КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа№ 910/21620/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Кац О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Бойко І.М довіреність № б/н від 01.12.14 р.;

від відповідача: Самойленко А.О. довіреність № б/н від 04.12.14р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ КОРОНА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08 грудня 2014 року,

у справі № 910/21620/14 (Суддя Бондарчук В.В.),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ КОРОНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА"

про визнання недійсними окремих положень договору, визнання дій протиправними та такими, що порушують умови договору

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" про визнання недійсними окремих положень договору, визнання дій протиправними та такими, що порушують умови договору (а.с. 9-16).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08 грудня 2014 року по справі № 910/21620/14 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 219-225).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08 грудня 2014 року у справі № 910/21620/14 та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, те, що загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу до договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА" не укладало, а тому безпідставні посилання як суду першої інстанції так і ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" на порушення комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Крім того, ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА", вказує, що зміна розміру винагороди та відшкодування вартості об'єкта лізингу відповідачем в залежності від коливань курсової різниці національної валюти по відношенню до долару США суперечить ст. 198 ГК України та Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями, відповідно до якого апеляційну скаргу ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА" по справі № 910/21620/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді: Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою від 19 січня 2015 року, апеляційну скаргу ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 03 лютого 2015 року.

Згідно з розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Шевченка Е.О. від 03 лютого 2015 року, враховуючи перебування судді Рудченка С.Г. на лікарняному, склад суду змінено на - головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді: Агрикова О.В., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2015 року вказана колегія суддів прийняла справу до свого провадження.

Представником ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" в судовому засіданні 03 лютого 2015 для огляду колегії суддів Київського апеляційного господарського суду надані наступні документи: договір про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р., Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу додаток до договору про фінансовий лізинг №00003917 від 17.11.2011р., акт прийому - передачі до договору лізингу №00003917 від 01.06.2012р.

В судовому засіданні 03 лютого 2015 року представник ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА" надав суду свої пояснення, в яких просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08 грудня 2014 року у справі №910/21620/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" в судовому засіданні 03 лютого 2015 року надав суду свої пояснення в яких проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення господарського суду міста Києва від 08 грудня 2014 року по справі № 910/21620/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

01 червня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ КОРОНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" було укладено договір про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. (т. І, а.с. 17).

Лізингодавець за даним договором - ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА", а Лізингоодержувач - ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА".

Об'єктом лізингу, відповідно до вищезазначеного договору, є транспортний засіб типу VW Touareg NF 3.0 V6 TDI, шасі № WVGZZZ7PZCD057738, рік виробництва 2012, двигун №CRC 065089.

В договорі про фінансовий лізинг №№00003917 від 01.06.2012р. зазначені умови лізингу, а саме: «вартість об'єкту лізингу - еквівалент 64.730,00 $;, Авансовий платіж - еквівалент 16.182,50 $; Обсяг фінансування - еквівалент 48.547,50 $; Залишкова вартість - еквівалент 0,00 $; Кількість лізингових платежів - 60; Строк лізингу - 60 місяців; Лізинговий платіж - еквівалент 1.380,58 $, процентна ставка, включаючи ПДВ, - змінна відповідно до пункту 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквівалентів в дол. США, зазначених вище, відповідно до п. 6.3, та 2) відповідно до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Зобов'язання (вказані вище еквіваленти в дол. США) відповідача на момент доставки об'єкта лізингу будуть виражені в гривнях у акті прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватися Лізингодавцем та вказуватися у рахунках, що підлягатимуть сплаті Лізингоодержувачем.».

В останньому абзаці договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. зазначено: «Своїм підписом на цьому документі Лізингоодержувач підтверджу, що він ознайомився та зрозумів усі умови цього договору про фінансовий лізинг, Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також погоджується, що всі вищезазначені документи є невід'ємними частинами цього Договору про фінансовий лізинг та мають обов'язкову силу по відношенню до Лізингоодержувача.

Вищезазначений договір підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками.

Відповідно до Графіку витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування), лізингові платежі повинні бути сплачені на підставі рахунку відповідача в гривнях (за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначених вище, відповідно до п. 6.3. та 6.3.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу) банківським переказом на банківський рахунок Порше Лізинг Україна. (т. І, а.с. 18-21).

Графік витрат та виплат лізингових платежів (план відшкодування) як додаток до договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками.

Відповідно до акту прийому-передачі до договору лізингу №00003917 від 01.06.2012 р., ТОВ «Порше Лізинг України» поставило, на підставі договору лізингу №00003917 від 01.06.2012 р. об'єкт лізингу: VW Touareg NF 3.0 V6 TDI, державний реєстраційний номер АА 6931 МЕ, 2012 року випуску, вартість об'єкту лізингу - 523 665,70 грн., авансовий платіж - 130 916,43 грн., обсяг фінансування - 392 749,28 грн., щомісячний платіж - 11 168,89 грн. (т. І, а.с. 22). Даний акт підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками.

