ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Справа № 9/5009/4372/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької Л. Рогач
за участю представників:
позивачаСвєшніков В.В.- довіреність від 07.10.2014 р.
відповідачаКадурін І.В. - довіреність від 11.01.2014 р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Імідж Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж Холдинг АпС"
на постановувід 17.11.2014 р. Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 9/5009/4372/11 господарського суду Запорізької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпласт Запоріжжя"
до Дочірнього підприємства "Імідж Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж Холдинг АпС"
простягнення 3 175 738,39 грн.
В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 р. ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС" про стягнення з відповідача 3 175 738,39 грн., з яких: основний борг у розмірі 2 944 000,00 грн., пеня у розмірі 123 809,66 грн., 3 % річних у розмірі 23 963,18 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 83 965,55 грн., посилаючись на приписи статей 509, 526, 530, 536, 549-552, 612, 622-625, 692 Цивільного кодексу України та статей 20, 193, 198, 216-217, 230 - 232 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.02.2009 р. між сторонами було укладено договір поставки № 12/02/09Д за умовами якого позивач зобов'язувався поставити і передати у власність відповідача ковпачок пластмасовий з висувним клапаном для закупорювання скляних пляшок ТМ "Хортиця" згідно еталонного зразка і специфікаціям, а відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених договором. Позивач зазначав, що ним згідно умов цього договору та на підставі видаткових накладних № 1 від 04.02.2011 р. та № 2 від 03.03.2011 р. було поставлено відповідачу товар на загальну суму 3 264 000,00 грн., з яких відповідачем оплачено тільки 320 000,00 грн., тобто заборгованість останнього складає 2 944 000,00 грн.

При цьому, позивач зазначав, що претензії, висловлені відповідачем у листах від 28.04.2011 р., 05.05.2011 р. з повідомленням позивача, що поставлені ковпачки забраковані через виявлення прихованого дефекту, а саме невідповідності органолептичних показників, є необґрунтованими та неправомірними, що підтверджується протоколом випробування продукції № 161, висновком Державної СЕС МОЗ України від 19.01.2011 р. № 05.03.02-03/3247, результатами експертизи, зазначеними у протоколі ДП "Запорізької обласної санепідемстанції" № 208с/р від 09.07.2011 р. та протоколом досліджень ДЦ Інституту екогігієни і токсикології ім. Л.І. Медведя № 3/8-5111-41770Е від 09.06.2011 р.

У відзиві на позовну заяву ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС" просило відмовити у задоволенні позову вказуючи на те, що пунктом 1.3 договору № 12/02/09Д від 12.02.2009 р. сторони погодили, що одночасно з товаром постачальник передає покупцеві сертифікат якості, товросупровідні документи та копію висновку санітарно - епідеміологічної експертизи, а згідно з пунктом 3.2 договору датою поставки є дата фактичної передачі товару та документів, підтверджуючих його якість, а оплата товару здійснюється протягом 60 днів з моменту постачання товару. Проте, як зазначав відповідач, товар за договором позивачем був переданий покупцю несвоєчасно, не у повному обсязі та за відсутності підтверджуючих якість товару документів, про що відповідач повідомляв позивача письмово відповдіними листами у квітні - липні 2011 року.

При цьому, відповідач наголошував про неможливість використання товару поставленого позивачем за відсутності документів, підтверджуючих якість цієї продукції, у зв'язку з чим самостійно провівши перевірку якості поставлених ковпачків, було встановлено невідповідність органолептичних показників товару, а документи, надані позивачем до позовної заяви, є підробленими. Крім того, у висновку СЕС увід 19.01.2011 р. № 05.03.02-03/3247, на який посилається позивач, вказане інше підприємство, а не позивач.

Відповідач також зазначав, що незалежним аналітичним центром при Міністерстві аграрної політики та продовольства України Українським науково - дослідним інститутом спирту і біотехнології продовольчих продуктів було надано висновок від 14.09.2011 р., у якому зазначено, що Протокол випробувань № 3/8-5111-41770Е від 09.06.2011 р., виданий Випробувальним центром інституту екогігієни і токсикології ім. Л.І. Медведя № 3/8-5111-41770Е та Протокол ДП "Запорізької обласної санепідемстанції" № 208с/р від 09.07.2011 р. не обґрунтовані, не відповідають дійсності, а ковпачки для закупорювання скляних пляшок (постачальник ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя") впливають на органолептичні показники напою, що не може гарантувати та забезпечувати якість продукції вимогам нормативних документів при зберіганні.

