ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Справа № 921/1076/14-г/16

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Мрія Центр" від 21.11.2014 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 06.11.2014 року

у справі № 921/1076/14-г/16

за позовом: ТзОВ "ОТП ЛІЗИНГ", м. Київ

до відповідача: ТзОВ "Мрія Центр", с. Васильківці, Тернопільська область.

про розірвання договору фінансового лізингу № 638-FL від 03.12.2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" предмет лізингу, а саме: сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод. № 515273, завод. № 515274; сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод № 519778, завод. № 519779; сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод. № 525529, завод. № 525530; сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод. № 516778, завод. №516779; сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 4 шт. - завод. №525534, завод. № 525533, завод. № 525532, завод. №525531.

за участю представників:

від позивача: Бабаєвський Д.О. - представник

від відповідачів: не з'явилися

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходило, тому протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 06.11.2014 року у справі № 921/1076/14-г/16 (суддя Хома С.О.) позовні вимоги ТОВ "ОТП Лізинг" задоволено: розірвано договір фінансового лізингу № 638-FL від 03 грудня 2012 року, який укладений між ТОВ "ОТП Лізинг" та ТОВ "Мрія Центр"; зобов'язано ТОВ "Мрія Центр" повернути ТОВ "ОТП Лізинг" предмет лізингу, а саме: - сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. -завод. № 515273, завод. № 515274, загальною вартістю 3442656 грн; -сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод № 519778, завод. № 519779, загальною вартістю 3426262 грн 40 коп; -сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод. № 525529, завод. № 525530, загальною вартістю 3642657 грн 92 коп; сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод. № 516778, завод. №516779, загальною вартістю 3426262 грн 40 коп; сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 4 шт. - завод. №525534, завод. № 525533, завод. № 525532, завод. №525531, загальною вартістю 7285315 грн 84 коп. Місцезнаходження майна (предмет лізингу): 48257, Тернопільська область, Гусятинський район, с.Васильківці, вул.Незалежності, 68А.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд виходив з того, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань по договору фінансового лізингу № 638-FL від 03.12.2012 року щодо сплати лізингових платежів за період з квітня 2014 року по липень 2014 року, тобто більше 30 днів, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору в судовому порядку. Крім цього, місцевий господарський суд у рішенні зазначив, що виходячи з положень Закону України "Про фінансовий лізинг" та договору фінансового лізингу №638-FL від 03 грудня 2012 року, у випадку розірвання договору фінансового лізингу, обов'язком відповідача є повернення предмет лізингу лізингодавцю, що є підставою для задоволення вимог позивача.

Не погоджуючись із рішення місцевого господарського суду, ТОВ "Мрія Центр" подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема, апелянт зазначає, що факт прострочення сплати лізингових платежів та існування заборгованості підтверджується лише розрахунком та довідками позивача. Проте, достовірність таких розрахунків, зроблених позивачем в односторонньому порядку, викликає сумнів у відповідача, а тому відповідач вважає, що суми заборгованості не відповідають фактичним обставинам. Окрім цього, сторонами договору не підписувалось жодних актів звірки розрахунків чи будь-яких інших двосторонніх документів, які б свідчили про достовірність суми заборгованості відповідача перед позивачем. А отже, апелянт вважає, що місцевий господарський суд прийняв до уваги лише позицію позивача, та як наслідок викладені у рішенні висновки не відповідають обставинам справи.

Також, апелянт вважає, що письмове повідомлення за №2377/08 від 01.08.2014р. про розірвання договору фінансового лізингу № 638-FL від 03.12.2012р. не може бути належним доказом повідомлення відповідача про розірвання договору, оскільки вищенаведене письмове повідомлення було повернуто поштовим відділенням відправнику з відміткою: "По закінченню терміну зберігання".

Таким чином, місцевий господарський суд неповно з'ясував обставини справи щодо питання про розірвання договору, чим порушив норми процесуального права.

Окрім цього, згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» позасудове, одностороннє розірвання договору лізингу є вчиненим з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про відмову від нього. Повідомлення про розірвання даного договору ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» не отримувало, а відтак не було поінформовано про бажання іншої сторони відмовитись від договору в односторонньому порядку.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та представник у судовому засіданні вимоги апелянта заперечив, просить рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, заслухавши в судовому засіданні доводи та заперечення представника позивача, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2012 року між ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" (Лізингодавець) та ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №638-FL, згідно з умовами якого лізинодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, наведене у специфікації (Додаток 1 до Договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами Договору (п. 1.1 Договору).

Окрім цього, між сторонами було укладено додаткові угоди до договору фінансового лізингу № 638-FL від 03.12.2012р., а саме: Додаткову угоду №1 від 03.12.2012 року, Додаткову угоду №2 від 15.04.2013 року, Додаткову угоду від 12.06.2013 року, Додаткову угоду №3 від 14.04.2014 року.

Відповідно до п. 1.2 Договору, строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (Додаток 2 до Договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу за формою, встановленою Лізингодавцем.

Згідно п. 1.7 договору фінансового лізингу, загальна вартість предмета лізингу на момент укладення договору зазначається в Специфікації (Додаток 1) до Договору.

Окрім цього, сторони у договорі зазначили, що приймання Лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання Акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан предмета лізингу і відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим Лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору. Акт приймання - передачі підписується повноважними представниками сторін і скріплюється печатками сторін згідно з вимогами законодавства України. Передача предмета лізингу Лізингоодержувачу у володіння та користування у будь-якому випадку відбувається не раніше дати фактичного отримання предмета лізингу від відповідного Продавця Предмета лізингу (п. 3.1 Договору).

На виконання умов Договору фінансового лізингу № 638-FL від 03.12.2012р. сторонами підписано акти приймання-передачі від 29.03.2012 року, 01.04.2013 року та 15.04.2013 року, згідно з умовами якого Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач отримав предмет лізингу, визначений у Специфікації, як невід'ємному Додатку до Договору №1, а саме:

- сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод. № 515273, завод. № 515274; по-позиційна ціна - 1 721 328,00 грн.; загальна вартість -3 442 656 грн.;

- сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод № 519778, завод. № 519779; по-позиційна ціна - 1 713 131,20 грн.; загальна вартість -3 426 262,40 грн.;

- сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод. № 525529, завод. № 525530; по-позиційна ціна - 1 821 328,96 грн.; загальна вартість -3 642 657,92 грн.;

- сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 2 шт. - завод. № 516778, завод. №516779; по-позиційна ціна - 1 713 131,20 грн.; загальна вартість -3 426 262,40 грн.;

- сівалка точного висіву Deere Bauer 55, завод виробник John Deere, США, 2012 р.в., 4 шт. - завод. №525534, завод. № 525533, завод. № 525532, завод. №525531; по-позиційна ціна - 1 821 328,96 грн.; загальна вартість - 7 285 315,84 грн..

Відповідно до положень п. 6.2 договору фінансового лізингу, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу та винагороду Лізингодавця у зв'язку з передачею у лізинг предмета лізингу. Складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з Додатком 2 до Договору, який є його невід'ємною частиною. Лізингодавець може письмово повідомляти Лізнгоодержувача про суми лізингових платежів. Водночас, неотримання таких рахунків відповідачем не звільняє його від обов'язку сплачувати лізингові платежі згідно з Договором (п.п. 6.11 - 6.12. Договору).

Відповідно до п.п. 7.1.1. п.7.1. Договору фінансового лізингу, якщо відповідач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за Договором та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, то така подія вважається істотним порушенням умов Договору, що надає можливості Лізингодавцю розірвати договір та вимагати погашення всієї заборгованості по будь-яким платежам за Договором та повернення Предмета лізингу (п.п. "а" п. 7.2. Договору). При цьому, зі змісту п.п. "д" п. 7.2. та п. 11.4 Договору вбачається, що у випадку розірвання договору та повернення предмету лізингу, усі раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають.

Згідно з п. 4.17. Договору, у разі дострокового припинення дії Договору та прийняття Позивачем рішення про повернення або вилучення предмета лізингу, відповідач зобов'язується повернути предмет лізингу з усіма його складовими частинами, обладнання, документи та інші приналежності, отримані згідно з Актом приймання-передачі, в придатному для експлуатації стані. Обов'язок відповідача (Лізингоодержувача) повернути предмет лізингу у випадку порушення зобов'язання за Договором фінансового лізингу передбачений і п. п. 1.3., 11.1. Договору.

Відповідно до п. 11.1. Договору договір може бути розірваний за письмовою згодою Сторін та в односторонньому порядку, передбаченому Договором. При цьому Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Предмет лізингу протягом 10 (десяти) робочих днів з дня припинення (розірвання) цього Договору будь-яким чином та сплатити належні за Договором платежі на дату припинення чи розірвання Договору та на дату повернення Предмета лізингу.

Підпунктом 11.2.2 п. 11.2 Договору, сторони договору передбачили, що договір може бути достроково розірваний Лізингодавцем в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення Лізингоодержувачу у випадку, якщо Відповідач (Лізингоодержувач) не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в Договорі. Документом, що підтверджує розірвання Договору, є рекомендований або цінний лист Лізингодавця. Договір вважається розірваним з дати, зазначеної в такому листі Лізингодавця (п. 11.4. Договору).

При цьому Сторони домовились, що необхідним та достатнім доказом надіслання письмового повідомлення Сторонами одна одній є повідомлення про відправлення з відміткою Сторони, якій надсилалось повідомлення про отримання, або відміткою поштовою служби про відмову від прийняття рекомендованого чи цінного листа або закінчення терміну зберігання. Рекомендовані (цінні) листи надсилаються на адресу, зазначену в цьому Договорі, або надану Стороною у випадку зміни її місцезнаходження (п. 8.14. Договору).

Однак, як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, станом на 03.09.2014 року у відповідача існує прострочена заборгованість по лізингових платежах у розмірі 1 922 532,86 грн., в тому числі: відшкодування вартості - 677 969,30 грн.; нарахована винагорода - 1 244 563,61 грн..

Окрім цього, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем також підтверджується довідкою позивача "щодо нарахування лізингових платежів за договором фінансового лізингу №638-FL від 03.12.2012 року" від 03.11.2014 року, в якій позивач відобразив порядок нарахування лізингових платежів за період квітень-липень 2014 року, а також Довідкою від 28 жовтня 2014 року про суму нарахованих та сплачених лізингових платежів за договором фінансового лізингу №638-FL, відповідно до якої борг відповідача становив 0,00 грн. за період до квітня 2014 року.

З огляду на вищенаведене, позивач надіслав відповідачу повідомлення № 2377/08 від 01.08.2014 року, в якому зазначив про те, що Лізингоодержувач станом на 31 липня 2014 року має прострочену заборгованість перед Лізингодавцем строком понад 30 днів за договором в сумі 1 030 792,86 грн.. Окрім цього, в даному листі позивач повідомив відповідача про те, що з 10 серпня 2014 року договір вважається розірваним, та вимагає на протязі 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору повернути предмет лізингу Лізингодавцю за адресою: 08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна 2-В.

Дане повідомлення позивач надіслав відповідачу з описом вкладення у цінний лист 05.08.2014 року, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції з відбитком календарного штемпеля місця приймання до пересилання відділення зв'язку від 05.08.2014 року.

Разом з тим, повідомлення про вручення поштового відправлення, відправленого відповідачу 05.08.2014 року повернулось на адресу позивача з довідкою відділення зв'язку з зазначенням причини повернення: "По закінченню терміну зберігання".

Покликання апелянта на те, що письмове повідомлення за №2377/08 від 01.08.2014р. про розірвання договору фінансового лізингу № 638-FL від 03.12.2012р. не може бути належним доказом повідомлення відповідача про розірвання договору, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки згідно п. 8.14 Договору, сторони домовились, що необхідним та достатнім доказом надіслання письмового повідомлення сторонами одна одній є повідомлення про відправлення з відміткою сторони, якій надсилалось повідомлення про отримання, або відміткою поштової служби про відмову від прийняття рекомендованого чи цінного листа або закінчення терміну зберігання. Рекомендовані (цінні) листи надсилаються на адресу, зазначену в цьому договорі, або надану стороною у випадку зміни її місцезнаходження. Рахунки, передбачені умовами цього договору, можуть бути надіслані "Лізингодавцем" "Лізингоодержувачу" за допомогою факсимільного або електронного зв'язку, з наступним надісланням оригіналу рахунку поштою.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Ухилення відповідача від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу про виконання зобов'язання (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа), не дає підстав вважати вимогу непред'явленою. Подібна правова позиція викладена у п. 3 Оглядового листа від 29.04.2013р. № 01-06/767/2013 та постанові Вищого господарського суду України від 04.07.2012р. у справі № 20/5007/121/11.

Таким чином, як вбачається з вищевикладеного, у позасудовому порядку досягти згоди щодо оплати лізингових платежів сторонам не вдалося, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом до ТзОВ " МРІЯ ЦЕНТР " про розірвання договору фінансового лізингу № 638-FL від 03.12.2012р. та зобов'язання повернути предмет лізингу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", на лізингоодержувача покладено обов'язок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Долученими до справи доказами, а саме: розрахунком розміру простроченої заборгованості станом на 03.09.2014 року, довідкою "щодо нарахування лізингових платежів за договором фінансового лізингу №638-FL від 03.12.2012 року" від 03.11.2014 року, довідкою від 28 жовтня 2014 року про суму нарахованих та сплачених лізингових платежів за договором фінансового лізингу №638-FL та довідкою № 031/2-2008 від 28.10.2014 року Відділення "Святошинське" в м. Київ ПАТ "ОТП БАНК", м. Київ, підтверджується факт порушення відповідачем строків сплати лізингових платежів, передбачених умовами договору фінансового лізингу №638-FL від 03.12.2012 року та Графіком сплати лізингових платежів (як невід'ємного Додатку №2 Договору).

У відповідності до п.п. 7.1.1. п.7.1. Договору не сплата лізингових платежів, якщо таке прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, вважається істотним порушенням умов Договору, що надає можливості лізингодавцю розірвати договір та вимагати повернення Предмета лізингу (п. 7.2. Договору).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З наведених норм вбачається, що договір може бути розірваний двома способами: позасудовим та судовим.

Припинення правовідношення, як один із способів захисту цивільних прав, може бути пов'язаний з необхідністю змінити чи припинити існуюче правовідношення, наприклад, у зв'язку з порушенням його однією зі сторін (ст. ст. 651, 652 ЦК України). Зокрема, ця вимога може міститись у позовній заяві про розірвання договору у зв'язку з невиконанням або неналежним його виконанням іншою стороною.

Матеріали справи свідчать, що позивач скористався наданим йому згідно з умовами договору фінансового лізингу №638-FL від 03.12.2012 року правом на його (договору) розірвання у позасудовому порядку шляхом звернення до ТзОВ "Мрія Центр" з письмовим повідомленням за №2377/08 від 01.08.2014р. про розірвання з 10.08.2014р. даного договору та вимогою повернути Предмет лізингу позивачу протягом 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) Договору, надісланою на адресу відповідача, а саме: вул. Незалежності, буд. 68 А, с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 05.08.2014р., повернутою поштовим відділенням 17.09.2014р. відправнику по причині: "По закінченню терміну зберігання". З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що лізингодавцем дотримано вимоги п. п. 8.14 та 11.4 Договору, які регулюють порядок надіслання лізингодавцем вимоги про припинення (розірвання) Договору.

Отже, місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок, що відмова сторони від договору лізингу, передбачена ст.ст. 7, 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", є правом, а не обов'язком сторони, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права та його використання не є перешкодою для звернення сторони до суду з вимогою про розірвання договору в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 19.09.2011 року у справі № 3-74гс11, Верховний Суд України вказав, що касаційний суд обґрунтовано відхилив посилання апеляційного суду на приписи частини першої статті 188 ГК, якою визначено порядок зміни та розірвання господарських договорів, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-пр/2002 недотримання позивачем вимог даної норми закону щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано та підставно задоволив вимогу позивача про розірвання договору фінансового лізингу №638-FL від 03.12.2012 року, у зв'язку із систематичною несплатою лізингових платежів в розмірі та у спосіб, визначених у договорі фінансового лізингу, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо вимоги позивача про витребування у відповідача майна, то колегія суддів зазначає, що згідно п. 1.3. договору фінансового лізингу, в разі дострокового розірвання (припинення) договору у зв'язку з порушенням зобов'язань "Лізингоодержувачем" за договором, "Лізингоодержувач" зобов'язаний повернути предмет лізингу "Лізингодавцю", а "Лізингодавець" зобов'язаний прийняти предмет лізингу у "Лізингоодержувача" на умовах, передбачених договором.

Згідно п.11.1. договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу протягом 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору будь-яким чином та сплатити належні за договором платежі на дату припинення чи розірвання договору та на дату повернення предмету лізингу.

Згідно п.7 ч.2 Закону України "Про фінансовий лізинг" "Лізингоодержувач" зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу-повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано задоволив вимогу про поверннення предмету лізингу позивачу.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 6 «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Твердження апелянта про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм законодавства при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення, колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні місцевого господарського суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 06.11.2014 року у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ "Мрія Центр" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки, встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя Кордюк Г.Т.

суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.