номер провадження справи 35/123/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 Справа № 908/4031/14

Колегія суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Давиденко І.В., суддя Сушко Л.М.

при секретарі Коцар А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Мойсеєва І.Ю., дов. б/н від 05.01.2015р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому засіданні справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бекон-Інвест-Агро", с. Мічурне, Тельманівський район, Донецька область

про стягнення 94 733, 20 грн.

ВСТАНОВИЛА:

14.10.2014р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бекон-Інвест-Агро" про стягнення 94733,20 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 01.02.2014р. між ТОВ "Ветсинтез" та ТОВ "Бекон-Інвест-Агро" було укладено договір поставки № 97, відповідно до якого позивач зобов'язується передати, а покупець прийняти та своєчасно оплатити медикаменти та препарати ветеринарного призначення, на порядку та умовах, визначених договором. Як зазначає позивач, ним, відповідно до видаткових накладних, було поставлено товар на загальну суму 85074,06 грн., який був прийнятий відповідачем без претензій та зауважень. Умовами договору передбачено, що оплата за отриманий товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати отримання товару, яка зазначена в накладній. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просить стягнути суму основного боргу в розмірі 85074,06 грн., на які позивачем додатково нараховані - пеня в сумі 6807,37 грн., інфляційні витрати в сумі 1957,98 грн. та 3% річних в сумі 893,79 грн.

14.10.2014р. автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 15.10.2014 р. судом порушено провадження у справі № 908/4031/14 та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/123/14. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 20.11.2014 р.

В судове засідання 20.11.2014р. представник позивача не з'явився, проте 12.11.2014р. через канцелярію господарського суду надав клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку із знаходженням юрисконсульта позивача на лікарняному.

В судове засідання 20.11.2014р. представник відповідача не з'явився, витребувані судом документи до суду не направив, про причини неявки суд не повідомив.

20.11.2014р. ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 08.12.2014р.

У судовому засіданні 08.12.2014р. представник позивача підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві та надав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень та додаткових доказів.

08.12.2014р. представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте 01.12.2014р. надіслав до господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи в якому зазначає, що станом на 01.12.2014р. відповідач не отримав від позивача позовну заяву з доданими до неї документами, а тому відповідач не має можливості підготувати у встановлений судом термін обґрунтований відзив з наданням доказів його направлення позивачу, тому просить суд зобов'язати позивача направити на поштову адресу відповідача: 85107, Донецька область, Костянтинівський район, с. Бересток, вул. Докучаєва,1, 01.12.2014р. позовну заяву з доданими до неї документами та відкласти розгляд справи, у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання призначене на 08.12.2014р. через ситуацію, яка склалася в Донецькій області

В судовому засіданні, судом було з'ясовано, що позивачем при поданні позову до суду не було направлено позовну заяву разом з додатками до неї відповідачу через те, що доставка поштової кореспонденції, де зареєстрований та знаходиться відповідач, Укрпоштою не здійснюється, що підтверджується відповідними листами Укрпошти.

Разом з тим, позивачем 08.12.2014р. надано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень та додаткових доказів, з яких вбачається, що позивач на адресу відповідача: 85107, Донецька область, Костянтинівський район, с. Бересток, вул. Докучаєва,1, 01.12.2014р. направив копію позовної заяви разом з додатками до неї, що підтверджується відповідним описом вкладення та фіскальним чеком.

Таким чином, оскільки позивач направив відповідачу копію позовної заяви лише 01.12.2014р., суд приходить до висновку, що відповідачем на час розгляду справи невідомі підстави з яких позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, а тому відповідач позбавлений можливості надати пояснення по суті спору в даній справі, що є порушенням принципу рівності сторін перед законом та судом, принципу змагальності та порушенням його прав наданих йому Конституцією України та ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вище викладені обставини, а також приймаючи до уваги специфіку спору, розпорядженням голови суду №01-04/127/14 від 08.12.2014р. для розгляду справи №908/4031/14 призначено колегію у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Топчій О.А., судді Давиденко І.В., Сушко Л.М.

Ухвалою від 08.12.2014р. судова колегія прийняла справу до розгляду та призначила судове засідання на 27.01.2015р.

26.12.2014р. через канцелярію господарського суду відповідачем надано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в зв'язку з скрутним фінансовим становищем, через проведення на території Донецької області анти терористичної операції. Просить на 6807,37 грн. зменшити стягнення пені

В судовому засіданні 27.01.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 85074,06 грн., пеню в сумі 6807,37 грн., інфляційні витрати в сумі 1957,98 грн., 3% річних в сумі 893,79 грн. та судовий збір.

Що стосується клопотання відповідача щодо застосування судом ст. 83 ГПК України та зменшення розмір пені, представник позивача в судовому засіданні заперечив проти даного клопотання.

Також в судовому засіданні 27.01.2015р. представником позивача надані докази направлення позовної заяви на поштову адресу відповідача, яка була вручена представнику відповідача за довіреністю 10.12.2014р.

Представник відповідача 27.01.2015р. в судове засідання не з'явився, про причини неможливості неприбуття - суд не повідомив.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегією суддів визначено, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті та в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття рішення по даній справі.

Справа розглянута, в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами та за заявою представника позивача - без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 27.01.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

01.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бекон-Інвест-Агро» (далі покупець) було укладено договір поставки № 97 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, значених у цьому Договорі, прийняти та своєчасно оплатити медикаменти та препарати ветеринарного призначення (далі - товар).

Згідно п. 1.2 договору ціна, асортимент та кількість кожної партії товару вказуються в рахунках, видаткових накладних, що є невід'ємною частиною договору.

Пунктом1.3. договору сторони погодили, що доказом факту поставки товару є оформлені належним чином видаткові документи (видаткові накладні та/або товарно-транспортні накладні, довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей).

Передача товару здійснюється представниками продавця та покупця згідно з видатковою накладною на підставі довіреності, виданої на представника покупця, оформленої відповідно до чинного законодавства та підписаної керівником та головним бухгалтером фірми.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2014р. за видатковою накладною №645 було поставлено товар на суму 6 287,88 грн. в т.ч. ПДВ, за видатковою накладною №646 було поставлено товар на суму 5 601,48 грн. в т.ч. ПДВ;

26.03.2014р. за видатковою накладною №1190 було поставлено товар на суму 15 013,80 грн. в т.ч. ПДВ, за видатковою накладною №1191 поставлено товар на суму 17 264,70 грн. в т.ч. ПДВ;

02.04.2014р. за видатковою накладною №1271 було поставлено товар на суму 1 560,00 грн. в т.ч. ПДВ, за видатковою накладною №1272 поставлено товар на суму 967,20 грн. в т.ч. ПДВ,

17.04.2014 за видатковою накладною №1504 було поставлено товар на суму 4 819,92 грн. в т.ч. ПДВ, за видатковою накладною №1505 було поставлено товар на суму 10 371,00 грн. в т.ч. ПДВ,

23.04.2014 за видатковою накладною №1573 було поставлено товар на суму 9 608,28 грн. в т.ч. ПДВ, за видатковою накладною №1574 було поставлено Товар на суму 13 579,80 грн. в т.ч. ПДВ.

Взагалі позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 85074,06 грн.

Вказаний товар прийнято уповноваженою особою відповідача без зауважень та заперечень, що підтверджується підписом на видаткових накладних, відтиском печатки підприємства.

Повноваження представника відповідача на отримання товару підтверджується довіреностями №16 від 14.02.2014р., №31 від 26.03.2014р., №39 від 17.04.2014р.

Згідно п. п. 3.3. договору покупець здійснює оплату поставленого товару у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця протягом 60 календарних днів після отримання товару. Датою отримання товару є дата видаткової накладної.

Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на банківський рахунок продавця (п. 3.4. Договору).

За договором (п.п.6.2.) покупець взяв на себе зобов'язання оплатити товар згідно з умовами, визначеними в п. 3.3 договору.

Проте, відповідач свої зобов'язання за умовами договору поставки № 97 щодо своєчасної оплати товару не виконав, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість в розмірі 85074,06 грн.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач звертався до відповідача з претензією за вих.№1846 від 18.06.2014 про стягнення заборгованості, яка існувала станом на день відправлення претензії, однак дана претензія повернулась на адресу відправника з поміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар в сумі 85074,06 грн. підтверджений належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи, не заперечується та не спростовується відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 85074,06 грн. основної заборгованості за договором поставки № 97 від 01.02.2014 р. законні, обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 8.2. договору у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день такого прострочення.

Позивачем нарахована пеня в загальній сумі 6807,37 грн.

Перевіривши розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», судом встановлено, що розрахунок пені зроблений вірно та позивачем правомірно заявлено до стягнення 6807,37 грн.

Разом з цим, згідно із п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з боку сторони, що порушила зобов'язання. Господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У відповідності зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так, з приписів вказаних статей вбачається, що при зменшенні розміру санкцій повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, а й інші інтереси, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У своєму клопотанні відповідач просив суд зменшити розмір штрафу на 6807,37 грн., підставою для зменшення розміру штрафу зазначив скрутне фінансове становище на підприємстві та проведення на території Донецької області анти терористичної операції.

Приймаючи до уваги, що фінансовий стан підприємства відповідача знаходиться в скрутному становищі, що підтверджується довідкою від 16.12.2014р., а також той факт, що згідно Указу Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року та рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та зберігання територіальної цілісності України» на території Донецької області була розпочата антитерористична операція, судова колегія вважає, що викладені обставини стали причиною тимчасової неможливості для відповідача виконувати свої договірні обов'язки та мають для відповідача непередбачений, надзвичайний та невідворотній характер, що не залежать від волевиявлення відповідача, а тому судова колегія вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити штраф на 50 % - до 3403,68 грн.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню 3403,68 грн. пені. В інший частині стягнення пені - суд відмовляє.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлення судом факту порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки № 97 щодо оплати за поставлений товар згідно п. 3.3 договору, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України було нараховано 3% річних в 893,79 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 1957,98 грн.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних витрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», судовою колегією встановлено, що розрахунок здійснений вірно, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в 893,79 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 1957,98 грн. підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія задовольняє позовні вимоги частково: основну заборгованість в розмірі 85074,06 грн., пеню в сумі 3403,68 грн., 3% річних в 893,79 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 1957,98 грн. В іншій частині позовних вимог судова колегія відмовляє.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в повному обсязі, в розмірі 1894,66 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бекон-Інвест-Агро» (юридична адреса: 87130 Донецька область, с. Мічуріне, Тельманівський р-н, вул. Шевченко, буд.62; фактична адреса: 83086 м. Донецьк, вул. Кобозєва, буд.12; поштова адреса: 85107 Донецька область, Костянтинівський район, с. Бересток, вул. Докучаєва, 1, р/р 2211 в АТ «Сбербарк Росії», МФО 320627 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез» (61001, м. Харків, вул. Смольна, 30, р/р №7900 в АТ "УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005 ) заборгованість за Договором поставки №97 від 31.02.2014 в сумі 85 074 (вісімдесят п'ять тисяч сімдесят чотири гривні) 06 коп., пеню в сумі 3403 (три тисячі чотириста три гривні) 68 коп., інфляційні витрати в сумі 1 957 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят сім гривень) 98 коп., 3% річних в сумі 893 (вісімсот дев'яносто три гривні) 79 коп., а також витрати з оплати судового збору в сумі 1 894 (одна тисяча вісімсот дев'яносто чотири гривні) 66 коп. Видати наказ.

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 02.02.2015 р.

Головуючий суддя О.А. Топчій

Суддя І.В. Давиденко

Суддя Л.М. Сушко