КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р. Справа№ 5011-5/15219-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Юхнов В.І. - представник;

від відповідача: Журба М.В. - представник;

від третьої особи: Кисіль С.П. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова база «Укрбуд»

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 26.11.2014р.

у справі № 5011-5/15219-2012 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова база «Укрбуд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арабський енергетичний альянс ЮНЕЙ»

про стягнення 44 605 818,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова база «Укрбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арабський енергетичний альянс ЮНЕЙ» про стягнення 44 605 818,51 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.11.2014р. у справі №5011-5/15219-2012 позовні вимоги задоволено, стягнуто: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова база "Укрбуд" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" 44 605 818 (сорок чотири мільйони шістсот п'ять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 51 коп. компенсації витрат на сплату рентної плати та платежів за користування надрами за видобуток нафти, природного газу і газового конденсату, 64 380 (шістдесят чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору та 44 030 (сорок чотири тисячі тридцять) грн. 00 коп. витрат на проведення судової експертизи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом зроблено висновок про необхідність відшкодування позивачу витрат зі сплати рентної плати та плати за користування надрами, але не прийнято до уваги той факт, що позивачем не доведено та не підтверджено документами розміру витрат, які він поніс в результаті спільної діяльності за вересень-грудень 2011р.

Апелянт зазначає, що відповідно до п.2.7.2. та п.2.7.3. Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку спільної діяльності без створення юридичної особи, затверджених Міністерством фінансів України від 30.12.2011р. №1873, якщо учасник сплачує податки, збори, обов'язкові платежі (крім податків на прибуток та додану вартість), пов'язані з провадженням спільної діяльності, то відповідні суми, компенсуються учаснику. Якщо учасник сплачує податки, збори, обов'язкові платежі (крім податків на прибуток та додану вартість), пов'язані як з провадженням власної господарської діяльності, так і спільної діяльності, то сплачені суми таких податків, зборів, обов'язкових платежів в частині, що відноситься до спільної діяльності, компенсуються учаснику.

Тобто, учаснику компенсуються суми податків, зборів, обов'язкових платежів лише в частині, що відноситься до спільної діяльності.

Відповідач вважає, що судом при винесенні рішення також не враховано, що вимога позивача відшкодувати йому збитки (витрати) за рахунок оператора спільної діяльності, а не за рахунок спільної діяльності, є неправомірною.

Відповідно до умов договору про спільну діяльність №429 від 13.05.2004р. оператор спільної діяльності сплачує передбачені чинним законодавством платежі, а також відшкодовує сторонам спільної діяльності їх витрати, (в тому числі, виставлені позивачем рахунки на відшкодування затрат) зі спеціального розрахункового рахунку спільної діяльності, а не за рахунок власних коштів. Тобто, оператор спільної діяльності забезпечує фінансування спільної діяльності, в тому числі й компенсацію учаснику витрат, пов'язану із здійсненням спільної діяльності, шляхом розпорядження коштів на окремому поточному рахунку, відкритому в банку, визначеному сторонами спільної діяльності.

Скаржник звертає увагу суду на те, що позивач неправомірно вважає витрати, пов'язані із здійсненням всієї своєї господарської діяльності за вересень-грудень 2011р. своїми збитками, які він поніс в результаті виконання своїх зобов'язань за договором про спільну діяльність №429 від 13.05.2004р. Так, під збитками розуміють витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б уразі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

На думку апелянта не відповідає дійсним обставин справи твердження про те, що за 2011р. у позивача не виявлено порушень зі сплати обов'язкових платежів. Позивач сплачував за вересень-грудень 2011р. крім сум рентних платежів та плати за користування надрами, також й пеню і відсотки за прострочення таких платежів, а також здійснював авансові платежі.

Питання про покриття збитків від спільної діяльності є компетенцією Комітету управління спільною діяльністю, а не оператора спільної діяльності.

Відповідно до умов п.6.1.2 договору про спільну діяльність №429 від 13.05.2004р. розподіл прибутку та покриття збитків від спільної діяльності (в тому числі і збитків, пов'язаних зі сплатою податків до бюджету) належить до компетенції Комітету управління спільною діяльністю. Проте, позивач не довів, що Комітетом приймалось рішення щодо зобов'язання відповідача відшкодувати на користь позивача здійснені останнім платежі. Позивач у Комітеті управління спільною діяльністю мав 50% голосів, а отже, мав можливість його скликати та прийняти відповідне рішення щодо виплати йому компенсації, однак, доказів скликання ним Комітету позивач не надав.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2014р. порушено апеляційне провадження у справі № 5011-5/15219-2012 та визнано явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

13.05.2004 р. між ТОВ "Бурова компанія "РУДІС", назву було змінено на "Кувейт Енерджі Юкрейн", що підтверджується Статутом товариства від 18.09.2012 р., (сторона-1) та ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" (сторона-2) було укладено договір про спільну діяльність № 429.

Пунктом 2.1. договору визначено отримання прибутку за рахунок відновлення та збільшення видобутку вуглеводнів на свердловинах: № 161 Більського родовища, № 26, № 15, № 18 Кулічихінського родовища та № 7 Яблунівського родовища, № 109, № 112 Абазівського родовища, № 81 Західно-Солохівського родовища, (а також інших свердловин, які будуть визначені сторонами як об'єкти спільної діяльності в додатках до цього договору).

Метою договору, відповідно до п. 2.1, є отримання прибутку в порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим договором. Предметом цього договору є здійснення робіт по відновленню та збільшенню видобутку вуглеводнів на свердловинах №№ 161 Більського, 15, 21, 26, 110, 113, 117, 120, 124 Кулічихінського родовищ, 201, 203, 300 Північно-Яблунівської площі (повний перелік свердловин, які є об'єктами спільної діяльності наводиться у програмах робіт до цього договору), здійснення за рахунок додаткових внесків сторін та/або за рахунок амортизаційних відрахувань, згідно з умовами даного договору, робіт по розвідці вуглеводнів в межах Північно-Яблунівської, Дубрівської, Білоусівсько-Чорнухинської площ, реалізація видобутих вуглеводнів та отримання прибутку.

Пунктом 2.2 договору зазначено, що сторони взяли на себе зобов'язання об'єднати свої грошові, матеріальні, трудові, інформаційні ресурси, виробничо-технічний потенціал для спільного досягнення мети спільної діяльності, а саме: опрацювання техніко-геологічної інформації по свердловинах, які зазначені в п. 2.1 цього договору; здійснення робіт, направлених на відновлення та збільшення видобутку вуглеводнів із застосуванням різних технологічних методів та обладнання на об'єктах спільної діяльності, проведення робіт з розвідки, дорозвідки, дослідно-промислової розробки, промислової експлуатації родовищ вуглеводнів; облаштування свердловин та родовищ, геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислова розробка родовищ, а також видобування нафти і газу (промислова розробка родовищ); видобуток, реалізація видобутих вуглеводнів та отримання прибутку.

Відповідно до п. 14.1. та п. 14.2. договору він набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє протягом 10 років.

Згідно з п. 12.1. договору за погодженням сторін до цього договору має право приєднатись інша сторона, що оформляється відповідними змінами до цього договору.

Додатковими угодами № 1 від 27.09.2004 р., № 2 від 01.10.2005 р., № 3 від 01.01.2006 р., № 4 від 30.01.2006 р., № 5 від 05.02.2006 р. сторони договору вносили зміни, в тому числі щодо мети спільної діяльності та строку дії договору.

Додатковою угодою № 6 від 27.01.2010 р., укладеною між ТОВ "Бурова компанія "РУДІС", ДП "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Торгова база "Укрбуд", до складу учасників договору введено сторону-3 - ТОВ "Торгова база "Укрбуд", якого визначено як оператора спільної діяльності, який відповідно до п. 1.6. має здійснювати ведення спільних справ, поточне керівництво спільною діяльністю та ведення балансу спільної діяльності.

Пунктами 4.1, 4.2 передбачено, що для досягнення мети спільної діяльності сторони роблять внески відповідно до статті 5 даного договору, розмір часток сторін складає: позивача - 50%, відповідача та третьої особи - по 25 %.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.10.2011 р. у справі № 5/92, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2011 р, було вирішено розірвати договір про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Товариством з обмеженою відповідальністю "Бурова компанія "Рудіс", Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова база "Укрбуд".

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2012 р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2011 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2011 р. у справі № 5/92 в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бурова компанія "Рудіс" вирішено скасувати і в цій частині прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. В частині задоволення позовних вимог про розірвання договору про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова база "Укрбуд" рішення господарського суду міста Києва від 11.10.2011 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2011 р. у справі № 5/92 залишено без змін.

Відповідно до матеріалів справи, за час господарських відносин між сторонами за вказаним договором, у зв'язку з видобутком вуглеводнів ним, як власником дозволів на спеціальне надрокористування, були понесені витрати по сплаті рентної плати за видобуті в період з вересня по грудень 2011 року вуглеводні в сумі 43 676 795, 39 грн.

Позивач вказує на те, що ним були понесені в інтересах спільної діяльності витрати по платежам за користування надрами за період, що включає листопад та грудень 2011 року на суму 929 023, 12 грн.

Видобуті природний газ, газовий конденсат та нафта були передані відповідачу за складними між сторонами Актами прийому-передачі нафти, газового конденсату та природного газу для подальшої реалізації.

Доказів того, що отримані кошти від реалізації вуглеводнів, видобутих у період вересня-грудня 2011 року, були розподілені між учасниками відповідно до розміру їх часток, або спрямовані на покриття витрат спільної діяльності - відповідачем не надано.

Як свідчать матеріали справи судом було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) Чи вірно розраховано та сплачено Дочірньою компанією "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування", рентну плату та плату за користування надрами за видобуту ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" вуглеводневу сировину, яка передана до спільної діяльності на підставі Договору про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. за період вересень - грудень 2011 року в сумі 44 605 818, 51 грн.?

2) Який розмір рентної плати та плати за користування надрами мала сплатити Дочірня компанія "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування", за видобуту вуглеводневу сировину, яка передана до спільної діяльності на підставі Договору про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. за період вересень - грудень 2011 року?

3) Який розмір фактично сплаченої Дочірньою компанією "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування", рентної плати та плати за користування надрами за видобуту вуглеводневу сировину, яка передана до спільної діяльності на підставі Договору про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. за період вересень - грудень 2011 року?

4) Чи підтверджується документально передача від Дочірньої компанії "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування", до оператора спільної діяльності, яким виступає ТОВ "Торгова база "Укрбуд", обсягів добутої вуглеводневої сировини (природного газу, газового конденсату та нафти) за вересень - грудень 2011 року по свердловинах, право користування якими передано до спільної діяльності?

Відповідно до висновків судових експертів, наведених у Висновку комісійної судово-економічної експертизи № 1908/3093 від 30.07.2014 р. у справі № 5011-5/15219-2012, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені М.С. Бокаріуса, визначено наступне.

1. "За результатами проведеного дослідження, виходячи з даних фактично переданих до спільної діяльності обсягів вуглеводнів за актами приймання-передачі за період з 01.09.2011 року по 05.12.2011 року, даних бух обліку та даних податкової звітності підприємства щодо ставок рентної плати і коригуючи коефіцієнтів (тощо), арифметично підтверджується розрахунок ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" (правонаступником якої є ПАТ "Укргазвидобування"), розміру рентної плати та плати за користування надрами за видобуток вуглеводневої сировини, яка передана до спільної діяльності на підставі Договору про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. в сумі 44 605 818, 49 грн. (а саме: рентної плати за період вересень - грудень 2011 р. в сумі - 43 676 795, 37 грн. плати за користування надрами за період листопад - грудень 2011 р. в сумі 929 023, 12 грн.)".

Судовим експертом зауважено, що визначення правильності нарахування та сплати податків і зборів (зокрема рентної плати та плати за користування надрами до відповідних бюджетів та проведення податкових перевірок, згідно діючого законодавства України відноситься виключно до компетенції органів податкової служби та виходить за межі компетенції експертів - економістів.

2. "Відповідно до результатів дослідження викладених у висновку по першому питанню, в разі використання фактично переданих до спільної діяльності обсягів вуглеводнів за актами приймання-передачі за період з 01.09.2011 р. по 05.12.2011 р., даних бух обліку та даних податкової звітності задекларованих підприємством, щодо ставок рентної плати і коригуючи коефіцієнтів (тощо), виключно арифметично підтверджується розрахунок ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" (правонаступником якої є ПАТ "Укргазвидобування"), розміру рентної плати та плати за користування надрами за видобуток вуглеводневої сировини, яка передана до спільної діяльності на підставі Договору про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. в сумі 44 605 818, 49 грн. (а саме: рентної плати за період вересень - грудень 2011 р. в сумі - 43 676 795, 37 грн. плати за користування надрами за період листопад - грудень 2011 р. в сумі 929 023, 12 грн.)".

Судовим експертом зауважено, що питання визначення розміру рентної плати та плати за користування надрами, який має сплатити ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" (правонаступником якої є ПАТ "Укргазвидобування"), за видобуток вуглеводневої сировини, яка передана до спільної діяльності на підставі Договору про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. за період вересень - грудень 2011 р., передбачає трактування та надання правової оцінки положень вказаної спільної діяльності та виходе за межі компетенції експертів - економістів.

3. "Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" протягом грудня 2011 року - лютого 2012 року сплачено грошові кошти - рентну плату за видобуток нафти, природного газу та газового конденсату за вересень - грудень 2011 року на загальну суму 255 349 439, 57 грн. (а саме: рентної плати за нафту - 37 357 026, 53 грн., рентної плати за газовий конденсат - 150 200 416, 62 грн., рентної плати за природний газ - 67 552 011, 65 грн., пеня за несвоєчасну сплату рентної плати - 239 984, 77 грн.). При цьому, з наявних в матеріалах справи платіжних доручень, щодо сплати рентної плати за нафту, природний газ та газовий конденсат не вбачається, який розмір плати ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" сплачено за нафту, газовий конденсат, природний газ, видобуті саме за договором про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р. Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень, ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" 16.02.2012 р. перераховано грошові кошти, як плату за користування надрами за 4 квартал 2011 року на загальну суму 13 797 654, 76 грн. При цьому, з наявних в матеріалах справи платіжних доручень, щодо плати за користування надрами не вбачається, який розмір плати за користування надрами ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" сплачено за нафту, газовий конденсат, природний газ, видобуті саме за договором про спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 р.".

4. "За результатами проведеного дослідження, наданими на дослідження документами підтверджується передача від ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої є ПАТ "Укргазвидобування", до оператора спільної діяльності, яким виступає ТОВ "Торгова база "Укрбуд", обсягів добутої вуглеводневої сировини (природного газу, газового конденсату та нафти) за вересень грудень 2011 року по свердловинах, право користування якими передано до спільної діяльності за актами приймання-передачі вуглеводнів за період з 01.09.2011 р. по 05.12.2011 р. в обсягах: природного газу - 44 866, 525 тис. куб.м. (з них на виробничо-технологічні потреби 196, 693 тис. куб.м. обсяг переданого природного газу за вирахуванням виробничо-технічних потреб - 44 669, 832 тис. куб.м.) газового конденсату - 5 999, 213 тонн; нафти - 464, 278 тонн".

Досліджуючи вказаний Висновок судової експертизи, судом встановлено, що судовим експертом при обрахунку компенсації платежів (рентних платежів) щодо видобування корисних копалин за договором про спільну діяльність за період з вересня по грудень 2011 року (Додаток № 5 до Висновку експертизи), допущено технічну описку в 19-й колонці таблиці "Загальна рентна плата, грн.":

- по позиції - жовтень 2011 року (рядок відносно Більського родовища) вказано загальну суму рентної плати за газ (2009153, 67 грн.), за газоконденсат (524862, 05 грн.), за нафту (0, 00 грн.) - як 2534015, 71 грн., проте як вірна сума вказаних чисел = 2534015, 72 грн.,

