ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 5023/2678/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - Бідоленко Є.І. (дов. №10.10.2012р.)

ліквідатор Бортняк В.В. (св.№1218 від 26.11.2013р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщення Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (вх. 301 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 08.12.2014р. у справі № 5023/2678/11

за заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Харків

до фізичну особу - підприємця ОСОБА_5, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2014р. у справі №5023/2678/11 (суддя Чистякова І.О.) відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (вх. №38778 від 05.11.2014р.), відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (вх. №42712 01.12.2014р.) про усунення арбітражного керуючого Бортняк В.В. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_5

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 08.12.2014р. у справі № 5023/2678/11, та задовольнити клопотання АТ "Райффайзен Банк Аваль" про усунення ліквідатора ФОП ОСОБА_5 арбітражного керуючого Бортняк В.В. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шутенко І.А.) від 19.01.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 03.02.2015р.

29.01.2015р. від ліквідатора ФОП ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу банка (вх.№1360).

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. у зв'язку з хворобою судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шутенко І.А.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Ліквідатор проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 08.12.2014р. у справі № 5023/2678/11 - без змін.

Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2011р. порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5 в порядку ст. 47-48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду Харківської області від 25.05.2011р. визнано ФОП ОСОБА_5 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.12.2013р. призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бортняка В.В.

09.04.2014р. ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся зі скаргою на дії ліквідатора, в якій просив суд визнати дії ліквідатора Бортняка В.В. щодо не проведення належним чином та затягування ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_5 такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Зобов'язати ліквідатора надати суду інформацію стосовно оцінки та взагалі наявності цінних паперів ТзДВ "СК Авангард" на загальну суму 6000000,00 грн., на яких грунтуються грошові вимоги ТзДВ "СК Авангард".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.06.2014 р. відмовлено в задоволенні скарги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на дії ліквідатора.

05.11.2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подано клопотання (вх. №38778), в якому він просить суд зобов'язати ліквідатора ФОП ОСОБА_5 арбітражного керуючого Бортняка В.В. здійснити інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством та надати інформацію проте, які дії були вжиті ним, у справі №5023/2678/11 щодо пошуку потенційних покупців на майно боржника з моменту призначення його в якості ліквідатора до теперішнього часу.

В обґрунтування зазначеного клопотання кредитор посилався на те, що арбітражним керуючим Бортняк В.В. не була проведена інвентаризація активів банкрута у передбаченому законодавством порядку, а саме Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно - матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків (затвердженої наказом Міністерства фінансів України №69 від 11.08.1994р.) та наявні в матеріалах справи інвентаризаційні акти не відповідають вимогам законодавства, оскільки виконані у вільній формі, відсутні дані особи, що приймає на зберігання перелічені цінності.

01.12.2014р. від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшло клопотання про усунення ліквідатора ФОП ОСОБА_5 арбітражного керуючого ОСОБА_6 від виконання ним своїх повноважень у справі №5023/2678/11, в якому банк посилається на те, що ліквідатором всупереч вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не було проведено інвентаризацію належного боржникові майна, не здійснено заходи щодо захисту майна, не надано звіт про проведену роботу по здійсненню ліквідаційної процедури боржника.

08.12.2014р. суд першої інстанції не виявивши в діях ліквідатора порушень чинного законодавства прийняв оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні зазначених клопотань,

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 р. № 2343-XII ліквідатор з дня свого призначення серед інших, передбачених цією нормою обов'язків, приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Статтею 26 вказаного Закону передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси; майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Розділом VI "Особливості банкрутства окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що відносини, пов'язані з банкрутством окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Статтями 47-49 вказаного Закону встановлені особливості провадження у справах про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності -громадянина.

Так, згідно ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора та визначає розмір його винагороди. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу банк посилається, зокрема, на невідповідність складених ліквідатором актів інвентаризації від 09.01.2014р. та 14.08.2014р. вимогам вищезазначеної Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків від 11.08.1994 року №69, оскільки, на його думку, вони складені в довільній формі та в актах відсутні дані особи, що приймає на зберігання перелічені цінності.

Проте, колегія суддів вважає, що вказані доводи банку є необґрунтованими, враховуючи наступне.

На виконання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та з урахуванням вимог Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року №69, ліквідатором було проведено інвентаризацію активів банкрута, за результатами якої встановлено, що банкруту на праві власності належать: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-4, 6-11 в літ. "В-1", загальною площею 91,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, пров. Лопатинський, буд.17; нежитлові приміщення цокольного поверху №16-1, 16-2, 16-3, 16-5, 16-6 в літ. "В-1", загальною площею 71,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, пров. Лопатинський, буд.17; автомобіль FIAT DUKATO, реєстраційний номер НОМЕР_1 1991 року випуску.

В матеріалах справи наявні накази про проведення інвентаризації від 09.01.2013р., 14.08.2014р., 01.12.2014 року, якими з метою проведення інвентаризації активів та зобов'язань підприємця, перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження створено інвентаризаційну комісію, головою якої призначено Бортняк В.В.

За наслідками інвентаризації ліквідатором складено акти: № 1 про результати інвентаризації орендованих необоротних активів, №2 про результати інвентаризації "Основних засобів" рах. №10, № 3 про результати інвентаризації МНМА рах. № 112, № 4 про результати інвентаризації ТМЦ; № 5 про результати інвентаризації виробничих запасів рахунок 20; №6 про результати інвентаризації готівкових коштів рахунок 301; акт № 7 інвентаризації розрахунків з покупцями, постачальниками та іншими дебіторами та кредиторами; №8 про результати інвентаризації векселів рахунок 341. Вказані акти інвентаризації містять всі передбачені законодавством дані, в тому числі, в них чітко визначено особу відповідальну за зберігання перелічених цінностей (ліквідатор Бортняк В.В.).

Відносно того, положення якого законодавства повинні бути застосовані ліквідатором під час продажу майна банкрута, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, яка набрала чинності з 19.01.2013, положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 40 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/606/2013 р. від 28.03.2013р. передбачено, що положення Закону застосовуються господарськими судами у розгляді справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання ним чинності, тобто з 19.01.2013. Водночас положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство (розділ IV Закону "Продаж майна у провадженні у справі про банкрутство" та статті Закону, що визначають процедури санації та ліквідації), застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено до набрання ним чинності, з урахуванням викладеного у пункті 33 цього Інформаційного листа. Якщо процедура продажу майна боржника розпочата до набрання чинності Законом, то вона повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013 здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника.

В пункті 33 вказаного Інформаційного листа також зазначено, що з числа положень Закону, в яких йдеться про продаж майна у провадженні справи про банкрутство, господарським судам слід виходити насамперед з тих приписів, які визначають відповідну судову процедуру і вміщені в розділі III "Ліквідаційна процедура" (оцінка майна банкрута; продаж майна банкрута; передання активів боржника, які залишаються не проданими на час закінчення ліквідаційної процедури тощо) та в статтях, що визначають процедуру санації (продаж майна боржника як цілісного майнового комплексу; відчуження майна боржника шляхом заміщення активів; продаж частини майна боржника тощо). Що ж до норм розділу IV Закону "Продаж майна у провадженні у справі про банкрутство", то вони застосовуються господарськими судами, якщо відповідне питання не врегульовано зазначеними приписами.

Необхідно звернути увагу, що рішенням комітету кредиторів від 02.07.2012 (ще до набрання чинності редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з 19.01.2013) було встановлено порядок реалізації майна банкрута шляхом продажу всього майна боржника гр. ОСОБА_7, тобто без проведення аукціону.

Однак, враховуючи, що після набрання новою редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (19.01.2013) реалізація майна відповідно до вказаного рішення комітету не була проведена, на даний час ліквідатором укладено угоду про проведення аукціону та здійснені інші дії спрямовані на реалізацію нових положень закону, то порядок продажу майна банкрута повинен визначатися за чинними на даний час нормами закону.

Щодо доводів банку відносно того, що майно боржника перебуває у заставі з підстав, що не пов'язані зi здійсненням банкрутом підприємницької діяльності, а тому відповідно ч. 7 ст. 47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" воно не підлягає реалізації в процедурі банкрутства, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 7 статті 47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у вказаній редакції була викладена згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22.09.2011 р. №3795-VI, в прикінцевих положеннях якого зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Оскільки кредитні договори були укладені між ОСОБА_8 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль» у 2007 та 2008 рр., то положення ч. 7 ст. 47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до правовідносин сторін не застосовуються, а тому, ліквідaтор має право включити заставне майно до ліквідаційної маси та вживати заходів щодо його реалізації, в тому числі, заходів по усуненню перешкод щодо реалізації, зняття з нього відповідних обтяжень, що відповідає приписам ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо наслідків визнання боржника банкрутом.

Окрім того, статтею 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції з 19.01.2013) передбачено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Таким чином, заставне майно банкрута підлягає реалізації в процедурі банкрутства відповідно чинній редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (з 19.01.2013), а кошти що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, тобто можуть бути використані ліквідатором для погашення і інших вимог кредиторів.

Статтею 43 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в зазначеній редакції) визначено порядок оцінки майна банкрута та регламентовано, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2014р. між арбітражним керуючим Бортняком В.В та Українською Універсальною Біржею укладено угоду № Нв 8/4 про виконання робіт по незалежній оцінці майна нерухомого та рухомого майна ФОП ОСОБА_5

Згідно висновку про вартість майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності Українською Універсальною Біржею (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №16049/14 від 18.02.2014р.) станом на 14.08.2014р. ліквідаційна вартість нежитлових приміщень 1-го поверху в літ. "В-1", загальною площею 91,4 кв.м. становить 378800,00 грн., ліквідаційна вартість нежитлових приміщень цокольного поверху в літ. "В-1", загальною площею 71,9 кв.м. становить 297980,00 грн. та ліквідаційна вартість автомобілю FIAT DUKATO, реєстраційний номер НОМЕР_1 1991 року випуску становить 28650,00 грн. Що спростовує доводи апелянта по непроведенню ліквідатором заходів щодо оцінки майна банкрута.

Відповідно ст.49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам. Суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону.

Статтею 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" регламентовано, що після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону, продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора чи боржника. Ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

У статті 57 вказаного Закону передбачено, що початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим. Початкова вартість підлягає зазначенню у договорі на проведення аукціону. У разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2014р. ліквідатором банкрута відповідно до вимог Закону за конкурсом був визначений організатор аукціону Українська універсальна біржа, яка у подальшому ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2014 визнана учасником провадження у справі про банкрутство №5023/2678/11.

28.11.2014р. між ліквідатором та Українською універсальною біржею укладено договір №Б-28/11/14-ХР на проведення аукціону, відповідно до якого замовник доручає, а організатор зобов'язується вчинити всі необхідні юридичні дії з організації та проведення аукціону з продажу майна ФОП ОСОБА_5 у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Конкретизований перелік майна для продажу підлягає визначенню шляхом підписання відповідних додатків до договору.

08.12.2014р. ліквідатор звернувся до банку з пропозицією надати згоду на продаж майна банкрута за загальною сумою 705430,00 грн. (тобто за оціночною вартістю).

У відповідь на звернення ліквідатора, банк зазначив, що початкова вартість майна повинна визначатися як сукупність визнаних у встановленому законом порядку вимог кредиторів. Апелянт вважає, що таке звернення ліквідатора є порушенням визначеного законом порядку продажу майна банкрута (зокрема, визначення його початкової вартості).

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими зауваженнями апелянта, оскільки звернення до банку з пропозицією узгодити початкову вартість продажу заставного майна банкрута на рівні оціночної вартості не свідчить про фактичне визначення ліквідатором цієї суми саме як початкової вартості майна при продажу на аукціоні, оскільки вона не була визначена у договорі на проведення аукціону, а підлягала визначенню в наступному при підписанні додатків до нього з визначенням конкретного переліку майна, що підлягає продажу.

Окрім того, відповідно до ст. 58 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Положеннями ст. 59 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначаються відомості, які повинно містити вказане оголошення про проведення аукціону на веб-сайті, зокрема, про початкову вартість майна, що продається.

Таким чином, початкова вартість майна, що продається на аукціоні може вважатися визначеною (ліквідатором, організатором аукціону) лише після відповідного оприлюднення вказаних відомостей на веб-сайті. Попередні (підготовчі, узгоджувальні) дії, які проводяться ліквідатором перед продажею майна (в тому числі, в процесі узгодження початкової вартості з заставним кредитором як умовою отримання його згоди на реалізацію майна) не можуть бути підставою для їх кваліфікації як вчиненого правопорушення.

Також, не суперечить законодавству про банкрутство пропозиція ліквідатора щодо авансування витрат на оцінку майна банкрута за рахунок зацікавленого кредитора.

Можливість створення кредиторами фонду авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого прямо передбачена положеннями ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, апелянт зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилися встановлені позаплановою перевіркою ГУЮ в Харківській області недоліки в роботі арбітражного керуючого Бортняка В.В.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі звернення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 29.07.2014 р. № 140-11-0-00/8/1240 та за дорученням Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 13.08.2014 р. №5341-0-32-14/13.0.2 відділом з питань банкрутства Головного управління юстиції у Харківській області було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого Бортняка В.В. стосовно додержання ним вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під час виконання обов`язків ліквідатора ФОП ОСОБА_5, а саме щодо фактів прийняття до свого відання, інвентаризації, забезпечення збереження, оцінки та реалізації майна боржника, затвердження проекту мирової угоди та порядку організації роботи в офісі.

Зміст складених за результатами перевірки довідки № 96 від 07.10.2014 р. та акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 121 від 16.10.2014 р. не свідчить про виявлення в діяльності арбітражного керуючого порушень, які вказують на неналежне виконання арбітражним керуючим обов'язків ліквідатора у даній справі та могли б бути підставою для усунення його від їх виконання, про що вірно було зазначено в оскаржуваній ухвалі місцевого господарського суду.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

З огляду на викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали місцевого господарського суду відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, у зв'язку з чим ухвалу господарського суду Харківської області від 08.12.2014р. у справі № 5023/2678/11 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 08.12.2014р. у справі №5023/2678/11 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 05.02.15р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Шутенко І.А.