ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Справа № 29/441-09

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача - Добреля І.В., за довіреністю № 109 від 28 серпня 2014 року;

відповідача - Капинос Н.В., за довіреністю № 10 від 10 січня 2014 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 327 Х/1-6) на ухвалу господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 15 листопада 2011 року у справі № 29/441-09

за позовом Публічного акціонерного товариства "Атоменергокомплект", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне", с. Безмятежне Шевченківського району Харківської області

про стягнення за форвардним контрактом

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року у справі № 29/441-09, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 18 квітня 2012 року, у якій просить суд скасувати вказане рішення і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24 липня 2013 року у справі № 29/441-09 (суддя Френдій Н.А.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року у справі № 29/441-09 за нововиявленими обставинами - задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року скасовано, прийняте нове рішення про відмову в позові.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2014 року рішення господарського суду Харківської області від 24 липня 2013 року у справі № 29/441-09 - скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 07 квітня 2014 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" задоволено.

Постановою Верховного суду України від 16 вересня 2014 року заяву позивача про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 7 квітня 2014 року у справі № 29/441-09 задоволено частково. Постанову Вищого господарського суду України від 07 квітня 2014 року у справі № 29/441-09 скасовано і передано на новий касаційний розгляд до Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 20 жовтня 2014 року касаційну скаргу відповідача задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2013 року та рішення господарського суду Харківської області від 24 липня 2014 року у справі № 29/441-09 скасовано. Справу № 29/441-09 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у цій справі (суддя Ємельянова О.О.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" про перегляд рішення господарського суду Харківської області по справі № 29/441-09 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року у справі № 29/441-09 залишено без змін.

Відповідач з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року скасувати, прийняти нове рішення, яким скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року.

Як на підставу подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду, відповідач посилається, зокрема, на те, що місцевий господарський суд не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи. Так, недійсність додаткової угоди від 24 грудня 2004 року до форвардного контракту №10 від 03 березня 2003 року, про що встановлено рішенням Господарського суду Харківської області від 18 грудня 2012 року у справі № 5023/4890/12, яке набуло чинності, є тією нововиявленою обставиною для справи № 29/441-09, яка відповідає вимогам п.1 частини 2 статті 112 Господарського процесуального кодексу України, постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26 грудня 2011 року та містить в собі одночасну наявність всіх необхідних умов для визнання такої обставини нововиявленою.

04 лютого 2015 року відповідач подав до Харківського апеляційного господарського суду додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, відповідно до яких відповідач, зокрема, зазначає, що факт недійсності додаткової угоди від 24 грудня 2004 року, встановлений рішенням Господарського суду Харківської області від 18 грудня 2012 року у справі № 5023/4890/12 (н.р. 5023/6982/11), не є новим доказом у справі № 29/441-09, оскільки на момент винесення рішення Господарським судом Харківської області від 15 листопада 2011 року про недійсність Угоди нічого не було та не могло бути відомо (вх. 1709).

Позивач, у відзиві на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року - залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість (вх. 1710 від 04 лютого 2015 року).

Позивач зазначив, що не може вважатись нововиявлена обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом в процесі розгляду справи. Справа № 5023/4890/12 розглядалась лише в рамках заявлених вимог, а тому і були досліджені тільки відповідність додаткової угоди вимогам законодавства, що не можуть спростувати факти, покладені в основу рішення від 15 листопада 2011 року у цій справі. Рішення суду від 18 грудня 2012 року, яким визнано додаткову угоду про продовження строку дії та зміни базового активу форвардного контракту недійсною, є новим доказом, який до речі, не спростовує наявну заборгованість відповідача перед позивачем за форвардним контрактом з поставки зернових, зернобобових та олійних культур.

У призначеному судовому засіданні, відповідач підтримав апеляційну скаргу, позивач заперечував проти її задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, розглянувши справу у відповідності до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року у цій справі позовні вимоги задоволені, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" на користь Публічного акціонерного товариства "Атоменергокомплект" за форвардним контрактом від № 10 від 03 березня 2003 року пшеницю 4-класу в кількості 160,052 тонни, пшеницю 3-го класу в кількості 150,053 тонни, пшеницю 5-го, 6-го класу в кількості 100,080 тонни, ячмінь фуражний в кількості 160,052 тонни, кукурудзу фуражну в кількості 118,100 тонн, жито група А у кількості 150,600 тонн, соняшник в кількості 79,100 тонн, цукор в кількості 50,00 тонн (т.1 а.с.102-106).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01 лютого 2012 року зазначене вище судове рішення скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено (т.1 а.с. 140-144).

Постановою Вищого господарського суду України від 18 квітня 2012 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01 лютого 2012 року скасовано, рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року про стягнення з відповідача на користь позивача продукції за форвардним контрактом від № 10 від 03 березня 2003 року залишено в силі (т. 1 а.с. 167-171).

Постановою Верховного Суду України від 27 листопада 2012 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року відмовлено (т. 2 а.с. 211-212).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року.

В обґрунтування заяви, відповідач посилається на недійсність додаткової угоди від 24 грудня 2004 року до форвардного контракту №10 від 03 березня 2003 року, яка встановлена рішенням Господарського суду Харківської області від 18 грудня 2012 року у справі № 5023/4890/12, яке набуло законної сили.

Заявник, зокрема, зазначає, що рішенням суду від 18 грудня 2012 року у справі №5023/4890/12 встановлено, що базовий актив форвардного контракту є незамінним і після припинення строку дії контракт перестає існувати, у зв'язку із чим позовні вимоги про виконання обов'язку в натурі - стягнення продукції, суперечать, на думку відповідача, вимогам статті 526 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" про перегляд рішення господарського суду Харківської області у справі №29/441-09 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року у справі № 29/441-09 залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача, місцевий господарський зазначив, що недійсність додаткової угоди не спростовує наявність заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Факт визнання додаткової угоди не змінює та не скасовує наявність заборгованості за форвардним контрактом, від визнання недійсною додаткової угоди не залежать наслідки розгляду справи № 29/441-09. В даному випадку визнано недійсною додаткову угоду, якою змінений строк виконання зобов'язань, і це визнання не впливає на обов'язок відповідача поставити визначену умовами форвардного контракту продукцію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Відповідно до статті 112 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Абзацами 1 та 2, 4 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" передбачено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально - правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16 вересня 2014 року зазначив, що рішення Господарського суду Харківської області від 18 грудня 2012 року про визнання недійсною Угоди від 24 грудня 2004 року щодо продовження строку дії та зміни базового активу Контракту не є нововиявленими обставинами, а є новими доказами, які не змінюють, не припиняють дії зобов'язань сторін за умовами чинного форвардного контракту та не спростовують заборгованість відповідача з поставки зернових, зернобобових і олійних культур позивачу (т. 5 а.с. 65).

Слід зазначити, що за умовами форвардного контракту № 10 від 03 березня 2003 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Безмятежне» зобов'язалось передати у власність Публічного акціонерному товариству "Атоменергокомплект" у строк з 30 серпня 2003 року по 31 грудня 2003 рік зернові, зернобобові та масляничні культури врожаю 2003 р., а саме: пшеницю 4-го класу в кількості 160,052 тонни, пшеницю 3-го класу в кількості 150,053 тонни, пшеницю 5-й, 6 й клас в кількості 100,080 тонни, ячмінь фуражний в кількості 160,052 тонни, кукурудзу фуражну в кількості 118,100 тонн, жито група А в кількості 150,600 тонн, соняшник в кількості 79,100 тонни, цукор в кількості 50,00 тонн. (т.1 а.с.9-11).

Додатковими угодами від 08 грудня 2003 року та від 24 грудня 2004 року сторонами внесені зміни до форвардного контракту № 10 від 03 березня 2003 року щодо строків передачі товару та років врожаю, при цьому остаточний строк передачі товару сторони визначили додатковою угодою від 24 грудня 2004 року, відповідно до умов якої відповідач зобов'язався передати у власність, а позивач зобов'язався прийняти зернові, зернобобові та масляничні культури врожаю 2004 та 2005 років в строк з 30 серпня 2003 року по 31 грудня 2006 рік (т. 1 а.с.13-14).

Предмет, ціна та інші істотні умови контракту щодо зобов'язань відповідача, (окрім певних строків) залишилися незмінними, у зв'язку з чим підстава задоволення позову у цій справі не змінилась.

Справа № 5023/4890/12 розглядалась господарським судом лише в рамках заявлених позовних вимог, а тому було досліджено тільки відповідність додаткової угоди вимогам законодавства, що не може спростовувати факти, покладені в основу рішення по цій справі.

В даному випадку визнано недійсною лише додаткову угоду від 24 грудня 2004 року, якою змінений строк виконання зобов'язань, і це ніяким чином не впливає на юридичні наслідки, створені в результаті укладення сторонами форвардного контракту, зокрема, на обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" поставити визначену умовами форвардного контракту № 10 від 03 березня 2003 року продукцію (т.4 а.с. 18-27).

Недійсність вказаної додаткової угоди не спростовує наявність заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Факт визнання додаткової угоди до контракту недійсною не змінює та не скасовує наявності заборгованості за контрактом та жодним чином не означає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав, які ґрунтуються на положеннях самого контракту, а отже не може тягнути за собою скасування судового рішення, оскільки, позов поданий у даній справі розглядався на підставі дослідження усіх документів у сукупності, на яких саме ґрунтуються вимоги позивача до відповідача.

Таким чином, оскільки відсутня одночасна наявність умов, які є необхідним ознаками існування нововиявлених обставин, підстави для такого перегляду судового рішення відсутні.

Враховуючи вищевикладене, відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 15 листопада 2011 року у цій справі, господарський суд Харкі вської області обгрунтовано дійшов висновку про те, що не може вважатися нововиявленою об ставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Як вже зазначалось, справа № 5023/4890/12 розглядалась лише в рамках заявлених позовних вимог, а тому було досліджено тільки відповідність додаткової угоди вимога законодавства, що не може спростовувати факти, покладені в основу рішення по цій справі. Рішення господарського суду Харківської області від 18 грудня 2012 року про визнання недійсною угоди щодо продовження строку дії та зміни базового активу Форвардного Контракту є не нововиявленими обставинами, а новими доказами, які не змінюють, не припиняють дії зобов'язань сторін за умовами чинного Контракту та не спростовують заборгованості відповідача з поставки сільськогосподарської продукції.

В постанові Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 1981 року № 1 "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов в цивільних справах, що набрали законної сили", зазначено, що суд обов'язково має перевірити, чи впливає ця «нововиявлена» обставина на суть рішення. Тобто встановлення такої обставини є підставою для скасування рішення, ухвали або судового наказу лише тоді, коли від їх наявності чи відсутності залежали наслідки розгляду судом справи.

Обставини, на які посилається відповідач не є нововиявленими, оскільки вони не містять і собі такий складовий елемент нововиявленої обставини, як істотність. Ці обставини не спростовують наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

Факт визнання додаткової угоди до контракту недійсною не змінює та не скасовує наявності заборгованості за контрактом, який є чинним, та недійсною додатковою угодою був лише подовжений строк виконання зобов'язання. Крім того, визнання недійсною тільки додаткової угоди до контракту, жодним чином не означає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав, які ґрунтуються на положеннях самого контракту, як це стверджує відповідач, а отже не може тягнути за собою скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 8.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, господарський суд Харківської області перевірив у повному обсязі наведені відповідачем обставини на відповідність положенням статті 112 Господарського процесуального кодексу України та правомірно зазначив в ухвалі, що обставини, на які посилається відповідач не є нововиявленими та такими, що можуть бути підставою для скасування рішення господарського суду Харківської області 15 листопада 2011 року у справі №29/441-09.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що господарським судом першої інстанції порушені норми процесуального права, оскільки оскаржувана ухвала була винесена за відсутності заявника, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає, що такі доводи є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 06 листопада 2014 року призначений розгляд справи за заявою відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на 18 листопада 2014 року (т. 5 а.с. 95-96).

У призначеному судовому засіданні, в якому були присутні представники сторін, розгляд справи відкладений на 17 грудня 2014 року.

17 грудня 2014 року на адресу Господарського суду Харківської області від відповідача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи та його відкладення, яке було задоволено судом. Строк розгляду справи продовжений та відкладений до 22 грудня 2014 року.

За приписами статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 4 статті 114 Господарського процесуального кодексу України неявка заявника ті інших осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду заяви.

Господарський суд Харківської області виконав процесуальний обов'язок щодо належного повідомлення заявника про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали суду від 17 грудня 2014 року про відправлення її копій сторонам, що є доказом належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 28 від 20 лютого 2013 року (т.5 а.с.132-133).

З огляду на зазначене вище, враховуючи приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, колегія суддів доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції процесуальних норм права - відхиляє.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі місцевого господарського суду в цій справі.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у справі №29/441-09 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом першим статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у справі № 29/441-09 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 09.02.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.