- по позиції - жовтень 2011 року (рядок загальної суми по родовищам) вказано загальну суму рентної плати за газ (6739830, 04 грн.), за газоконденсат (6143733, 53 грн.), за нафту (429364,75 грн.) - як 13312928, 31 грн., проте як вірна сума вказаних чисел = 13312928, 32 грн.,

- по позиції - листопад 2011 року (рядок відносно Куличихинського родовища) вказано загальну суму рентної плати за газ (4977570,94 грн.), за газоконденсат (5399513,23 грн.), за нафту (546359,61 грн.) - як 10923443,77 грн., проте як вірна сума вказаних чисел = 10923443,78 грн.,

- по позиції - листопад 2011 року (рядок загальної суми по родовищам) вказано загальну суму рентної плати за газ (7150534,32 грн.), за газоконденсат (5972249,77 грн.), за нафту (546359,61 грн.) - як 13669143,69 грн., проте як вірна сума вказаних чисел = 13669143,70 грн.

Таким чином, вказані технічні описки вплинули на кінцевий висновок про суму рентної плати, оскільки її експертом вказано як 43 676 795, 37 грн., проте як, якщо додати вірні суми рентної плати розраховані за вересень 2011 року (14420482, 86 грн.), за жовтень 2011 року (13312928, 32 грн.), за листопад 2011 року (13669143,70 грн.), за грудень 2011 року (2274240,51 грн.), то загальна сума рентної плати становитиме 43 676 795, 39 грн.

Сума основного боргу відповідача становить 44 605 818, 51 грн., а не 44 605 818, 49 грн., як внаслідок допущеної технічної описки в додатку № 5 до Висновку експертизи, зазначено експертом у дослідній частині Висновку та у заключній частині Висновку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, за своєю правовою природою він є договором про спільну діяльність сторін.

Згідно зі статтею 1130 ЦК України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Відповідно до ч. 2 ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у томі числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

За змістом вимог ч. 1 ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом.

Статтею 359 ЦК України зазначено, що плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше на встановлено домовленістю між ними.

Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що майно, створене та придбане спільною діяльністю, є спільною частковою власністю сторін.

Також учасники дійшли згоди, що розпорядження майном (п. 4.4), що перебуває у спільній частковій власності сторін, та спільним майном сторін здійснюється оператором в межах, встановлених договором.

Видобуті на об'єктах спільної діяльності були передані до складу спільного майна сторін за договором про спільну діяльність у розпорядження оператора спільної діяльності - відповідача у даній справі.

Відповідно до ст. 1137 ЦК України порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно.

Умова, за якою учасник повністю звільняється від участі у відшкодуванні спільних витрат або збитків, є нікчемною.

Так, відповідно до п. 10.2. договору сторони визначили, що усі доходи, отримані від спільної діяльності, отримані за відповідний звітний період, використовуються у першу чергу на виконання зобов'язань перед бюджетами, державними цільовими фондами та відшкодування поточних витрат спільної діяльності, передбачених бюджетом спільної діяльності.

Таким чином, за час господарських відносин між сторонами за договором, у зв'язку з видобутком вуглеводнів позивачем, як власником дозволів на спеціальне надрокористування, були понесені витрати по сплаті рентної плати за видобуті в період з вересня по грудень 2011 року вуглеводні в сумі 43 676 795, 39 грн. та витрати по сплаті плати за користування надрами за листопад - грудень 2011 року в сумі 929 023, 12 грн.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про нафту і газ" у разі якщо діяльність, пов'язана з користуванням нафтогазоносними надрами, здійснюється на умовах договору про спільну інвестиційну діяльність, спільне виробництво, виробничу кооперацію, один із учасників цього договору зобов'язаний мати відповідний спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами.

Такий дозвіл наявний у позивача, а відповідно до умов укладеного між сторонами договору вкладом позивача в спільну діяльність є право користування свердловинами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про нафту і газ" газ - корисна копалина, яка являє собою суміш вуглеводнів та не вуглеводневих компонентів, перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиску 760 мм ртутного стовпа і температури 20 град. C) і є товарною продукцією.

Нафта - корисна копалина, що являє собою суміш вуглеводнів та розчинених в них компонентів, які перебувають у рідкому стані з стандартних умов (тиску 760 мм ртутного стовпа і температури 20 град. C), і є товарною продукцією.

Відповідно до ст. 13 КН користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземні юридичні особи та громадяни.

Користувачами надр на умовах угод про розподіл продукції можуть бути громадяни України, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи України або інших держав, об'єднання юридичних осіб, створені в Україні чи за межами України (інвестори), що відповідають вимогам законодавства України. Об'єднання юридичних осіб, що не є юридичною особою, може бути користувачем надр відповідно до угоди про розподіл продукції за умови, що учасники такого об'єднання несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, передбаченими угодою про розподіл продукції.

Згідно із ст. 14 КН до видів користування надрами віднесено, зокрема, геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислова розробка родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також видобування корисних копалин.

Відповідно до ст. 15 КН надра надаються у постійне або тимчасове користування. Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено. Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше, а в разі укладення угоди про розподіл продукції - з дня, зазначеного в такій угоді.

Згідно зі ст. 16 Кодексу про надра спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Надання спеціальних дозволів на користування надрами здійснюється після попереднього погодження з відповідною Радою народних депутатів питання про надання земельної ділянки для зазначених потреб, крім випадків, коли у наданні земельної ділянки немає потреби.

Відповідно до ст. 28 КН користування надрами є платним, крім випадків, передбачених Кодексом. Плата за користування надрами справляється у вигляді: плати за користування надрами для видобування корисних копалин; плати за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин.

За видобуток нафти, природного газу і газового конденсату справляється рентна плата.

Плата за користування надрами та рентна плата за нафту, природний газ і газовий конденсат встановлюються Податковим кодексом України.

Державна податкова адміністрація України у своєму листі від 14.02.2011 р. № 4011/7/15-0917 "Про адміністрування рентної плати" звертає увагу, що в органах державної податкової служби перебувають на обліку як платники рентної плати - договори про спільну діяльність, в особі одного із учасників такого договору, який є відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору.

Як далі зазначає Державна податкова адміністрація України, спеціальне законодавство з питань надрокористування містить певні обмеження з цивільного обороту спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами, які у відповідності до статті 24 Кодексу України про надра та статті 10 Закону "Про нафту і газ" наділяють власника правами здійснювати користування надрами та розпоряджатися видобутою сировиною. Зокрема, згідно із частиною другою статті 14 Закону "Про нафту і газ" власнику спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами заборонено дарувати, продавати або в інший спосіб відчужувати права, надані йому спеціальним дозволом на користування нафтогазоносними надрами, іншій юридичній чи фізичній особі, в тому числі передавати їх до статутних капіталів створюваний за його участю суб'єктів господарювання, а також вноситись як вклад у спільну діяльність. Отже, визначене у податковому законодавстві коло платників рентної плати ототожнюється із колом надрокористувачів нафтогазоносних надр, визначене у спеціальному законодавстві з питань надрокористування.

Відповідно до п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 "Фінансові інвестиції", затвердженого Міністерством фінансів України від 26.04.2000 р. № 91, зобов'язання, взяті учасником для здійснення спільної діяльності (у тому числі на оплату праці, сплату податків, зборів, обов'язкових платежів), визнаються витратами спільної діяльності без створення юридичної особи і компенсуються учаснику за рахунок спільної діяльності без створення юридичної особи.

При цьому, відповідно до п. 2.7.2. та п. 2.7.3. Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку спільної діяльності без створення юридичної особи, затверджених Міністерством фінансів України від 30.12.2011 р. № 1873, якщо учасник сплачує податки, збори, обов'язкові платежі (крім податків на прибуток та додану вартість), пов'язані з провадженням спільної діяльності, то відповідні суми, компенсуються учаснику. Якщо учасник сплачує податки, збори, обов'язкові платежі (крім податків на прибуток та додану вартість), пов'язані як з провадженням власної господарської діяльності, так і спільної діяльності, то сплачені суми таких податків, зборів, обов'язкових платежів в частині, що відноситься до спільної діяльності, компенсуються учаснику.