Відповідач також вказував, що факт того, що продукція є неналежної якості встановлено рішенням господарського суду Запорізької області від 25.08.2011 р. у справі № 10/5009/4819/11.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.05.2012 р. провадження у справі зупинялось на підставі статті 79 Господарського процесуального кодексу України до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 25.04.2012 р. у справі № 10/5009/4821/11 та набрання рішенням по цій справі (за результатами розгляду апеляційної скарги) законної сили. Вказаною ухвалою також направлені до СВ Запорізького РВ ГМВС України в Запорізькій області матеріалів (копії зі справи) (том 2 а.с. 115-116).

Ухвалою від 26.04.2013 р. провадження у даній справі поновлено.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.05.2013 р. провадження у справі зупинено до вирішення господарським судом Запорізької області спору у справі № 908/1655/13 та набрання рішенням по цій справі законної сили. Вказаною ухвалою також зупинено провадження у даній справі до вирішення господарським судом Запорізької області спору у справі № 908/1723/13 та набрання рішенням по цій справі законної сили.

Ухвалою від 03.09.2013 р. провадження у даній справі поновлено.

Ухвалами господарського суду Запорізької області від 11.09.2013 р. та 05.02.2014 р. зупинялось провадження у даній справі до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 28.05.2013 р., до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.07.2013 р. у даній справі та повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області. Провадження у справі поновлювалось ухвалами від 13.01.2014 р. 04.08.2014 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.08.2014 р. (суддя Боєва О.С.) позовні вимоги задоволені частково, стягнуто ДП "Імідж Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж Холдинг АпС" на користь ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" 2 944 000, 00 грн. основного боргу, 123 809, 66 грн. пені, 23 963, 18 грн. 3% річних та 15 561, 59 грн. інфляційних втрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, вказавши, що відповідачем не надано належних доказів, які б дійсно свідчили про неотримання ним документів на товар, передбачених пунктом 1.3 договору. Порядок передачі товару визначений умовами договору, окремих положень щодо порядку передачі документів підтверджуючих якість товару договір не містить. Товар було прийнято відповідачем без зауважень про що свідчать підписані та скріплені печатками видаткові накладні.

Стосовно посилань відповідача на отримання товару неналежної якості, судом першої інстанції зазначено, що вказане було предметом дослідження у справі № 908/1723/13, за наслідками розгляду якої було прийнято рішення від 01.04.2014 р.

При цьому, щодо відмови у позові в частині стягнення інфляційних втрат, судом першої інстанції скориговано суму, заявлену до стягнення.

За апеляційною скаргою ДП "Імідж Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж Холдинг АпС" Харківський апеляційний господарський суд (судді: Бондаренко В.П., Россолов В.В., Тихий П.В.), переглянувши рішенням господарського суду Запорізької області від 11.08.2014 р. в апеляційному порядку, постановою від 17.11.2014 р. залишив його без змін.

ДП "Імідж Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж Холдинг АпС" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2014 р. у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає про помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо виконання позивачем умов укладеного між сторонами договору поставки № 12/02/09Д від 12.02.2009 р., оскільки позивачем зобов'язання виконані не були, а саме в порушення пунктів 3.1 та 3.5 договору та погодженої специфікації № 1 від 18.10.2010 р., позивач допустив прострочення виконання обов'язку щодо поставки всієї обумовленої сторонами партії продукції та не надав документів, які підтверджують якість поставленої продукції, а доводи відповідача про ненадання позивачем документів щодо якості продукції були залишені судом апеляційної інстанції поза увагою.

Заявник касаційної скарги звертає увагу на те, що наданий позивачем до суду висновок СЕС від 19.01.21011 р. № 05.03.02-03/3247 не може прийматися до уваги, оскільки оригінал цього висновку відповідачем не надавався, а його копія завірена підписом та печаткою самого позивача. При цьому, на запит відповідача, Державною санітарно - епідеміологічною службою України надано відповідь вих. № 01.03/1986 від 26.08.2011 р. про те, що висновок СЕС № 05.03.02-03/3247 від 19.01.21011 р. ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" не надавався. Крім того, за фактом підроблення зазначеного висновку СЕС постановою від 12.04.2014 р. прокуратурою Запорізького району було порушено кримінальне провадження, яке закрито постановою слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України від 06.12.2013 р., яка в подальшому була скасована ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24.12.2013 р., а матеріали кримінального провадження направлені до органів досудового розслідування, у зв'язку із встановленням факту підроблення висновку СЕС, про що свідчать наявні в матеріалах справи документи, які безпідставно не взяті судами до уваги.

