КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Справа№ 910/17695/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Агрикової О.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Безугла С.О.,

від відповідача - Зінченко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур»

на рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 р.

по справі № 910/17695/14 (головуючий суддя Бондарчук В.В., судді Нечай О.В., Спичак О.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз»

до приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур»

про стягнення 465 000,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.12.2014р. позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз» задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз» 465 000,00 боргу та 9 300,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, приватне акціонерне товариство «Укрпрофтур» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 р. у справі №910/17695/14 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015р. апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р., у зв'язку із відпусткою судді Кропивної Л.Г., для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Агрикова О.В., Смірнова Л.Г.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз» заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014р. без змін, з підстав викладених у письмовому вигляді.

Приватне акціонерне товариство «Укрпрофтур» надало письмові пояснення до апеляційної скарги, разом із інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.08.2010 р. у справі № 9/332 визнано за Українським закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» право власності на нежилі приміщення підвалу з №1 по № 12 (групи приміщень №81) загальною площею 294,2 кв.м., які розташовані по вул. Павлівській, 4-8 у м. Києві. /а.с.9/.

29.09.2010 р. між приватним акціонерним товариством «Укрпрофтур» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого відповідач продав нерухоме майно, яким є нежилі приміщення з № 1 по № 12 (групи приміщень № 81), а позивач купив нежилі приміщення з № 1 по № 12 (групи приміщень № 81), що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Павлівська, буд 4-8, загальною площею 294,2 кв. м. /а.с. 13/.

Згідно п. 1.2. договору відчужуване нерухоме майно належить відповідачу на підставі рішення господарського суду м. Києва від 26.08.2010р. по справі № 9/332, зареєстрованого 23.09.2010 р. в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна витяг серії ССХ №809042, реєстраційний номер 31578294, номер запису 1962-П в книзі: 14п-63.

Згідно п. 3.1. договору ціна нерухомого майна за цим договором становить 465 000,00 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що позивач зобов'язується сплатити грошові кошти відповідачу в розмірі згідно п. 3.1. договору після підписання цього договору до 31.12.2010 р. шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2011р. рішення господарського суду міста Києва від 26.08.2010р. у справі № 9/332 скасовано повністю, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю.

При цьому, рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2013р. по справі №38/9 визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень № 1 по № 12 (групи приміщень № 81) по вул. Павлівській, 4-8 у м. Києві від 29.09.2010р., укладений між Українським закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» та товариством з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз». Визнано право власності Держави України в особі Фонду державного майна України на нежилі приміщення № 1 по № 12 (групи приміщень № 81) загальною площею 294,2 кв. м., які розташовані по вул. Павлівській, 4-8 у м. Києві, вартістю 463422,00 грн. Витребувано з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз» у власність Держави Україна в особі Фонду державного майна України нежилі приміщення № 1 по № 12 (групи приміщень №81) загальною площею 294,2 кв. м., які розташовані по вул. Павлівській, 4-8 у м. Києві вартістю 463 422,00 грн. /а.с. 36/.

30.05.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз» та Фондом державного майна України підписано акт приймання-передачі нежилих приміщень, що за рішенням суду повертаються у державну власність, яким підтверджується факт повернення позивачем нежилих приміщення № 1 по № 12 (групи приміщень № 81) загальною площею 294,2 кв. м., які розташовані по вул. Павлівській, 4-8 у м. Києві на користь держави на виконання рішення суду від 12.12.2013 р. у справі №38/9. /а.с. 99/.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як самостійно, так і, з урахуванням припису частини першої статті 58 ГПК, бути об'єднана з вимогою повернути одержане за цим правочином у натурі або про відшкодування його вартості (якщо повернення у натурі неможливе).

Враховуючи визнання в судовому порядку недійсності договору купівлі-продажу нежилих приміщень № 1 по № 12 (групи приміщень № 81) по вул. Павлівській, 4-8 у м. Києві від 29.09.2010 р., укладений між сторонами, а позивачем було сплачено відповідачеві грошові кошти в розмірі 465 000,00 грн. на виконання недійсного договору, відповідач на підставі ч. 1 статті 216 ЦК України зобов'язаний повернути позивачеві кошти, що ним були отримані на підставі недійсного правочину, а саме - 465 000,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги є документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень апелянта про те, що нерухоме майно за договором купівлі-продажу не вибуло з володіння позивача, а тому відсутні підстави для стягнення 465 000,00грн., судом до уваги не приймається, оскільки майно передано позивачем Фонду державного майна України згідно акту приймання-передачі від 30.05.2014р., а відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд не знайшов підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 р. у справі № 910/17695/14.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2014 р. у справі №910/17695/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/17695/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді О.В. Агрикова

Л.Г. Смірнова