ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Справа № 911/5267/14

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі філії ПАТ "Укртелеком" до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про стягнення суми,

за участю представників:

позивача: Самокиш Л.В. (дов. № 3371 від 03.11.2014);

відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі філії ПАТ "Укртелеком" до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про стягнення суми.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання телекомунікаційних послуг № 337 від 01.03.2010.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.12.2014 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23.12.2014.

Ухвалою 23.12.2014 розгляд справи відкладено на 13.01.2015.

В судовому засіданні 13.01.2015 суд заслухав пояснення представника позивача, він підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб'єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

В судовому засіданні 13.01.2015 суд, після виходу з нарадчої кімнати в порядку ст. 82-1 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

01.03.2010 між Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" (Публічне акціонерне товариство "Укртелеком") (Укртелеком) та Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради (абонент) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 337, відповідно до п. 3.1.1. якого Укртелеком зобов'язаний надавати замовлені абонентом послуги цілодобово 365(366) днів на рік відповідно до вимог Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.05 № 720, та інших нормативно-правових актів України.

Система розрахунків, що застосовується Укртелекомом - з надсиланням рахунків. При використанні системи розрахунків з надсиланням рахунків абоненту, інформація про належну суму плати за отримані послуги Укртелекому надається не менше одного разу на місяць. За послуги, які налаються абоненту третіми особами, інформація зазначається в окремому рядку рахунку на телекомунікаційні послуги. Порядок оплати наданих послуг - кредитна та авансова. Оплата рахунку за отримані послуги проводиться абонентом в термін не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати) та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої (авансової оплати) (п.п. 4.3., 4.4., 4.5., 4.15 договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в період з лютого 2014 року по вересень 2014 року було надано відповідачу обумовлені послуги загальною вартістю 14359,30 грн та виставлено відповідні рахунки на оплату (копії яких містяться в матеріалах справи). Отже, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконував свої договірні зобов'язання, про що зокрема свідчить відсутність скарг або заперечень з боку відповідача.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 174 Господарського кодексу України та 11, 509 Цивільного кодексу України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, а також з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Цивільним законодавством (ст. 627 Цивільного кодексу України) передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідач всупереч умовам договору, за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 5649,18 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунками наданими позивачем, а також не заперечується відповідачем.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що прострочка платежів відбувається у зв'язку з затримкою бюджетного фінансування, а також, те, що ним було здійснено заходи для виконання зобов'язання, як то звернення до суду з позовом до Фастівського Управління Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій в частині не проведення видатків по незахищеним статтям, на підставі чого відповідач просить відмовити в задоволенні даного позову у зв'язку з тим, що порушення зобов'язання сталося не з його вини

Так, суд зазначає, що ПАТ «Укртелеком» не є учасником бюджетного процесу і правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

З врахуванням ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, наявність у відповідача обов'язку з відшкодування витрат за надані пільговим категоріям громадян не залежить від строків або обсягів бюджетних асигнувань, які є лише засобом реалізації державних програм.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України» від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відтак, суд дійшов висновку про доведеність факту існування боргу відповідача перед позивачем у розмірі 5649,18 грн, а отже вимога про його стягнення є обґрунтованою, відповідачем належним чином не запереченою та не спростованою, а отже підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 83,99 грн пені, 20,76 грн 3% річних, 127,88 грн втрат від інфляції.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2. договору у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення оплати.

Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, суд встановив, що він є арифметично вірним, а відтак вимоги позивача про стягнення 83,99 грн пені, 20,76 грн 3% річних, 127,88 грн втрат від інфляції підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради () на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі філії ПАТ "Укртелеком" () 5649,18 грн боргу, 83,99 грн пені, 20,76 грн 3% річних, 127,88 грн втрат від інфляції, а також 1827,00 грн судового збору.

3. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 19.01.2015.

Суддя А.Ф. Черногуз