ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.02.15р. Справа № 904/9895/14

За позовом Державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ РЕЗЕРВНИЙ НАСІННЄВИЙ ФОНД УКРАЇНИ"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Племзавод "ЛЮБОМИРІВКА"

про зобов'язання виконати мирову угоду

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Леонов Ю.І., дов. № 60 від 13.11.2014 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "ДЕРЖАВНИЙ РЕЗЕРВНИЙ НАСІННЄВИЙ ФОНД УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод "ЛЮБОМИРІВКА" про зобов'язання виконати мирову угоду.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2013 року по справі №904/2365/13 в частині своєчасного погашення заборгованості. Оскільки ухвала про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та не є виконавчим документом, позивач просить зобов'язати відповідача виконати її в примусовому порядку.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судові засідання, призначені для розгляду справи, не забезпечив, про дату, час і місце проведення судових засідань відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.02.2015року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2013 року по справі № 904/2365/13 було затверджено Мирову Угоду (далі - Угода) від 06 грудня 2013 року, на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до умов Угоди, державне підприємство «Державний резервний насіннєвий фонд України», (далі - ДП «Держрезервнасінфонд», Позивач, Стягувач) відстрочує термін розрахунку товариству з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Любомирівка» (далі -ТОВ «Племзавод «Любомирівка», Відповідач, Боржник) за наказами господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2013 року та 28.08.2013 року по справі №904/2365/13

Згідно п. 1 Угоди, Боржник зобов'язувався перерахувати на розрахунковий рахунок Стягувача суму заборгованості у розмірі 420 058,25 гри., що складається суми основного боргу в розмірі 357 544,20 грн., суми штрафу -50 000,00 грн. та суми судового збору - 12 514,05 грн., у строки та в порядку, встановленими даною угодою.

За погодженням сторін, відповідно до п. 2 угоди, у разі належного виконання Боржником умов п. 1 даної мирової угоди частина штрафу у розмірі 128 772,10 грн. не стягується Відповідно до п. 3. Угоди Сторони домовилися, що у разі не виконання Боржником умов п. 1 даної мирової угоди п. 2 не застосовується.

Станом на 25 листопада 2014 року Боржник сплатив суму у розмірі 112 966,85 грн., що підтверджується банківською випискою та платіжним дорученнями.

Відповідач не виконує належним чином умови мирової угоди щодо погашення заборгованості в повному обсязі.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно

до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Ухвала господарського суду є виконавчим документом згідно з п.2 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 Господарського процесуального кодексу України та статтею 18 названого Закону) ознаки і відомості, зокрема, щодо умов розміру і строків виконання зобов'язань сторін мирової угоди, яка затверджена господарським судом.

За умов недодержання відповідних вимог ухвала суду про затвердження мирової угоди не може вважатись виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Мирова угода за своєю правовою природою у відповідності з нормами Цивільного кодексу України є правочином, що згідно ст. 629 цього Кодексу підлягає обов'язковому виконанню. Заінтересована сторона (стягувач) не позбавлена права звернутись до господарського суду з позовною заявою про спонукання до виконання мирової угоди, оскільки згідно з вимогами ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів сторони є примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до п. 3.19 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України сулами першої інстанції " у разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про зобов'язання виконати мирову угоду, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Згідно умов мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2013року, відповідач зобов'язувався погасити заборгованість перед позивачем в сумі 420 058,25 грн. згідно узгодженого графіку з кінцевим строком виконання до 25.09.2014 року.

Відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо оплати згідно умов вищезазначеної мирової угоди не виконав і станом на момент розгляду судом справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 435 863,50 грн.

Як вбачається, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2013року у справі №904/2365/13, якою затверджена мирова угода сторін, не передбачає заходів примусового виконання, що не відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", та не є виконавчим документом для її виконання державною виконавчою службою, тому є правомірним позов про спонукання до виконання зазначеної мирової угоди відповідачем (боржником) по сплаті суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту порушення його прав та наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Любомирівка» (51663, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Соколівка, вул. Гвоздовського, 1, ) виконати умови мирової угоди від 06 грудня 2013 року затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської областівід 27 грудня 2013 року по справі №904/2365/13, шляхом стягнення на користь державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України» (03038, м. Київ, вул. Ямська, 32, ) суми основного боргу у розмірі 307 091,40 грн. та суму штрафу у розмірі 128 772,10 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Любомирівка» (51663, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Соколівка, вул. Гвоздовського, 1, ) на користь державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України» (03038, м. Київ, вул. Ямська, 32, ) судовий збір в розмірі 8 717,27 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.02.2015року.

Суддя С.В. Мартинюк