Спір виник внаслідок того, що починаючи з січня 2014 року ТОВ «Порше Лізинг України» виставлялися ТОВ «Готель Корона» рахунки із збільшеною сумою щомісячного лізингового платежу, водночас, на думку ТОВ «ГОТЕЛЬ КОРОНА» сторонами договору не було погоджено порядку чи формули розрахунку збільшення щомісячних платежів у зв'язку із зміною курсу долару США по відношенню до національної валюти, а тому окремі положення договору фінансового лізингу №00003917 від 01.06.2012р. та положення Графіку витрат та виплат лізингових платежів (Плану відшкодування) в частині визначення суми лізингових платежів з урахуванням обмінного курсу, що застосовується до еквівалентів в дол. США є недійсними.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За своє правовою природою договір фінансового лізингу №00003917 від 01 червня 2012 року, укладений року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ КОРОНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" є договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно із ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг»1. Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Таким чином, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Як було зазначено вище, умовами договору фінансового лізингу №00003917 від 01.06.2012р. та Графіком витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) визначено, що лізингові платежі повинні бути сплачені на підставі рахунку Порше Лізинг Україна в гривнях (за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначених вище, відповідно до п. 6.3. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

Сторонами договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. було підписані загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу як додаток до договору про фінансовий лізинг №00003917 від 17.11.2011р. (даний додаток підписаний сторонами договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. та скріплений їх печатками з проставлянням печатки на кожному аркуші.).

Посилання ТОВ «Готель Корона», що загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу як додаток до договору про фінансовий лізинг №00003917 від 17.11.2011 не є додатком до договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. спростовується, тим, що умовами договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. та Графіком витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) визначено посилання на загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, а проставлянням печатки ТОВ «Готель Корона» на кожному аркуші загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу як додатку до договору про фінансовий лізинг №00003917 від 17.11.2011 засвідчив свою обізнаність про існування та зміст тексту викладених в загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Крім того, загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу як додаток до договору про фінансовий лізинг №00003917 від 17.11.2011 містить вірний номер договору про фінансовий лізинг, а саме №00003917, інших додатків до договору з ідентичним номером договору ТОВ «Готель Корона» не надано. Більш того, ТОВ «Готель Корона» засвідчило про наявність та зміст тексту загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу підписанням договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р., як то зазначено в останньому абзаці вищезазначеного договору.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про застосування до спірних відносин положень загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу як невід'ємної частині договору фінансового лізингу №00003917 від 01.06.2012р.

Відповідно до п. 6.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу для експлуатації об'єкта лізингу ТОВ «Готель Корона» щомісяця виплачуватиме ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплат лізингових платежів (плану відшкодування).

Пунктом 6.3. вказаних правил встановлено, що сторони погоджуються, лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим контрактом на користь відповідача, відображають справедливу вартість об'єкта лізингу та забезпечують отримання відповідачем очікуваної станом на дату виконання контракту суми на основі діючого курсу обміну Євро/долар США, встановленого НБУ або українським комерційним банком, або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку з купівлі та продажу Євро/доларів США, як буде обрано за рішенням відповідача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання розраховуються в Євро/доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях з обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний та про який було повідомлено відповідача, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позивачем.

У разі несплати ТОВ «Готель Корона» лізингових платежів та інших платежів за новим обмінним курсом, Порше Лізинг Україна» матиме право припинити дію цього контракту відповідно до п. 12.6.8. цього контракту.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті.

Відтак, коригування лізингових платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України.

Умови договору фінансового лізингу №00003917 від 01.06.2012р. та Графік витрат та виплат лізингових платежів (план відшкодування) відповідають загальним засадам цивільного законодавства щодо свободи договору (стаття 627 ЦК України) та положенням щодо вільного встановлення у договорі ціни як його умови (стаття 632 ЦК України).

ТОВ «Готель Корона» не надано суду належних доказів, в підтвердження того, що окремі положення договору про фінансовий лізинг №00003917 від 01.06.2012р. та Графік витрат та виплат лізингових платежів (план відшкодування) в частині визначення суми лізингових платежів з урахуванням обмінного курсу, що застосовується до еквівалентів в дол. США, суперечить закону та порушує його права та охоронювані законом інтереси. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 07 жовтня 2014 року №910/763/13).

Таким чином, оскільки, ТОВ «Готель Корона» не доведено суду наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним (повністю або в частині), то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста Києва від 08 грудня 2014 року по справі № 910/21620/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ТОВ "ГОТЕЛЬ КОРОНА" на рішення господарського міста Києва від 08 грудня 2014 року по справі № 910/21620/14 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ КОРОНА" на рішення господарського суду міста Києва від 08 грудня 2014 року по справі № 910/21620/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 08 грудня 2014 року по справі № 910/21620/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/21620/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко