ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.02.2015 Справа № 920/1693/14
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське

підприємство «Харківенергоремонт», м. Шостка Сумської області,

до відповідача: Науково-виробничого центру «Сільвер», м. Шостка Сумської області,

про стягнення 73 100 грн. 40 коп.

Головуючий суддя: Джепа Ю.А.

Судді: Котельницька В.Л.,

Левченко П.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Рекун С.В. (довіреність № 2384 від 21.10.2014 р.),

Хруневич Г.Г. (довіреність № 44 від 09.01.2014 р.);

від відповідача: Павленко О.М. (довіреність б/н від 04.11.2014 р.).

При секретарі судового засідання Куриленко О.В.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 13.01.2015 р. по 04.02.2015 р.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 73 100 грн. 40 коп., з яких: 67 912 грн. 06 коп. основного боргу за споживання теплової енергії за період з жовтня 2012 року по квітень 2014 року; 5 188 грн. 34 коп. пені, а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Також надали в судове засідання письмові пояснення стосовно порядку нарахування плати за послуги з теплопостачання від 04.02.2015 р., в яких зазначено, що відповідачу з листопада 2012 року на прохання самого відповідача (лист від 02.11.2012 р. вих. № 45) проводилось нарахування розрахунковим способом відповідно до вимог п. 13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, та п. 2.2.1.-2.2.4. Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94, розроблених Проектним та науково-дослідним інститутом по газопостачанню, теплопостачанню міст і селищ України (УкрНДІінжпроект) на замовлення заказу Держжитлокомунгоспу України та затверджені Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993 р. В судовому засіданні представники позивача вказали, що нарахування боргу за жовтень 2012 року проводилося, враховуючи показання будинкового лічильника, а не розрахунковим способом.

Представник відповідача в письмовому відзиві на позовну заяву від 04.11.2014р., додаткових письмових поясненнях від 24.11.2014 р., 12.12.2014 р., 29.01.2015 р. та в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши про незаконність визначення вартості наданих позивачем послуг, вказаної у виставлених у період з жовтня 2012 року рахунках, оскільки будинок, в якому знаходяться приміщення відповідача обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, тому розрахунок повинен бути проведений позивачем згідно вимог п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 пропорційно опалювальній площі з урахуванням показань загальнобудинкового лічильника, а не розрахунковим методом. Крім того, вважає припиненим з 15.10.2013 р. укладений між сторонами договір № 373 від 08.12.2006 р., що свідчить про безпідставність посилання на нього позивача, зокрема, при заявлені вимог про стягнення пені з цього часу. Факт отримання послуг з опалення від системи централізованого теплопостачання з жовтня 2012 року по квітень 2014 року представник відповідача не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази, господарський суд встановив:

15.10.2006 р. між ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» та НВЦ «Сільвер» укладено договір № 373 про надання послуг з теплопостачання, відповідно до умов якого позивач (Виконавець) зобов'язується надавати відповідачу (Споживачу) вчасно та відповідної якості послуги з теплопостачання, а останній зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки, та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 30 даного Договору він набирає чинності з 15.10.2006 р. та діє до 15.10.2007 р.

Пунктом 31 цього Договору встановлено, що він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

08.12.2006 р. сторонами даної справи підписано Протокол розбіжностей до Проекту договору № 373, запропонованого ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» та НВЦ «Сільвер» 24.11.2006 р., яким змінено окремі умови Договору.

Зокрема, згідно з п.18 даного Протоколу розбіжностей Додаток №1 до Договору № 373 від 15.10.2006 р. викладено в новій редакції, а саме встановлена наступна «Характеристика об'єкта надання послуг:

1. Опалювальна площа об'єкта споживача 366,7 кв.м;

2. Загальна опалювальна площа будинку 3977,0 кв.м;

3. Споживач оплачує послуги згідно з показаннями засобів обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі - в розмірі 9,22 % від загальної нарахованої суми за отриману будинком теплову енергію.

Примітка: П.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення.»

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що НВЦ «Сільвер» листом (вих. № 45) від 02.11.2012 р. звернулось до ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» з пропозицією переглянути умови Договору № 373 від 15.10.2006 р. (в редакції змін, внесених 08.12.2006 р.) в зв'язку з відключенням від центрального опалення частини офісних приміщень відповідача, що знаходяться за адресою: м. Шостка, вул. Баумана, буд. 6-А. На частину офісних приміщень, де залишено опалення, НВЦ «Сільвер» надано проект теплової потужності системи опалення, виконаний проектною організацією НВЦ «Булат».

Згідно пояснень представників сторін, наданих у судових засіданнях, у зв'язку із зазначеним зверненням відповідача сторонами 01.11.2012 р. укладено Додаткову угоду до Договору про надання послуг з теплопостачання № 373 від 08.12.2006 р., й починаючи з листопада 2011 року нарахування за спожиту теплову енергію відповідачу здійснювалося розрахунковим способом відповідно до вимог п. 2.2.1.-2.2.4. Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94, розроблених Проектним та науково-дослідним інститутом по газопостачанню, теплопостачанню міст і селищ України (УкрНДІінжпроект) на замовлення заказу Держжитлокомунгоспу України та затверджені Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993 р.

Нарахування до листопада 2012 року, зокрема й за жовтень 2012 року, проводилося, враховуючи показання будинкового лічильника пропорційно площі приміщень, про що сторони не заперечують. Зазначене підтверджується також Розрахунком нарахування за спожиту теплову енергію, доданим до позовної заяви.

Також з матеріалів справи вбачається, й сторонами не заперечується, що НВЦ «Сільвер» надіслало на адресу ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» заяву (вих. № 49) від 09.09.2013 р. про розірвання Договору № 373 про надання послуг з теплопостачання відповідно до положень п. 31 даного Договору.

В свою чергу, ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» на вказану заяву НВЦ «Сільвер» надіслало відповідь (вих. № 1114-сб) від 31.10.2013 р., зазначивши, що незважаючи на те, що підприємство відмовляється від продовження строку дії договору, від'єднання від систем центрального опалення повинно проводитися тільки з дотриманням споживачем вимог «Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого водопостачання», затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 р., який в даному випадку не дотримано, тому ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» надалі має підстави виставляти відповідні рахунки за отримання теплової енергії.

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначає, що ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» щомісяця надсилало відповідачу рахунки за період з 11.10.2012 р. по 18.04.2014 р., акти прийому-передачі теплової енергії за Договором № 373 від 15.10.2006 р., акт звірки взаєморозрахунків від 31.05.2014 р., однак відповідач у встановлений Договором строк не розрахувався, внаслідок чого останньому було надіслано претензію № 1589 від 29.07.2014 р.

Відповідач претензію не визнав, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення 67 912 грн. 06 коп. основного боргу за споживання теплової енергії за період з жовтня 2012 року по квітень 2014 року. Також ним нараховано відповідачу за кожним рахунком окремо пеню згідно з п. 13 Договору № 373 в редакції від 08.12.2006 р. на загальну суму 5188 грн. 34 коп.

Встановивши вищезазначені обставини, проаналізувавши матеріали справи та положення чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 р. в справі № 916/3566/13, ухваленої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних й тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а тому є обов'язковим відповідно до вимог ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити послуги з постачання теплової енергії виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим твердження позивача про наявність обов'язку відповідача сплатити за фактично отримані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2012 року по квітень 2014 року, незважаючи на заяву відповідача від 09.09.2013 р. (вих. № 45) про розірвання Договору, та враховуючи те, що від'єднання від систем центрального опалення повинно проводитися тільки з дотриманням споживачем вимог «Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого водопостачання», затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 р.

В той же час, під час судового розгляду встановлено той факт, що нарахування за жовтень 2012 року позивачем здійснено на підставі показань будинкового лічильника спожитої теплової енергії пропорційно площі приміщень, а з листопада 2012 року по квітень 2014 року - розрахунковим способом.

Господарський суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що нарахування вартості послуг розрахунковим способом відповідає чинному законодавству та домовленості сторін, тому виставлені рахунки не можуть бути підставою для виникнення обов'язку споживача щодо їх оплати.

Так, з системного аналізу положень розділу «Порядок обліку та оплати послуг» Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, вбачається, що чинним законодавством розмежовано порядок сплати за надані послуги у випадку: 1) наявності засобу обліку у квартирі (будинку садибного типу) та/або на вводах у багатоквартирний будинок, й 2) у випадку відсутності таких засобів обліку (лічильників).

З матеріалів справи вбачається, й сторонами не заперечується, що на вводі до будинку, в якому знаходяться приміщення відповідача наявний будинковий засіб обліку теплової енергії.

Відповідно до положень п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальної площі.

Тому, на думку суду, нарахування вартості наданих послуг з теплопостачання повинно проводитися саме з урахуванням даної імперативної норми - відповідно до показань будинкового засобу обліку теплової енергії відповідача (споживача) пропорційно опалювальної площі, а не розрахунковим методом, як здійснено позивачем при виставленні рахунків відповідачу та зазначено у позові.

Суд вважає безпідставним посилання представників позивача в обґрунтування розміру заявлених вимог за період з листопада 2012 року по квітень 2014 року на положення п. 13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено, факту обладнання опалювальних пристроїв відповідача приладами-розподілювачами або невідповідність потужності його приладів опалення розрахунковій. Не зазначено дані обставини сторонами як підстави зміни способу обчислення вартості послуг й при укладенні Додаткової угоди від 01.11.2012 р. до Договору № 373. Крім того, суд звертає увагу, що в п.5 цієї Додаткової угоди зазначено про наявність приладу обліку та зазначено дату зняття Споживачем його показань і надання звіту Виконавцю - 25 числа поточного місяця.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вартість наданих послуг, визначена в рахунку від 31.10.2012 р. за послуги з постачання теплової енергії за жовтень 2012 р., відповідає умовам укладеного між сторонами Договору № 373 від 15.10.2006 р. із змінами, внесеними 08.12.2006 р. та вимогам чинного законодавства, а тому зазначена в ньому сума боргу в розмірі 2008 грн. 99 коп., нарахована за показаннями будинкового засобу обліку, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до вимог п. 13 Договору № 373 в редакції від 08.12.2006 р. за даним рахунком відповідачу також нараховано пеню, яка дорівнює 150 грн. 26 коп.

В силу ст. 611 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 Господарського Кодексу України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, пеня нарахована в межах визначеного ст. 232 Господарського кодексу України строку, відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 150 грн. 26 коп. за зобов'язанням з постачання теплової енергії за рахунком за жовтень 2012 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 549-552 Цивільного Кодексу України, ст. 232 Господарського Кодексу України.

В той же час, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту ним теплову енергію за період з листопада 2012 року по квітень 2014 року на підставі наявних в справі рахунків та актів виконаних робіт, оскільки нарахування за ними здійснено розрахунковим способом, що не відповідає встановленому чинним законодавством порядку.

В той же час, враховуючи те, що відповідач не заперечує факт отримання ним відповідних послуг у зазначений в позові період з листопада 2012 року по квітень 2014 року, суд зауважує, що відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України позивач не позбавлений можливості захистити свої права та інтереси, здійснивши відповідачу нарахування у встановлений чинним законодавством спосіб та виставивши відповідні рахунки, або в інший спосіб відшкодування майнової шкоди.

Враховуючи зазначені позивачем підстави позову та встановлені судом обставини справи, не підлягають задоволенню й вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої за надісланими відповідачу рахунками за період з листопада 2012 року по квітень 2014 року, у зв'язку із невірним визначенням у них порядку нарахування та вартості спожитої теплової енергії.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 54 грн. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 16, 509, 526, 549-552, 611 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого водопостачання», затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 р., ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Науково-виробничого центру «Сільвер» (вул. Баумана, 6 а, м. Шостка-7, Сумська область, 41107, код 21111092) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (вул. Гагаріна, буд. 1, м. Шостка, Сумська область, 41100, код 34113412) 2008 грн. 99 коп. за послуги з постачання теплової енергії за жовтень 2012 року, 150 грн. 26 коп. пені, 54 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.02.2015 р.

СУДДЯ Ю.А. Джепа

СУДДЯ В.Л. Котельницька

СУДДЯ П.І. Левченко