номер провадження справи 10/10/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 Справа № 908/122/15-г

Розглянувши у відкритому судовому засідання справу

За позовом: Комунального підприємства "Запорізьке міське інвестиційне агентство", м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного підприємства "МТЦ-Запоріжжя", м. Запоріжжя

про стягнення 1 595 грн. 00коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Арістархов С. О., довіреність № 19/015 від 05.01.2015 р..

від відповідача - Чепурний І.І., директор;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Комунального підприємства "Запорізьке міське інвестиційне агентство", м. Запоріжжя до Приватного підприємства "МТЦ-Запоріжжя", м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 1 595 грн. 00коп.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., витягом автоматичного розподілу справи між суддями від 06.01.2015 р., справу 908/122/15-г передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 08.01.2015 р. порушено провадження у справі № 10/10/15, її розгляд призначено на 19.01.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої вимоги. Відповідач у судовому засіданні не з'явився, відзив не направив.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку ненадання відзиву на позовну заяву та для отримання всіх необхідних документів по справі, суд відклав розгляд справи на 29.01.2015 р. на 09 год. 30 хв.

29.01.2015 р. у судовому засіданні відповідач надав усні пояснення на позовну заяву, письмовий відзив не надав.

Позивач в свою чергу підтвердив позовні вимоги викладені в позовній заяві.

Справа розглянута в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору №110113/70 від 11 січня 2013 року укладеному між ПП «МТЦ-Запоріжжя» (далі-відповідач) та комунальним підприємством «Запорізьке міське інвестиційне агентство» (далі-позивач), відповідач повинен сплатити позивачу за 2014 рік суму 1595,00 грн. за тимчасове платне користування місцями, що перебувають у комунальній власності м. Запоріжжя для розміщення зовнішньої реклами.

Плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, що передбачено "Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067.

Суми плати за тимчасове користування місцем розташування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами встановлені рішенням Запорізької міської ради №79 від 24.12.2012р. "Про затвердження Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя" в п. 3.1.

Рішення Запорізької міської ради №79 враховує розміщення конструкцій, ті що розташовані не по пр. Леніна і ті що розташовані по пр. Леніна у м. Запоріжжі, від цього залежить ціна за одну площину або ціна за один квадратний метр, а також залежно від формату спеціальних конструкцій.

Відповідач згідно договору №110113/70 від 11.01.2013 р. зобов'язаний щомісяця до кінця поточного місяця, своєчасно та у повному обсязі здійснювати плату (п.п. 2.2, 4.2 А).

Згідно до дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідач розмістив за адресою, вказаною у додатку №1 до договору №110113/70 від 11.01.2013 р. рекламну конструкцію форматом 0,7х4,5м, дві площини, загальна площа 6,3 кв.м.

Відповідач, за власної ініціативи, звернувся до органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, внаслідок чого виконкомом Запорізької міської ради було прийнято рішення №347/5 від 28.09.2012 р. про надання дозволу. На підставі рішення виконкому №347/5 від 28.09.2012 р. робочим органом з питань розміщення зовнішньої реклами відповідачу було видано 08.10.2012р. Дозвіл №209/12 з терміном дії до 08.10.2017 р. на спеціальну конструкцію зовнішньої реклами (наземна двостороння об'ємно-просторова інформаційна установка) форматом 700х4500мм.

Між сторонами був укладений договір на надання відповідачу послуг. Відповідно до глави 63 ЦК України (Послуги. Загальні вимоги) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов'язується оплатити виконавцю зазначену послугу.

Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №45 від 22.02.2013р. "Про затвердження Порядку розміщення зовнішньої реклами в М.Запоріжжя та Порядку демонтажу, обліку, зберігання і реалізації спеціальних конструкцій, які призначені для розміщення зовнішньої реклами" плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності територіальної громади М.Запоріжжя, встановлюється в порядку, визначеному міською радою (п.9.1).

Відповідно до умов договору відповідач повинен вносити плату щомісяця до кінця поточного місяця на рахунок позивача у розмірі визначеному в діючих додатках до цього договору (п. 2.2).

Згідно до додатку №1 до договору №110113/70 від 11.01.2013 р. відповідач розмістив у м. Запоріжжі рекламну конструкцію форматомО,7х4,5м, дві площини. Відповідач, згідно додатку №1 до договору №110113/70 зобов'язаний був щомісяця сплачувати 290,00 гривень з ПДВ 20%.

Рішенням Запорізької міської ради №79 від 24.12.2012р. "Про затвердження положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя" в п. 3.1. встановлено базовий розмір щомісячної плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності М.Запоріжжя, затвердити залежно від розміру (формату) рекламних площин спеціальних конструкцій зовнішньої реклами.

Плату, передбачену "Положенням про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя", обчислено без урахування ПДВ, який сплачується згідно з чинним законодавством України (п. 3.1.).

Конституцією України встановлено в ст. 144, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п. 5.1 договору №110113/70 від 11.01.2013 р. діє протягом строку дії дозволу (-ів), в будь-якому разі до дня демонтажу рекламного засобу, а в частині розрахунків - до повного виконання.

Як пояснює позивач, відповідачу направлялись листи про оплату боргу, про проведення звіряння взаєморозрахунків між сторонами договору №110113/70, також направлявся відповідачу Акт звіряння взаєморозрахунків на 28.11.2014 року, також відповідачу направлялись рахунки на оплату, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Відповідачу рекомендованими листами направлялись необхідні документи (вих. №1118/014 від 14р.; вих. №1112/014 від 28.11.14р.; вих. №1063/014 від 06.11.14р.).

З тверджень позивача відповідачу було направлено лист про розірвання договору, який він отримав 15.11.2014 р., тому за листопад місяць відповідачу було нарахована плата за неповний місяць.

Відтак, заборгованість відповідача за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2014 щомісяця становила 290 гривень, а за частину листопада 2014 року - 145 гривень, а разом борг склав суму 1595 гривень..

Станом на момент подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем склала 1595 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини відносяться до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу України, встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно до частини другої статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк/термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін (ч. 1 ст. 526 та ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання, в тому числі, є його невиконання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки (ст. 610 та п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

У порушення зазначених норм закону та умов договору №110113/70 від 11.01.2013 р., відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наведені докази і доводи свідчать про те, що відповідач в односторонньому порядку протиправно відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за умовами укладеного договору №110113/70 від 11.01.2013 р.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №110113/70 від 11.01.2013, становить 1595 грн. 00 коп.

Факт порушення відповідачем умов договору №110113/70 від 11.01.2013 р., а також факт заборгованості за договором, підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Комунального підприємства "Запорізьке міське інвестиційне агентство", м. Запоріжжя до Приватного підприємства "МТЦ-Запоріжжя", м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 1 595 грн. 00коп.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Запорізьке міське інвестиційне агентство", м. Запоріжжя до Приватного підприємства "МТЦ - Запоріжжя", м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "МТЦ - Запоріжжя" (69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100а, , п/р 15302 у ПАТ «МЕТАБАНК», в Запорізькій області , МФО 313582) на користь Комунального підприємства "Запорізьке міське інвестиційне агентство" (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 2-а, , п/р 0500 в ПАТ «УкрСиббанк», м. Запоріжжя, МФО 351005) заборгованість в розмірі 1 595 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто пять) грн. 00коп. та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Видати наказ.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 02.02.2015р.