Таким чином, позивачеві, як власникові спеціальних дозволів з надрокористування, який поніс витрати зі сплати рентної плати за видобуток нафти, природного газу і газового конденсату, а також плати за користування надрами, - за рахунок доходу від спільної діяльності має бути відшкодовано витрати.

Відповідний дохід було акумульовано відповідачем, як оператором спільної діяльності, саме з нього має бути стягнута сума таких витрат.

Доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, зазначених висновків не спростовують.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач сформулював прохальну частину позовної заяви шляхом вживання терміну "збитки" і просить суд відшкодувати суму збитків, що заподіяні нездійсненням відповідачем відповідних компенсаційних виплат.

Аналізуючи зміст позовної заяви та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що фактично позивачем помилково ототожнено два різних способи захисту, визначені ст. 16 ЦК України, такі як примусове виконання обов'язку в натурі та відшкодування збитків.

Так, стягнення відповідно до договору про спільну діяльність та законодавства, яке регулює відносини спільної діяльності, компенсації витрат на сплату рентної плати та платежів за користування надрами за видобуток нафти, природного газу і газового конденсату не є відшкодуванням збитків, оскільки здійснюється як захід з примусового виконання боржником передбачених договором та законодавством зобов'язань.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Відповідно до ст. 623 ЦК України відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України у справі № 42/266-6/492 від 30.05.2006) дотримується наведеної правової позиції.

Відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК України, що стосується упущеної вигоди, то при визначенні неодержаних доходів враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Позивач кваліфікує, як збитки невідшкодування відповідачем у відповідності до договору про спільну діяльність понесених позивачем витрат по сплаті рентної плати, що не є збитками, в тому числі упущеною вигодою, у розумінні ст. 22 ЦК України та свідчить про помилку у формулюванні позовних вимог.

Між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини і дії сторін щодо невиконання певних обов'язків не є прямими збитками.

У свою чергу, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора також обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків.

На підставі зазначеного, враховуючи підставу позову, суд розцінює вимогу позивача про стягнення 44 605 818, 51 грн. саме як суму компенсації витрат на сплату рентної плати та платежів за користування надрами, з огляду на що від позивача не вимагається доведення всіх елементів цивільного правопорушення, як те передбачено для правової конструкції відшкодування збитків.

Слід зазначити наступне, що позивач виступає, як надрокористувач так і платник рентної плати, таким чином, за цих вказаних апелянтом підстав рішення суду першої інстанції не може бути скасоване.

Також слід вказати, що в листі Міністерства юстиції від 16.05.2007 р. за № 23-9-4411 «Щодо укладення договорів про спільну діяльність у сфері надрокористування» зазначається, що згідно з частиною четвертою ст. 14 Закону власник спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами не може дарувати, продавати або будь-яким чином відчужувати права, надані йому спеціальним дозволом на користування нафтогазоносними надрами, будь- якій іншій юридичній чи фізичній особі, в тому числі передавати їх до статутних фондів створюваних з його участю суб'єктів господарської діяльності, а також до майна СД. При цьому про заборону відчужувати права користування свердловинами ніяким чином не йдеться.

Таким чином, ДК "Укргазвидобування" HAK "Нафтогаз України", що також підтверджує висновок комісійної судово-економічної експертизи № 1908/3093 від 30.07.2014 року, правомірно та в повному обсязі сплачено рентну плату та платежі за користування надрами в інтересах спільної діяльності в сумі 44 605 818,49 грн.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не підтверджені відповідними доказами, не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду, висновками проведеної судової експертизи, а також змістом спірного договору, який укладався між сторонами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова база «Укрбуд» на рішення Господарського суду м.Києва від 26.11.2014р. у справі № 5011-5/15219-2012 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва від 26.11.2014р. у справі № 5011-5/15219-2012 залишити без змін.

Матеріали справи № 5011-5/15219-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх