РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26734/14 03.02.15 р.

За позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер - Поліс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП СЕРВІС-ВІС"

про визнання недійсним договору

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача Карманова О.Д. за дов. № 5 від 31.12.2014 р.;

від відповідача не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство страхова компанія "Інтер - Поліс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП СЕРВІС-ВІС" про визнання недійсним полісу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.01.2015 р.

22.01.2015 р. від Гурина П.О. через відділ діловодства суду надійшла заява про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні 22.01.2015 р. представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 22.01.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 03.02.2015 р.

Представник відповідача у судове засідання 03.02.20145 р. повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань від відповідача через відділ діловодства суду не надходило.

Розглянувши клопотання про залучення до участі у справі Гурина П.О. у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суд відзначає, що відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Дослідивши подане клопотання та матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що рішення з господарського спору не може вплинути на права або обов'язки Гурина П.О. щодо однієї з сторін, оскільки вказана особа не являється учасником спірних правовідносин, у зв'язку з чим у задоволенні зазначеного клопотання належить відмовити.

У судовому засіданні 03.02.2015 р. представник позивача підтримав позов.

У судовому засіданні 03.02. р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.06.2014 р. між Приватним акціонерним товариством страхова компанія "Інтер - Поліс" (надалі - позивач, Старховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП СЕРВІС-ВІС" (надалі - відповідач, Страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/9916088, надалі - Поліс).

Приватне акціонерне товариство страхова компанія "Інтер - Поліс" звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить визнати недійсним поліс № АС/9916088.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що страховий внесок за вказаним Полісом сплачено не було, а згідно відомостей МТСБУ такий поліс значиться як невикористаний.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 981 Кодексу, договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Статтею 983 Цивільного кодексу України визначено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Як на одну з підстав звернення до суду позивач посилається на те, що у Полісі відсутнє зазначення дати та часу сплати страхового внеску, що є істотною умовою, у зв'язку з чим сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Таким чином, недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору може бути підставою для визнання договору неукладеним, та не може бути підставою для визнання його недійсним.

Крім того, з копії Полісу вбачається, що страховий внесок у розмірі 622 грн. 08 коп. сплачено в 00 годин 00 хвилин 31.03.2014 р. вказаний поліс підписано як зі сторони Страхувальника, так і зі сторони Страховика, та, зокрема, скріплено печаткою Страховика.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Технічні вимоги до розміщення відтиску печатки на документах, включаючи договори, встановлені у п. 5.26 ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлювання документів". Відповідно до зазначеного стандарту, відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи.

Позивач у позовній заяві не посилається на факт незаконного підписання Полісу та на незаконне використання печатки товариства, наявність службового розслідування за фактом незаконного проставлення підпису та використання печатки, та не надає доказів звернення до правоохоронних органів стосовно встановлення обставин, за яких печатка товариства була проставлена на Полісі та особи, яка його підписала.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що відомості МТСБ України щодо невикористання Полісу не можуть вважатись належним та допустимим доказом такого невикористання, оскільки обов'язок щодо своєчасного та повного внесення відомостей Бюро покладається саме на Страховика, а невиконання або неналежне виконання позивачем власних обов'язку не може вважатись підставою для визнання Полісу недійсним.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність підстав для визнання Полісу № АС/9916088 недійсними відповідно до приписів ст. 33 ГПК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Інтер - Поліс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП СЕРВІС-ВІС" про визнання недійсним договору відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 09.02.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна