ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.02.2015 Справа № 908/669/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Кагітіна Л.П., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Жмеринське підприємство «Експрес» (23100, м. Жмеринка Вінницької області, вул. Шекінська, 1)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алні Кепітал Менеджмент» (69050, м.Запоріжжя, вул. Восточна, 3-г)

про стягнення 567381,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Жмеринське підприємство «Експрес» за вих. №91 від 28.01.2015 р. (вх. № 757/09-05/15 від 02.02.2015 р.) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алні Кепітал Менеджмент» 567381,11 грн. заборгованості.

Також, до матеріалів позовної заяви надано письмову заяву № 92 від 28.01.2015 р., в якій заявник просить суд відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до прийняття рішення по справі.

Розглянувши зазначену позовну заяву, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Відповідно до статті 44 ГПК України (із змінами згідно із Законом N 02/163-48 від 08.07.2011 р.) судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В даному випадку, розмір судового збору визначено Законом України "Про судовий збір". Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Станом на 01.01.2014 р. розмір мінімальної заробітної плати складає - 1218,00грн.

Як свідчать матеріали позовної заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю «Жмеринське підприємство «Експрес» заявлено позовну вимогу майнового характеру (стягнення 567381,11 грн.). Тобто розмір судового збору за даним позовом повинен становити 11347,62 грн. (2 відсотки ціни позову).

Однак, як встановлено судом, до матеріалів позовної заяви позивачем взагалі не додано доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Не надавши доказів сплати судового збору, позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до моменту прийняття рішення.

У відповідності до вимог ГПК України сплата судового збору є обов'язковою, а при відсутності доказів сплати позовна заява підлягає поверненню.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, виходячи з положень вищевказаного Закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану заявника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

Подане клопотання про відстрочення сплати судового збору обґрунтовано тим, що наразі заявник не має можливості сплатити встановлену Законом «Про судовий збір» суму судового збору у зв'язку відсутністю коштів.

Однак, надані заявником докази не можуть бути прийняті судом в якості підтвердження неможливості сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 02.04.2012 р. у справі № 30/5009/6191/11.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 р. єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В даному випадку, позивачем не наведено обставин які мали б виключний характер та свідчили б про наявність належних підстав для надання відстрочки сплати судового збору та не надано доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Надані позивачем копія витягу по рахунку № 601 та копія звіту за дев'ять місяців 2014 року не є належним доказом відсутності коштів, оскільки відсутність коштів на одного з рахунків підприємства не виключає наявність інших рахунків.

Однак, надані заявником докази не можуть бути прийняті судом в якості підтвердження неможливості сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 02.04.2012 р. у справі № 30/5009/6191/11.

За таких обставин, суд не визнає причини, викладені в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, поважними, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви та комплектності документів, які повинні додаватися до неї. Зокрема, пунктом 3 ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, що подається до господарського суду, має бути доданий відповідний документ, який підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до п. 3.3 Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 (з наступними змінами та доповненнями) недодержання вимог статті 57 ГПК України щодо форми, змісту та додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки передбачені статтею 63 ГПК України.

Згідно із пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Також, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Предметом даного позову є вимоги про стягнення з ТОВ «Алні Кепітал Менеджмент» 567381 грн. заборгованості, з урахуванням пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вимоги про стягнення з відповідача боргу заявлені на підставі укладених між сторонами договорів № 301/к та № 302/к, а також актів приймання виконаних робіт, які складалися окремо по кожному договору.

Таким чином, заявлені вимоги мають різні підстави виникнення і не можуть бути об'єднані в одне провадження.

Відповідно до п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п.

При цьому, суд зазначає, що всупереч вимогам п. 3.6 вищезазначеної постанови Пленуму ВГСУ позивачем об'єднано вимоги за різними договорами, що свідчить про не пов'язаність позовних вимог підставою їх виникнення та поданими доказами.

Зазначені обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви позивачу.

Крім того, суд відзначає про відсутність належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Законом України від 19.05.2011р. № v9126837-11 «Про внесення зміни до статті 56 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку надсилання копії позовної заяви», який 18.06.2011р. набрав чинності, визначено порядок надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів сторонам господарського процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ГПК України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви з додатком відповідачу відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (далі - Правила), є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

При поданні позовної заяви позивачем у якості доказу надсилання копії позовної заяви іншій стороні у справі надано фіскальний чек № 1811 від 29.01.2015 р. Проте, з наданого фіскального чеку не вбачається, який саме документ було направлено на його адресу - заяву про відстрочення судового збору, чи копію позовної заяви, а також, направлені чи ні додатки до позовної заяви. Опис вкладення відсутній. Отже, суд не може розцінювати даний фіскальний чек як належний доказ направлення відповідачу копії позовної заяви і додатків до неї.

Згідно з п. 6 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також, відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що наведенні норми чинного законодавства не передбачають обов'язку суду порушити провадження у справі, а потім роз'єднувати вимоги, витребувати належні докази сплати судового збору та належні докази направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Жмеринське підприємство «Експрес» за вих. №91 від 28.01.2015 без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст. 57, п. п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Жмеринське підприємство «Експрес» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву та додані до неї документи повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Жмеринське підприємство «Експрес» без розгляду.

Додаток: Акт господарського суду від 02.02.2015 р., матеріали позовної заяви на 91 аркушах, в тому числі оригінали: заява про відстрочення сплати судового збору № 92 від 28.01.2015 р., фіскальний чек № 1811 від 29.01.2015 р., розрахунок боргу № б/н та б/д.

Суддя Л.П. Кагітіна