номер провадження справи 21/79/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2015 Справа № 908/5265/14

За позовом - Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б. 6, код за )

до відповідача - Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства м. Вільнянськ (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, буд. 12; код за )

про стягнення 276776 грн. 33 коп.

Суддя Черкаський В.І.

за участі представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Єрьоменко О.Г., дов. 17 від 15.01.2015

СУТЬ СПОРУ

Публічне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (скорочено - НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", позивач у справі) звернулось до господарського суду Запорізької області із позовом до відповідача - Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства м. Вільнянськ про стягнення основного боргу у розмірі 220 228,00 грн., пені у розмірі 16 543,27 грн., 7 відсотків штрафу у розмірі 15 415,96 грн., втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 15 429,02 грн., трьох відсотків річних у розмірі 9 160,08 грн.

Ухвалою від 27.11.2014 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, справі присвоєно номер провадження 21/79/14, справу призначено до розгляду в засіданні на 22.12.2014 року.

Ухвалою від 22.12.2014 року судове засідання відкладено на 20.01.2015 року.

В судове засідання 20.01.2015 року відповідач не з'явився, представників не направив.

20.01.2015 від позивача надійшла заява вх. 09-06/1726 від 20.01.2015 року про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою від 20.01.2015 суд продовжив строк розгляду спору у справі № 908/5411/14 на 15 днів - до 11.02.2015, відклав судове засідання на 04.02.2015 року, 10 - 40.

02.02.2015 до суду нідійшла заява позивача про уточнення позовних вимог (вх.0906/3619 від 02.02.2015)- по суті збільшення позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних, в якій позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 12 418,25 грн. та суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 48216,43 грн.

Згідно ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У засіданні 04.02.2015 судом відмовлено в задоволенні заяви (вх.0906/3619 від 02.02.2015), враховуючи ненадання позивачем доказів сплати судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог.

У засіданні 04.02.2015 на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 06.02.2015 (10-30).

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві та обґрунтовані умовами договору купівлі-продажу природного газу №12/429-ТЕ-13 від 28.08.2012, приписами ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 1, 2, 12, 15, 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, з підстав, зазначених у позові, просить їх задовольнити у повному обсязі. Нарахування пені та штрафу вважає обґрунтованим, оскільки мораторій на задоволення вимог кредиторів, на його думку, не розповсюджується на поточні вимоги кредиторів.

Відповідач заперечує проти позову в частині нарахування штрафу та пені, мотивуючи тим, що стосовно підприємства-відповідача порушено провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії мораторію боржнику не нараховується неустойка (штраф, пеня). В задоволенні позову в цій частині просить відмовити.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 06.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ

28.08.2012 між позивачем (НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", Продавець) та відповідачем (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №12/429-ТЕ-13 (далі - Договір). За умовами Договору позивач зобов'язався поставити відповідачеві протягом серпня-грудня 2012 року природний газ обсягом до 420,0 тис. куб. м, а Покупець - прийняти і оплатити природний газ на умовах цього Договору (п.1.1, 2.1 Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн., крім того 20 % ПДВ - 218,20 грн., разом із ПДВ - 1309,20 грн.

За умовами пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Термін дії Договору в частині поставки газу - до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

На виконання умов Договору, додаткових угод до нього позивачем було поставлено відповідачу протягом жовтня-грудня 2012 року природний газ на загальну суму 574061.93 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Факт поставки, об'єми та вартість переданого газу сторонами не оспорюються, акти підписані сторонами та скріплені печатками сторін (копії актів долучено до справи).

Так, за актом приймання-передачі від 31.10.2012 у жовтні 2012 року відповідачу було передано 14,391 тис. куб. м природного газу на суму 18840.70 грн.; у листопаді 2012 року - 115.245 тис. куб. м природного газу на суму 150878.74 грн. (акт від 30.11.2012); у грудні 2012 року - 308.847 тис. куб. м на суму 404342.49 грн. (акт від 31.12.2012).

Відповідач, в порушення умов Договору, несвоєчасно розраховувався за переданий у жовтні-грудні 2012 року природний газ, що підтверджується наданими у справу документами (копіями платіжних доручень про сплату боргу, які долучено до справи).

Заборгованість у розмірі 220 228,00 грн. погашена відповідачем 26.11.2014 згідно платіжного доручення № 2 від 12.11.2014, тобто, до надходження позову до суду.

Стягнення з відповідача 16 543,27 грн., 7 відсотків штрафу у розмірі 15 415,96 грн., втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 15 429,02 грн., трьох відсотків річних у розмірі 9 160,08 грн. є предметом розгляду у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Правовідносини сторін є господарськими, що виникли з договору, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати.

Договором (пункт 6.1), укладеним між сторонами, визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов'язань за Договором, вимоги про стягнення з відповідача 9160 (дев'ять тисяч сто шістьдесят) гривень 08 коп. 3% річних (за період 14.12.202-27.12.2012, 14.01.2013-20.05.2014), 15429 (п'ятнадцять тисяч чотириста двадцять дев'ять) гривень 02 коп. втрат від інфляції (за період листопад 2012 р. - грудень 2012 р, лютий 2013 р. - квітень 2014 р. ) є нормативно обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Судом перевірено правильність нарахування зазначених сум інфляційних втрат та трьох процентів річних, розрахунок визнано вірним.

Представник відповідача в судовому засіданні із розрахунком вказаних сум погодився.

Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 16 543,27 грн., 7 відсотків штрафу у розмірі 15 415,96 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору відповідач зобов'язався сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 16 543,27 грн., 7 відсотків штрафу у розмірі 15 415,96 грн.

Втім, суд вважає необґрунтованим нарахування позивачем пені, виходячи з такого.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2004 порушено провадження у справі № 21/124 про банкрутство відповідача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Станом на 06.02.2014 у справі про банкрутство Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства м. Вільнянськ продовжується процедура санації, ухвалою від 21.01.2015 судове засідання для розгляду звіту про дострокове виконання плану санації Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства м. Вільнянськ, клопотання керуючого санацією № 38 від 26.06.2014 року про затвердження звіту про дострокове виконання плану санації, відкладено на 04.02.2015 року, 10 - 50. У засіданні 04.02.2015 оголошено перерву до 16.02.2015 12:45.

Відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство) НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" має статус поточного кредитора по відношенню до боржника (відповідача у даній справі), виходячи з того, що суми пені та штрафу нараховані позивачем за невиконання зобов'язань, які виникли після порушення справи про банкрутство відповідача.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно із абзацом другим частини четвертої статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення, в тому числі за невиконання поточних грошових зобов'язань.

З наведеного слідує, що боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання або неналежне виконання пеня та штраф не нараховуються.

Враховуючи, що пеня та штраф в період дії мораторію не нараховуються, то вони і не підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на вищевикладене, в позові в частині стягнення пеню у розмірі 16 543,27 грн., 7 відсотків штрафу у розмірі 15 415,96 грн. слід відмовити.

Приймаючи рішення про відмову в позові щодо стягнення пені, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 18.12.2012 у справі №3-67гс12 та від 01.10.2013 у справі №3-27гс13.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до статті 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, буд. 12; код за ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б. 6, код за ) 9160 (дев'ять тисяч сто шістьдесят) гривень 08 коп. 3% річних, 15429 (п'ятнадцять тисяч чотириста двадцять дев'ять) гривень 02 коп. втрат від інфляції, 491 (чотириста дев'яносто одну) гривню 82 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.І.Черкаський

дата складання повного рішення - 06.02.2015