заяву про уточнення до заяви про визнання недійсними торгів, якою останній просить визнати незаконними дії ліквідатора банкрута по включенню до складу ліквідаційної маси ТОВ "Інвестиційні системи" дебіторської заборгованості ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія", визнати недійсними та скасувати результати аукціону з продажу вказаної дебіторської заборгованості.

Оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд відмовив ПАТ "АКБ "Київ" у задоволенні вказаної заяви про визнання недійсними торгів та визнання незаконним дій ліквідатора.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1-1 розділу Х Закону (в редакції, що набрала чинності з 19.01.2013), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Провадження у цій справі про банкрутство порушено ухвалою суду від 30.12.2010; постановою господарського суду Київської області від 16.10.2012 боржника визнано банкрутом, та відповідно до п. 1-1 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що набрала чинності з 19.01.2013), під час розгляду даної справи, підлягають застосовуванню положення Закону в редакції, чинній до 19.01.2013, окрім положень що регулюють продаж майна, де підлягають застосуванню положення Закону в редакції, чинній з 19.01.2013.

Як встановлено судом апеляційної інстанції ПАТ "АКБ "Київ" обґрунтовуючи свої вимоги зазначав, що майно, яке є предметом забезпечення вимог останнього, а саме, майнові права на нежилі приміщення № 1, № 4, № 6 в будинку за адресою: м. Рівне, вул. Соборна (Ленінська) та вул. Корольова (дебіторська заборгованість ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія" перед ТОВ "Інвестиційні системи" що виникла на підставі Договорів пайової участі від 27.10.2006 №№ 1, 2, 3) було реалізоване за заниженими цінами, тоді як, ринкова вартість даного майна на сьогоднішній день становить 2000000,00 грн.

Крім того, ПАТ "АКБ "Київ" стверджував, що ліквідатором банкрута було реалізовано вказану дебіторську заборгованість ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія" перед ТОВ "Інвестиційні системи" з порушенням чинного законодавства, оскільки, заставним кредитором не було надано згоду на зняття арешту з заставного майна банкрута, проте, ліквідатор банкрута звернувся до суду з клопотанням про скасування відповідних арештів, яке було задоволено ухвалою суду від 19.03.2014 у даній справі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відхилення доводів, викладених ПАТ "АКБ "Київ" у вказаних вище обґрунтуваннях. Так, подане 27.02.2014 ліквідатором банкрута клопотання про скасування арештів та інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута було призначено судом до розгляду на 19.03.2014 ухвалою господарського суду Київської області від 27.02.2014. Про дату, місце та час розгляду клопотання ліквідатора банкрута, повідомлено всіх учасників провадження у даній справі. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник ПАТ "АКБ "Київ", присутній у судовому засіданні 19.03.2014, не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, що не було спростовано апелянтом у судовому засіданні апеляційної інстанції 04.02.2015. Враховуючи відсутність заперечень з боку кредиторів, присутніх в судовому засіданні, зокрема, ПАТ "АКБ "Київ", судом, на підставі ст. ст. 12, 23 Закону, було скасовано арешти, накладені на майно ТОВ "Інвестиційні системи" чи інші обмеження щодо розпорядження його майном, про що було винесено вищевказану ухвалу, копії якої були направлені кредиторам ТОВ "Інвестиційні системи", про що свідчить штамп канцелярії на зворотному боці оригіналу ухвали від 19.03.2014.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апелянтом не оскаржувалась ухвала господарського суду Київської області від 19.03.2014 у даній справі, що підтвердив у судовому засіданні 04.02.2015 представник апелянта.

Судова колегія звертає увагу на той факт, що відповідно до норм Закону після відкриття ліквідаційної процедури у справі про банкрутство майно банкрута має бути вільним від будь-яких обмежень саме тому, що воно підлягає продажу.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія відхиляє за необґрунтованістю доводи апелянта стосовно того, що заставним кредитором не було надано згоду на скасування арешту з заставного майна банкрута. Ліквідатором при цьому вимоги Закону не порушені.

Що ж стосується доводів апелянта стосовно того, що ліквідатор незаконно реалізував майно банкрута, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "АКБ "Київ" за заниженими цінами, то судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 Закону продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

Згідно з положеннями ст. 57 Закону початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим, що і мало місце в даному випадку.

У відповідності до ч. 3 ст. 57 Закону, у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 04.02.2015 на запитання суду щодо використання ПАТ "АКБ "Київ" такої можливості звернутися з даним клопотанням до суду, представник апелянта повідомив, що банк не звертався до суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором банкрута оцінено майно банкрута, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "АКБ "Київ", а саме, дебіторська заборгованість ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія" перед ТОВ "Інвестиційні системи", яка виникла на підставі Договорів пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006 № 1, 2, 3 (майнові права на нежилі приміщення № 1, № 4, № 6 в будинку за адресою: м. Рівне, вул. Соборна (Ленінська) та вул. Корольова), та як це - передбачено Законом, виставлено на продаж з початковою вартістю 2072965,00 грн. При цьому, апелянт в своїй заяві зазначає, що ринкова вартість даного майна на сьогоднішній день становить 2 000 000,00 грн. Тобто ліквідатор визначив початкову вартість вказаного майна у більшому розмірі, ніж зазначено апелянтом.

Посилання ПАТ АКБ «КИЇВ» на укладений між TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія», Управлінням капітального будівництва Рівненської міської Ради та ПАТ «Рівнебуд» Договір від 29.03.2012 про заміну сторони «Замовник» (ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія") у Договорі від 13.07.2006 № 1-Рнб про організацію будівництва житлового будинку на розі вулиць Соборної та Корольова у м. Рівне не впливає на договірні зобов'язання сторін, які склалися за Договорами пайової участі від 27.10.2006 № 1, 2, 3, укладеними між TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія» та банкрутом (далі - Інвестиційні договори № № 1, 2, 3) з огляду на те, що відповідно до ч. З ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" за рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів.

Вказаний договір від 29.03.2012 про заміну сторони «Замовник» у Договорі від 13.07.2006 № 1-Рнб про організацію будівництва житлового будинку на розі вулиць Соборної та Корольова у м. Рівне не змінює зобов'язаної сторони Інвестиційних договорів № № 1, 2, З, а тим паче не впливає на чинність даних правочинів, у тому числі щодо зобов'язань TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія» передати банкруту Об'єкти інвестування, обумовлені у п. 1.3. вказаних Інвестиційних договорів № № 1, 2, 3 по Акту прийому-передачі після здачі будинку в експлуатацію.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що у відповідності до ст.. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Більш того, Договір від 29.03.2012 про заміну сторони «Замовник» у Договорі від 13.07.2006 № 1-Рнб закріплює відповідне майно за банкрутом. В цьому договорі зазначено про те, що після підписання вказаного Договору Управління капітального будівництва Рівенського міськвиконкому та TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія» повинні були укласти Договори про зміну сторони „Товариство" в договорах про виконання робіт з організації будівництва з відповідними особами за переліком, який є Додатком № 1 до вказаного Договору. У вказаному Додатку № 1 „Перелік інвесторів, з якими забудовник повинен підписати угоди про заміну сторони „Підприємство" в інвестиційних договорах та Договори про виконання робіт з організації будівництва в нових редакціях" (а.с. 50, т. 7) зазначені, в тому числі Інвестиційні Договори №№ 1, 2, 3. Разом з тим, сторони вказаного Договору (п. 2.4. Договору) дійшли згоди, що зобов'язання щодо укладення договорів визначених в п. 1.5. Договору, виникають з моменту припинення обтяжень, визначених в п. 2.3. Договору.

У справі немає доказів того, що сторона „Підприємство" (TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія») у вказаних Інвестиційних договорах №№ 1, 2, 3 була замінена, відповідні договори про заміну сторони не укладались (як пояснив суду ліквідатор). Апелянт також не спростував цього. Навпаки представники апелянта, кредиторів та ліквідатор, у судовому засіданні 04.02.2015 підтвердили, що сторона „Підприємство" (TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія») за Інвестиційними договорами №№ 1, 2, 3 на даний час в порядку, передбаченому законодавством, не змінена.

Тобто обов'язки сторони „Підприємство" (TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія») за Інвестиційними договорами №№ 1, 2, 3 на час розгляду даної справи в суді залишається за TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія» відповідно до умов вказаних договорів. На запит суду ліквідатор пояснив, що у бухгалтерському обліку банкрута вказана дебіторська заборгованість обліковувалась саме за TOB «Перша Українська Індустріально-інвестиційна Компанія». У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор, крім іншого послався на те, що дебіторська заборгованість - це сума вимог банку на певну дату щодо отримання активів, послуг тощо; фінансовий актив установи, що виникає унаслідок договірних відносин між двома юридичними особами, серед яких одна, що є власником активу, після настання відповідних умов угоди має право на отримання платежів, товарів, робіт та послуг. Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до вимог Закону між ліквідатором та ТОВ „Акцепт Груп" був укладений договір на виконання послуг щодо організації проведення аукціону з продажу майна від 29.01.2014 № 8-А/2014 та додатки до нього № 1 від 13.03.2014, від 09.04.2014, від 13.05.2014.

За вказаною домовленістю ліквідатора ТОВ "Інвестиційні системи" з організатором аукціону заставне майно банкрута на першому аукціоні 15.04.2014 було виставлено на продаж окремо від іншого майна банкрута: лот № 1 - дебіторська заборгованість ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія" у сумі 211121,00 грн., що виникла на підставі Договору № 3 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006 (надалі - Лот № 1) = 364 405,00 грн.; лот № 2 - дебіторська заборгованість ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія" у сумі 330620,00 грн., що виникла на підставі Договору № 2 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006 (надалі - Лот № 1) = 569 100,00 грн.; та лот № 3 - дебіторська заборгованість ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія" у сумі 661972,00 грн., що виникла на підставі Договору № 1 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 27.10.2006 (надалі - Лот № 1) = 1 139 460,00 грн. Даний аукціон з продажу вказаного майна, призначений на 15.04.2014, у порядку ст. 55 Закону, визнано таким, що не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь в аукціоні. При цьому слід зазначити, що відповідно до ч.8 ст. 59 Закону, якщо продажу підлягає майнове право, то в оголошенні оприлюднюються копії всіх документів, необхідних для визначення змісту права. На виконання даного припису Закону при публікації оголошень про проведення аукціонів, призначених на 15.04.2014, на 19.05.2014 та на 16.06.2014 на відповідних сайтах Вищого господарського суду України та Мінюсту України було оприлюднено копії Інвестиційних договорів № 1, 2, 3 та додатки до них. Тобто зміст відповідної дебіторської заборгованості, що виникла на підставі Інвестиційних договорів № 1, 2, 3 було ідентифіковано зі змісту відповідних Інвестиційних договорів, на що правомірно посилається ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу. На запит суду представник апелянта відповів, що ПАТ „АКБ „Київ" жодним чином не був обмежений у доступі до вказаної інформації про продаж відповідного майна банкрута, а також про проведення аукціону. Фактично це є публічною інформацією, яка відповідно до вимог Закону оприлюднювалась для загального доступу. Апелянт, як і всі можливі учасники аукціону мав рівний доступ до будь-якої інформації про майно, встановлене для продажу, про хід підготовки та проведення аукціону. Своїм правом оскаржити відповідні дії організатора аукціону апелянт не скористався.

У порядку ст. 65 Закону, на 19.05.2014, було призначено повторний аукціон з продажу даного майна банкрута з можливістю зниження його початкової вартості. Початкова вартість кожного лоту знижена на 20% відповідно до Закону. Повторний аукціон також, визнано таким, що не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь в аукціоні. У зв'язку з цим на 16.06.2014 було призначено другий повторний аукціон з продажу даного майна банкрута з можливістю зниження його початкової вартості. Початкова вартість даного майна знову знижена на 20 % відносно до ціни, яка була зазначена на повторному аукціоні відповідно до вимог Закону.

Виходячи з аналізу норм Закону, у роз'ясненнях, наданих Вищим господарським судом України у листі від 28.03.2013 № 01-06/606/2013, зазначено, що другий повторний аукціон проводиться зі зниженням початкової вартості на 20 відсотків від вартості першого повторного аукціону, та за відсутності бажаючих укласти договір, початкова вартість знижується на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір (наприклад, на другому повторному аукціоні вартість майна становить 60 грн., але може бути знижена до 1 грн.).

За результатами другого повторного аукціону, який відбувся 16.06.2014 було реалізовано дебіторську заборгованість ТОВ "Перша українська Індустріально-Інвестиційна Компанія", що виникла на підставі інвестиційних договорів №№ 1, 2, 3 за ціною у розмірі 1036,49 грн. та на підставі відповідних договорів купівлі-продажу передано право вимоги за цими договорами ТОВ "Інтеграл-П", який визнаний переможцем аукціону відповідно до протоколів від 16.06.2014 № № 1, 2, 3 (договори купівлі-продажу права вимоги підприємства-банкрута № 1/16-06, № 2/16-06, 3/16-06).

Ліквідатором до матеріалів справи було долучено платіжне доручення від 14.07.2014 № 1, як доказ перерахування на рахунок ПАТ "АКБ "Київ" коштів у розмірі 2 296,34 грн. з призначенням платежу „погашення вимог кредитора (1 черга)", у тому числі кошти, отримані від продажу вказаного заставного майна банкрута. Тобто доводи апелянта щодо не отримання банком коштів від реалізації заставного майна спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, твердження апелянта, що відповідні майнові права на нежитлові приміщення не були оцінені та реалізовані в ході ліквідаційної процедури та, що ліквідатором завдано значної матеріальної шкоди ПАТ "АКБ "Київ" шляхом прихованого відчуження заставного майна банку, судова колегія вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає висновки суду першої інстанції вірними, обставини справи досліджені у повному обсязі, їм надана належна правова оцінка. Матеріали справи містять підтвердження того, що підстави зниження ціни під час здійснення продажу відповідного майна банкрута на спірному аукціоні, належним чином обґрунтовано відсутністю поданих заявок на участь у першому та повторному аукціонах, чим і було обумовлене зниження ціни продажу об'єктів при оголошенні проведення кожного наступного аукціону. Зниження початкової вартості відповідного майна банкрута на другому повторному аукціоні, що відбувся 16.06.2014, відбулось доти, доки не виявився бажаючий укласти договір, що відповідає вимогам Закону щодо продажу майна в ліквідаційній процедурі.

Даний висновок є правомірним та узгоджується із нормами Закону.

В процесі розгляду апеляційної скарги ПАТ "АКБ "Київ", судовою колегією було досліджено питання стосовно того, що юридичну особу - банкрута ліквідовано на підставі ухвали господарського суду Київської області від 09.12.2014 у даній справі, та враховано те, що державна реєстрація ліквідації (припинення) юридичної особи - сторони у даній справі, здійснена після прийняття оскаржуваної ухвали, у даному випадку - 30.12.2014. Спірні правовідносини не допускають правонаступництва, тому це не може бути підставою для застосування п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України, а тому у суду відсутні підстави для припинення даного апеляційного провадження, а тому заява ТОВ „Інвестгарант" від 27.01.2015 № 1 про припинення апеляційного провадження по справі відхиляється судовою колегією.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія, звертає увагу на те, що ухвалою від 09.12.2014 у даній справі скаргу на дії ліквідатора з аналогічних підстав було залишено без задоволення. Вказана ухвала набрала законної сили, до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась. Ухвалою від 09.12.2014 у даній справі затверджено звіт ліквідатора, надана оцінка всім діям ліквідатора у ліквідаційній процедурі, на що звертає увагу суду ліквідатор у відзиві на дану апеляційну скаргу. Вказана ухвала також не оскаржувалась до суду апеляційної інстанції та набрала законної сили.

Доводи, наведені ПАТ "АКБ "Київ" в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду Київської області від 09.12.2015 у справі № Б3/269-10. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, що оскаржується, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-1, 33, 34, 43, 101-106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "АКБ "Київ" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 09.12.2015 у справі № Б3/269-10 - без змін.

2. Матеріали справи № Б3/269-10 повернути до господарського суду Київської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 06.02.2015.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

Л.Л. Гарник