Скаржник зазначає, що відсутність в договорі окремого порядку передачі документів та наявність підписів і відбитків печаток на видатковій накладній жодним чином не відображають факту передачі документів на підтвердження якості товару, а чинним законодавством передбачається можливість надання документів, що стосуються товару після передання самого товару. Проте, як вказує скаржник, документи позивачем надані не були, а неодноразові претензії відповідача стосовно ненадання товаросупровідних документів, якості та кількості товару залишені без задоволення, що не взято судами до уваги.

Заявник касаційної скарги наголошує на тому, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 р. у справі № 904/4001/14 задоволені позовні вимоги ДП "Імідж Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж Холдинг АпС" та зобов'язано ТОВ "Компанія "Приват Сервіс", який виступив поручителем ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" перед ДП "Імідж Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж Холдинг АпС" по договору № 2/02/09Д від 12.02.2009 р., вчинити певні дії, а саме: забрати (вивезти) з території ДП "Імідж Холдинг" ковпачок пластмасовий для закупорювання пляшок з алкогольною продукцією, який було поставлено ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" на виконання умов договору № 2/02/09Д від 12.02.2009 р., згідно видаткових накладних № РН-0000001 від 04.02.2011 р. та № РН- 0000002 від 03.03.2011 р. Вказаним судовим рішення у справі № 904/4001/14, яке набрало законної сили, встановлено факт ненадання ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" документів, що підтверджують якість товару та невідповідність цього товару вимогам нормативних документів, а також встановлено і відсутність предмету спору у даній справі № 9/5009/4372/11 про стягнення з ДП "Імідж Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж Холдинг АпС" коштів за товар, який на виконання судового рішення у справі № 904/4001/14 було вивезено поручителем позивача у цій справі - ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя". Проте, судами вказане рішення суду та доводи відповідача у справі про його наявність залишені поза увагою.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" просило залишити судові рішення у даній справі без змін, а касаційну скаргу залишити без задоволення вказуючи на встановлення судами обставин щодо вчинення позивачем дій у межах договору поставки та норм чинного законодавства, наявності підстав для стягнення з відповідача коштів за поставлений товар, якість якого підтверджується результатами експертизи, викладеними у протоколі ДП "Запорізької обласної санепідемстанції" № 208с/р від 09.07.2011 р. та протоколі досліджень ДЦ Інституту екогігієни і токсикології ім. Л.І. Медведя № 3/8-5111-41770Е від 09.06.2011 р.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 12.02.2009 р. між ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" (постачальник) та ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС" (покупець) був укладений договір поставки № 12/02/09Д за умовами якого, постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця: ковпачок пластмасовий з висувним клапаном для закупорювання скляних пляшок ТМ "Хортиця" (далі "товар"), відповідно до затвердженого еталонного зразка та специфікацій, які складають невід'ємну частину даного договору, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору кількість, асортимент і ціна товару узгоджується сторонами завчасно та зазначається в специфікаціях до даного договору, які є невід'ємною його частиною.

Поставка товару по даному договору здійснюється партіями, розмір яких визначається у підписаних специфікаціях до даного договору (пункт 3.1 договору).

З матеріалів справи вбачається, що специфікацією № 1 від 18.10.2010 р. сторони погодили асортимент, ціну, кількість та дати поставки товару, а саме: 25.12.2010 р., 25.01.2011 р., 20.02.2011р. Загальна вартість товару складає 4 896 000 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 1.3 договору сторони обумовили документи на товар, які постачальник повинен передати покупцю, а саме: санітарно-гігієнічний висновок (копія), посвідчення якості, товаросупровідні документи.

Згідно пункту 3.2 договору, датою поставки товару вважається дата фактичної передачі товару та товаросупровідних документів в пункті поставки, про що свідчить відмітка в товаросупровідних документах, а також передачі усіх документів підтверджуючих якість товару.

Здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 04.02.2011 р. та 03.03.2011 р. позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу, а останній прийняв товар на загальну суму 3 264 000 грн., про що сторонами підписано та скріплено печатками видаткову накладну № РН-0000001 від 04.02.2011р. на суму 1 632 000 грн. та видаткову накладну № РН-0000002 від 03.03.2011 р. на суму 1 632 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги судами першої та апеляційної інстанції було зазначено, що в матеріалах справи наявні наступні документи:

- копія Протоколу випробувань продукції № 161, виданого Лабораторією промислової токсикології і гігієни праці при використанні хімічних речовин Державної установи "Інститут медицини праці АМН України";

- копія Висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р., виданого Державною санітарно-епідеміологічною службою Міністерства охорони здоров'я України;

- копії Сертифікатів якості ковпачка пластмасового з висувним клапаном та дозаторним обладнанням № 1/04/02/11 від 04.02.2011р. та № 2/03/03/11 від 03.03.2011 р., які, як слідує з пояснень позивача, були передані відповідачу разом з товаром.

При цьому, як зазначено судами, порядок передачі товару, визначений умовами договору, окремих положень щодо порядку передачі документів підтверджуючих якість товару договір не містить. Товар було прийнято відповідачем без зауважень про що свідчать підписані та скріплені печатками видаткові накладні.

Разом з цим, як зазначено судами, відповідачем договірні зобов'язання належним чином не виконані, оплата за отриманий товар здійснена частково на суму 320 000 грн., внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 2 944 000 грн., доказів сплати якої відповідачем не надано.

Проте, судова колегія вважає висновки судів про наявність підстав для задоволення позовних вимог передчасними з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" про стягнення з ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС" 3 175 738,39 грн., з яких: основний борг у розмірі 2 944 000,00 грн., пеня у розмірі 123 809,66 грн., 3 % річних у розмірі 23 963,18 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 83 965,55 грн., посилаючись на приписи статей 509, 526, 530, 536, 549-552, 612, 622-625, 692 Цивільного кодекс України та статей 20, 193, 198, 216-217, 230 - 232 Господарського кодексу України, з підстав неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 12/02/09Д від 12.02.2009 р.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата фактичної передачі товару та товаросупровідних документів в пункті поставки, про що свідчить відмітка в товаросупровідних документах, а також передачі усіх документів підтверджуючих якість товару.

Згідно з пунктом 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 28.10.2009 р.) покупець здійснює розрахунок за кожну отриману партію товару протягом 60 календарних днів від дати поставки товару, а також передачі усіх документів, що підтверджують якість товару.

У пункті 1.3 договору поставки визначені документи на товар, які постачальник повинен передати покупцю, а саме: санітарно-гігієнічний висновок (копія), посвідчення якості, товаросупровідні документи.

Статтею 666 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

За приписами частини 1 статті 688 вказаного Кодексу, покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Як вбачається з матеріалів справи листами № 540 від 28.04.2011 р. та № 115 від 05.05.2011 р. ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС" повідомляло ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" про виявлення невідповідності органолептичних показників товару, неможливість використання цього товару та необхідність вивезення товару - партії ковпачків або прийняття участі представника постачальника, із наданням підтверджуючих якість документів, для продовження прийняття товару за якістю та складання двостороннього акта про приховані недоліки поставленого товару (том 1 а.с. 31, 33).

Проте, здійснюючи судовий розгляд справи та задовольняючи позовні вимоги з підстав встановлення обставин стосовно того, що порядок передачі товару, визначений умовами договору, окремих положень щодо порядку передачі документів підтверджуючих якість товару договір не містить, а товар було прийнято відповідачем без зауважень про що свідчать підписані та скріплені печатками видаткові накладні, судами першої та апеляційної інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача стосовно надіслання ним листів постачальнику з повідомленням про виявлення невідповідності органолептичних показників товару та неможливість його використання, як й не надано судами належної оцінки доводам відповідача стосовно передання позивачем товару за договором поставки несвоєчасно, не у повному обсязі та за відсутності підтверджуючих якість товару документів.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції вказували на обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості за поставлений на підставі укладеного між ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" (постачальник) та ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС" (покупець) договору поставки № 12/02/09Д від 12.02.2009 р. товар, якість якого підтверджується, зокрема, Протоколом випробувань продукції № 161, виданого Лабораторією промислової токсикології і гігієни праці при використанні хімічних речовин Державної установи "Інститут медицини праці АМН України".

Проте, як вбачається зі змісту вказаного протоколу випробувань продукції № 161, датою проведення випробувань визначено: 05.01.2010 - 12.01.2010 р. (том 1 а.с. 23), в той час, як поставка продукції здійснювалась на підставі видаткових накладних від 04.02.2011 р. та 03.03.2011 р. (том 1 а.с. 25, 28), однак судами першої та апеляційної інстанції вказане залишено поза увагою, питання стосовно підтвердження вказаним протоколом якості саме спірної продукції, стягнення заборгованості за яку є предметом спору у даній справі, судами не з'ясовувалось, відповідні обставини не встановлювались.

Посилаючись на висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р., виданий Державною санітарно-епідеміологічною службою Міністерства охорони здоров'я України, як на підтвердження якості продукції, поставленої ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" згідно договору поставки № 12/02/09Д від 12.02.2009 р., судами першої та апеляційної інстанції залишено поза увагою доводи та докази надані відповідачем стосовно того, що Державною санітарно-епідеміологічною службою у листі № 01.03/2233 від 05.10.2011 р. вказано, що заявником вказаної експертизи є ТОВ "Лесото", а інформація щодо виданих висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи розміщена на сайті Міністерства охорони здоров'я України (том 1 а.с. 82, том 3 а.с. 87), з роздруківки якого також вбачається, що експертиза проводилась на замовлення ТОВ "Лесото" (том 1 а.с. 83).

При цьому, у висновку експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р. відсутні посилання на договір поставки № 12/02/09Д від 12.02.2009 р., укладений між сторонами, а вказано Контракт № Z -01 від 28.12.2010 р. (том 1 а.с. 22).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою прокурора Запорізького району від 12.04.2012 р. порушено кримінальну справу за фактом підроблення документу та використання завідомого підробного документу - висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р. (том 1 а.с. 79, том 2 а.с. 128).

Зі змісту постанови про проведення виїмки слідчого СВ Запорізького РУ ГУМСВС України в Запорізькій області від 21.05.2012 р. вбачається, що із всіх документів, які підтверджують якість товару ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" приблизно у травні - червні 2011 року було надано ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС" копію висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р. (виданий Державною санітарно-епідеміологічною службою) та копію протоколу випробувань № 161 (виданого Державною установою "Інститут медицини правці Академії медичних наук України"), які, відповідно до відповідей на запити ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС", вказаними установами не надавались, тобто, як зазначено в постанові слідчого, є підробними (том 2 а.с. 109-112).

Крім того, у вказаній постанові слідчого вказано, що не виконавши пункт 1.3 договору, ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" порушив вимоги статті 11 Закону України "Про підтвердження відповідності", якою передбачено, що за результатами проведення сертифікації у разі позитивного рішення призначеного органу з оцінки відповідності заявникові видається сертифікат відповідності, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади з питань оцінки відповідності, проте, сертифікат відповідності взагалі не було надано постачальником, оскільки він може бути виданий за результатами проведення сертифікації у разі позитивного рішення призначеного органу з оцінки відповідності, однак такої сертифікації ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" не проводило. В порушення вимог пункту 1.3 договору № 12/02/09Д від 12.02.2009 р. ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" не надав посвідчення якості (том 2 а.с. 109-112).

У довідці щодо розгляду кримінальної справи від 13.05.2013 р.,яка міститься у матеріалах справи, слідчим СВ Запорізького РУ ГУМСВС України в Запорізькій області вказано, що досудовим слідством встановлено факт підроблення та використання завідомо підробленого висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р. та встановлено факт підроблення та використання інших завідомо підроблених документів, які представники ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" мали передати представникам ДП "Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС" в рамках умов договору поставки № 12/02/09Д від 12.02.2009 р. (том 2 а.с. 127).

Про розслідування кримінальної справи за фактом підроблення документу та використання завідомо підробленого документу - висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р. свідчать також наявні у матеріалах справи ухвала слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24.12.2013 р. та довідка слідчого СВ Запорізького РУ ГУМСВС України в Запорізькій області від 11.02.2013 р. (том 3 а.с. 114-115).

Проте, задовольняючи позовні вимоги та посилаючись на наявність в матеріалах справи копій протоколу випробувань продукції № 161, висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р. та сертифікатів якості, судами першої та апеляційної інстанції безпідставно та необґрунтовано залишені поза увагою зазначені документи та доводи відповідача про підробку документів, на підставі яких позивачем заявлені позовні вимоги, а відтак і не з'ясовані питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що в матеріалах справи наявні наступні документи:

- Протокол випробувань № 7115 від 17.06.2011 р., складений Центром контролю якості продукції незалежного аналітичного центру Українського науково - дослідного інституту спирту і біотехнології продовольчих продуктів Міністерства аграрної політики та продовольства України, яким встановлено, що ковпачок ТМ "Хортиця" silk touch new постачальника ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" не може бути використаний для закупорювання алкогольних напоїв, оскільки не відповідає нормативним документам України для такого виду товару і наслідки його використання є небезпечними для здоров'я людей (том 3 а.с. 88-92);

- Результати експертизи документації від 14.09.2011 р., проведеної Центром контролю якості продукції незалежного аналітичного центру Українського науково - дослідного інституту спирту і біотехнології продовольчих продуктів Міністерства аграрної політики та продовольства України, згідно з якими висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011 р., висновок за протоколом випробувань № 3/8-5111-41770Е від 09.06.2011 р. Випробувального центру "Інституту екогігієни і токсикології ім. Л.І. Медведя" та висновок згідно з Протоколу № 208/с/р вимірювань виробів із полімерних та інших матеріалів від 09.06.2011 р. ДП "Запорізька обласна СЕС" про дозвіл на використання ковпачків пластмасових, які поставляються із Китаю ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" для закупорювання пляшок з напоями та лікеро - горілчаними виробами не обґрунтовані. Ковпачки для закупорювання пляшок (виробництва Китаю, постачальник ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя") впливають на органолептичні показники напою, що не може гарантувати та забезпечувати якість готової продукції вимогам НД прим зберіганні (том 3 а.с. 94-95);

- Протокол випробувань № 3/8-А-9319-51689Е від 12.12.2012 р. Випробувального центру ДП "Інститут екогігієни і токсикології ім. Л.І. Медведя" відповідно до якого досліджені зразки ковпачків виготовлених із полімерних матеріалів не відповідають вимогам СанПіН 42-123-4240-86 Санитарные нормы "Допустимые количества миграции (ДКМ) химических веществ, выделяющихся из полимерных и других материалов, контактирующих с пищевыми продуктами и методы их определения" (том 3 а.с. 98-99);

- Результати санітарно - хімічної оцінки ковпачків пластикових від 13.12.2012 р. № 37-5253/100, проведеної Державною установою "Інститут гігієни та медичної екології ім. О.М. Марзєєва НАМНУ", відповідно до яких за результатами досліджень ковпачки пластикові не відповідають діючим санітарно - гігієнічним вимогам і не можуть бути рекомендовані до використання у заявленій сфері застосування - закупорювання алкогольної продукції (том 3 а.с. 101-105).

Проте, вказані документи судами першої та апеляційної інстанції також безпідставно залишені позва увагою, відповідна оцінка цим документам на предмет підтвердження, чи навпаки, спростування обставин, які підлягають встановленню при вирішенні спору про стягнення заборгованості за договором поставки, судами не надавалась.

Згідно з частиною другою статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами процесуального законодавства, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 42 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Проте, здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції спір, у відповідності до визначених позивачем правових підстав для звернення до суду з позовом, на підставі дослідження всіх доказів у справі у їх сукупності та надання правомірної оцінки всім доводам та доказам сторін, виходячи з норм законодавства, розглянутий не був.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач неодноразово звертав увагу суду на відсутність у нього спірної продукції, поставленої ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" згідно договору поставки від 12.02.2009 р. № 12/02/09Д.

Проте, вказане також було залишено поза увагою судів першої та апеляційної інстанції, як й посилання відповідача на судове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 р. у справі № 904/4001/14, яке, як вбачається зі змісту постанови ДВС про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2014 р, набрало законної сили, на виконання якого відповідачем надана видаткова накладна № РН-07 від 09.08.2014 р. (том 4 а.с. 54- 68).

Під час перегляду рішення місцевого господарського суду апеляційний господарський суд користується правами, наданими суду першої інстанції, які, в свою чергу, обмежуються особливостями розгляду справи в апеляційній інстанції, які випливають із меж перегляду справи відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 101 вказаного Кодексу у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Виходячи з приписів процесуального законодавства метою апеляційного суду є розгляд справи по суті повторно за наявними у справі та додатково поданими доказами.

В силу статті 105 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову, у якій мають бути зазначені, зокрема, обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Оскільки в силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, судові рішення у даній справі підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

При новому розгляді справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2014 р. у справі № 9/5009/4372/11 та рішення господарського суду Запорізької області від 11.08.2014 р. скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач