ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.15р. Справа № 904/9653/14

За позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", (м. Дніпропетровськ)

до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 4 900,28 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Іщенко Ю.С. - юрисконсульт (дов. № 28 від 04.02.14р.)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (далі-відповідач) про стягнення 4 900,28 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 4 689,51 грн. - заборгованість за спожиту теплову енергію, 210,77 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором про постачання теплової енергії № 050721 від 20.11.13р., в частині повного та своєчасного розрахунку за отриману теплову енергію.

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" 25.12.14р. подало клопотання, яким долучає копії документів до матеріалів справи, а саме: копію витягу з Держреєстру на відповідача та оригінал довідки від 25.12.14р. про наявність заборгованості.

Представником позивача 20 січня 2015 року надано до суду оригінал довідки від 19.01.15р. про наявність заборгованості відповідача за період з 01.10.13р. по 01.05.14р. у сумі 4 689,51 грн.

Відповідач тричі у судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не надав причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що також підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось до господарського суду та знаходиться в матеріалах справи.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2013 року між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські теплові мережі", як енергопостачальна організація, та Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", як споживач, був укладений договір про постачання теплової енергії № 050721, за умовами п. 1.1. якого енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання поставити споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Строк дії договору передбачений п. 11.1. договору, за яким цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 20.11.2017 року.

Відповідно до п. 2.1. договору, теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору (копія наявна в матеріалах справи) у вигляді гарячої води на такі потреби:

опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (172 доби);

гаряче водопостачання - протягом року;

технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою;

кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчим органом відповідної місцевої ради, виходячи з кліматичних умов.

Як зазначено у п. 3.2.2. договору, відповідач зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбаченні цим договором.

Згідно правил користування тепловою енергією споживач зобов'язаний встановити прилади обліку теплової енергії. Облік споживання теплової енергії проводиться по приладам обліку, встановлених на опалення та гвп пр. Пертовського, 3, службові приміщення ПАТ "Дніпроважмаш" розрахунковим способом (п.п. 5.1. - 5.2. договору).

У відповідності до п. 7.6. договору, для споживачів, які не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплопостачального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактичною спожитою тепловою енергією сплачується споживачем згідно з п. 7.4. договору.

Тарифи на теплову енергію, що споживаються згідно з цим договором установлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України. Тариф для розрахунків за цим договором складає - теплова енергія (1 Гкал) - 1008,34 грн. (п.п. 6.1. - 6.2. договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в двох примірниках) на відпуск - отримання теплової енергії по формі додатку № 4 (п.п. 7.1. - 7.2. договору).

Відповідно до п. 7.3. договору споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у Додатку № 1 до цього Договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду, за який він сплачує.

Згідно п. 7.4. договору остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця слідуючого за розрахунковим, у випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію за період грудень 2013 року - квітень 2014 року на загальну суму 4 763,05 грн., в підтвердження чого надав до суду копії Актів прийому-передачі виконаних робіт до договору № 050721 від 20.11.2013 року, а саме:

- Акт за грудень 2013 року на суму 1 250,34 грн.;

- Акт за січень 2014 року на суму 1 059,19 грн.;

- Акт за лютий 2014 року на суму 1 419,43 грн.;

- Акт за березень 2014 року на суму 740,20 грн.;

- Акт за квітень 2014 року на суму 293,89 грн.

Також позивач надав до суду копії рахунків, виставлених позивачем на оплату поставленої теплової енергії та реєстр вручення даних рахунків відповідачу із зазначенням дати отримання кожного рахунку відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 01.12.2013 року зробив передплату у сумі 73,54 грн.

Отже, станом на 01.05.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем за отриману теплову енергію складає у сумі 4 689,51 грн., що також підтверджується довідками від 25.12.14р. та 09.02.15р., які додаються до матеріалів справи.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 4 689,51 грн.

Доказів виконання по оплаті за договором про постачання теплової енергії № 050721 від 20.11.13р. на загальну суму 4 689,51 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 4 689,51 грн.

Пунктом 8.2.3. договору передбачено, що в разі не оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки.

На підставі п. 8.2.3. договору позивач розрахував та заявив до стягнення з відповідача пеню у сумі 210,77 грн., згідно розрахунку, який додається до позовної заяви (а.с. 16).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу позивача щодо стягнення пені у сумі 210,77 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Викладене є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218, 231 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Сухий Острів, буд. 3; р/р 4800 в ПАТ АБ "Радабанк", МФО 306500, ) на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 37; р/р 8059 в ПАО КБ "Приватбанк", МФО 305299, ) - 4 689 (чотири тисячі шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 51 коп. заборгованість за спожиту теплову енергію, 210 (двісті десять) грн. 77 коп. пені, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.02.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін