РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/27447/14

За позовомПриватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»
ДоПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Сінковський Станіслав Андрійович

Провідшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 14 608,00 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Лапай О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про виплату страхового відшкодування у розмірі 14 608,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відмовляється відшкодувати позивачу розмір сплаченого останнім страхового відшкодування своєму страхувальнику.

Ухвалою суду від 11.12.2014 року було порушення провадження у справі № 910/27447/14, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Сінковського Станіслава Андрійовича та призначено її до розгляду на 13.01.2015 року.

У судовому засіданні 13.01.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник відповідача в судове засідання 13.01.2015 року не з'явився, проте 06.01.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання 13.01.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідача та третьої особи, суд відклав розгляд справи на 26.01.2015 року.

22.01.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання, в якому, з посиланням на п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», він просить, в разі прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, розглянути питання щодо передачі запасних деталей та частин, які підлягають заміні в пошкодженому автомобілі, відповідачу.

Представник позивача в судове засідання 26.01.2015 року не з'явився, проте через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 26.01.2015 року не з'явився.

Представник третьої особи в судове засідання 26.01.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 26.01.2015 року розгляд справи відкладено на 09.02.2015 року.

В судовому засіданні 09.02.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання 09.02.2015 року не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 09.02.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2013 року по вул. Тракторобудівників в м. Харкові сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля CHEVROLET державний номер АХ 0434 ВА, під керуванням Осіпова Ігоря Павловича, автомобіля CHEVROLET державний номер АХ 0120 АО, під керуванням Набойченка Михайла Валентиновича та автомобіля ВАЗ 2103, державний номер Т 5241 ХА, під керуванням Сімковського Станіслава Андрійовича.

Як вбачається з постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.11.2013 року у справі № 645/9611/13-п, зазначена дорожньо - транспортна пригода сталася в результаті порушення Сінковським Станіславом Андрійовичем вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України та ст.ст. 124, 130 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.11.2013 року у справі № 645/9611/13-п Сінковського С.А. визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 Кодексу про адміністративне правопорушення України та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно Договору СТД №3144686 страхування транспортного засобу на умовах «Прем`єр-форте» від 25.07.2013 року страховиком транспортного засобу CHEVROLET державний номер АХ 0434 ВА є Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Відповідно звіту №753 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, складеного 13.11.2013 року, матеріальний збиток,завданий власнику автомобіля CHEVROLET державний номер АХ 0434 ВА, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП складає 19 054,37 грн.

Як вбачається зі страхового акту № 5845 від 27.11.2013 року загальний розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті становить 15 608,00 грн.

На виконання умов Договору СТД №3144686 страхування транспортного засобу на умовах «Прем`єр-форте» від 25.07.2013 року позивач сплатив страхувальнику 15 608,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7054.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зазначене правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно - правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2103, державний номер Т 5241 ХА була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 167675.

У зв'язку з цим, позивач направив на адресу відповідача заяву від 08.04.2014 року №809-17/1 року з вимогою виплатити страхове відшкодування в порядку регресу, однак відповідач страхове відшкодування не виплатив.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.4 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається, з пункту 9 Полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 167675 розмір франшизи становить 1 000,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню повністю в сумі 14 608,00 грн. (15 608,00 грн. (розмір сплаченого позивачем страхового відшкодування) - 1 000,00 грн. (франшиза)).

Як вже зазначалось, відповідач, з посиланням на абз. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року просить суд, у випадку задоволення позову, передати йому у власність деталі, які підлягали заміні при ремонті пошкодженого автомобіля.

Відповідно до абз. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Проте, предметом даного спору є відшкодування шкоди в порядку регресу, тобто, позивач як особа, яка вже відшкодувала шкоду, що завдана іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (ст. 1191 ЦК України). Отже, в даному випадку стягувачем є не безпосередньо потерпіла особа, а страхова компанія, яка набула права зворотної вимоги до відповідача.

За таких обставин, в межах розгляду даної справи, у суду відсутні підстави застосовувати положення абз. 3 п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, а тому клопотання відповідача про передачу йому у власність деталей, які підлягали заміні при ремонті пошкодженого автомобіля задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» (місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»» (місцезнаходження: 83052, м. Донецьк, пр-т Ілліча, буд. 100, ) 14 608 (чотирнадцять тисяч шістсот вісім) грн. 00 коп. - страхового відшкодування, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

11.02.2015 року