ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 лютого 2015 р. Справа № 903/23/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілд Ейр (Україна) Лімітед», м.Київ

до Публічного акціонерного товариства «Ковельмолоко», м.Ковель

про стягнення 167 483, 02 грн. заборгованості

Суддя: Пахолюк В.А.

з участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув,

Суть спору:

Позивач, звертаючись до господарського суду з позовною заявою, уточненою на підставі клопотання від 02.02.2015 р. просить стягнути з відповідача 167 483, 02 грн., в т.ч. 131 938, 90 грн. заборгованості за пакувальні матеріали, 14 401, 22 грн. пені, 18 366, 76 грн. індексу інфляції, 2 776, 14 грн. - 3% річних, що фактично є зменшенням позовних вимог в частині стягнення пені

Зменшення розміру позовних вимог є процесуальним правом позивача, передбаченим ч. 4 ст. 22 ГПК України.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Підставою звернення до суду позивач зазначає факт недобросовісного виконання Відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу № 02К/К від 07.02.2012 р.

Заборгованість Відповідача підтверджує наявністю договору купівлі-продажу № 02К/К від 07.02.2012 р., видатковою накладною № 461 від 21.02.2014 р. на товар в сумі 131 938, 90 грн., виставленим рахунком на оплату № 486 від 20.02.2014 р. на суму 131 938, 90 грн., товарно-транспортною накладною № Р461 від 21.02.2014 р., виданою довіреністю №КМЗД 0000059 від 21.02.2014 р.

Відповідач у відзиву на позовну заяву за вих. № 47 від 30.01.2015 р. не заперечує щодо укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 02К/К від 07.02.2012 р.

Посилаючись на п.6.3 даного договору зазначає, що розрахунки здійснювались з відстроченням платежу на термін 60 (шістдесят) календарних днів з дати відповідної видаткової накладної.

Несвоєчасні розрахунки Відповідач пояснює скрутним матеріальним станом підприємства.

Звертає увагу на необхідності позивачем уточнення позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій.

Розглянувши наявні матеріали по справі, судом встановлено наступне.

07.02.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сілд Ейр (Україна) Лімітед» та Публічним акціонерним товариством «Ковельмолоко» було укладено договір купівлі-продажу № 02К/К від 07.02.2012 р.

Згідно п. 1.1. Договору купівлі-продажу № 02 К/К від 07.02.2012 року Позивач зов'язується передати, а Відповідач прийняти та оплатити згідно умов даного договору пакувальні матеріали «Сгуоvас» та «Sеаlеd Аіг», а також запасні частини та комплектуючі, в подальшому Товар в асортименті, та по цінам, які вважаються узгодженими на момент підписання даного Договору з урахуванням існуючої системи знижок.

Договором купівлі-продажу № 02 К/К від 07.02.2012 року (пункт 6.1.) передбачено, що вартість товару встановлюється у виставленому рахунку-фактурі, в національній валюті України - гривні, згідно курсу НБУ до євро на дату виставлення рахунку-фактури.

Пунктом 6.3. Договору купівлі-продажу № 02 К/К від 07.02.2012 року Відповідачу надано відстрочку платежу на термін 60 (шістдесят) календарних днів з дати відповідної видаткової накладної.

21 лютого 2914 року Позивач відвантажив Відповідачу Товар на загальну суму 131938,90 грн., що підтверджується видатковою накладною № 461.

Згідно умов Договору купівлі-продажу № 02 К/К від 07.02.2012 року та видаткової накладної № 461 від 21.02.2014 року граничний строк сплати є 22.04.2014 року (включно).

Між тим, Відповідачем не було виконано належним чином зобов'язання по оплаті товару, отриманого за Договором купівлі-продажу № 02 К/К від 07.02.2012 року та видатковій накладній № 461 від 21.02.2014 року.

Факт отримання товару Відповідач не заперечує, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Судом встановлено, що між сторонами зобов'язання виникли з Договору купівлі-продажу № 02 К/К від 07.02.2012 року.

Як визначено ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар, що підтверджується видатковою накладною № 461 від 21.02.2014 р., товарно-транспортною накладною № Р461 від 21.02.2014 р., довіреністю № КМЗД0000059 від 21.02.2014 р.

Основна заборгованість за договором купівлі-продажу становить 131 938, 90 грн. є підставною і підлягає до стягнення з відповідача в силу вимог ст.193 ГК України відповідно до якої зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 14 401, 22 грн.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГКУ штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пункт 3 ст.549 ЦКУ визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (штрафу, пені). В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно вимог п.п.11.3.1 Договору передбачено, що у випадку порушення термінів оплати товару згідно п.6 цього договору, Покупець (відповідач) сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від фактично не оплаченої суми за кожен день прострочення такої оплати, але не більше повної фактично неоплаченої суми.

Згідно розрахунку позивача період прострочення визначено з 22.04.2014 р. (за 180 днів прострочення) до 18.10.2014 р. (з виправленням судом допущеної позивачем помилки). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що нарахована позивачем в межах шестимісячного строку пеня в розмірі 14 401, 22 грн. підставна і підлягає до стягнення з відповідача.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції за прострочення виконання взятого на себе Відповідачем зобов'язання з 22.04.2014 р. по 02.01.2014 р. складає 18 366, 76 грн., 3% річних за даний період складають 2 776, 14 грн. є підставними і підлягають до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то судовий збір в розмірі 3 349, 66 грн. (2 відсотки цінм позову) відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на нього.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 3 498, 08 грн. згідно платіжного доручення № 4 від 06.01.2015 р.

Водночас, на підставі п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу слід повернути з Державного бюджету 148, 42 грн. судового збору у зв'язку з зменшенням розміру позовних вимог.

Господарський суд, керуючись п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 549, 611, 625, 629, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ковельмолоко» (45000, м.Ковель, вул.. Ватутіна, 114, ) на користь

Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілд Ейр (Україна) Лімітед» (04655, м.Київ, просп. Московський, 20Б, ) 167 483, 02 грн., в т.ч. 131 938, 90 грн. заборгованості за пакувальні матеріали, 14 401, 22 грн. пені, 18 366, 76 грн. індексу інфляції, 2 776, 14 грн. - 3% річних та 3 349, 66 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. Головному управлінню державної казначейської служби України у Волинській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Сілд Ейр (Україна) Лімітед» (04655, м.Київ, просп. Московський, 20Б, ) з державного бюджету 148, 42 грн. судового збору, сплаченого на підставі платіжного доручення № 4 від 06.01.2015 р., у зв'язку з зменшенням розміру позовних вимог.

Повне рішення складено 05.02.2015 р.

Суддя Пахолюк В.А.