ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 Справа № 9/357-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. - доповідач;

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Малик С.О.

за участю представників сторін:

від позивача-1: Старчик А.А. представник, довіреність №14-90 від 18.04.14;

від позивача-2: в судове засідання не з'явився;

від позивача-3: Галака О.В. представник, довіреність б/н від 20.12.14; Марцин І.В. представник, довіреність б/н від 20.12.14;

від відповідача: Кісілевич Є.Є. представник, довіреність №14/19 від 14.07.14;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 по справі № 9/357-07 (суддя Мілєва І.В.)

за скаргою: Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області на дії державної виконавчої служби по справі за позовом:

позивача-1: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

позивача-2: Дочірня компанія «Газ України» Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

позивача-3: Товариста з обмеженою відповідальністю «ДІД Конс», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 23111101 грн. 47 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на дії відділу примусового виконання Державної виконавчої служби України і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що після отримання ухвали окружного адміністративного суду м. Києва від 07.08.2014 про повернення позовної заяви ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» повторно звернулося з заявою до адміністративного суду лише 17.10.2014, тобто більш ніж через два місяці.

Судом встановлено, що протягом вказаного періоду часу ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» до господарського суду Дніпропетровської області також не зверталося, а тому, на думку місцевого господарського суду, в період з 07.08.2014 по 17.10.2014 ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» не маючи на те поважних причин, не скористалося своїм правом на оскарження дій органів Державної виконавчої служби.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної вище ухвали.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованістю, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також порушенням прав та законних інтересів ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», в тому числі і на судовий захист, який гарантований Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження».

Скаржник вважає нез'ясованими місцевим господарським судом усіх обставин справи, а висновок про не звернення ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» зі скаргою до суду за захистом своїх прав та інтересів більше двох місяців передчасним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» відновлено строк для подачі апеляційної скарги і призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29.01.2015.

У судовому засіданні представник відповідача (скаржник) вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, наполягав на скасуванні прийнятої господарським судом Дніпропетровської області ухвали від 09.12.2014 по справі № 9/357-07.

Предсавник позивача 1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав вимоги скаржника безпідставними, а ухвалу обґрунтованою та законною.

Представники позивача 3 надали відзив на апеляційну скаргу, який підтримали у судовому засіданні. Просили скаргу залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін.

Повідомлений завчасно та належним чином, про час і місце розгляду справи позивач-2, явку у судове засідання повноважного представника не забезпечив.

29.01.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про відмову у відновленні пропущеного строку.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів даної справи, місцевий господарський суд ухвалою від 09.12.2014 відмовив ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» (далі ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ») в задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу скарги на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та повернув скаргу без розгляду, мотивуючи свою відмову тим, що скаржник не скористався своїм правом на оскарження дій органів Державної виконавчої служби протягом більш ніж два місяці, без поважних причин.

Колегія суддів не може погодитись із законністю та обґрунтованістю висновку, до якого дійшов місцевий господарський суд у своїй ухвалі, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 17.07.2014 за № 910/07 ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» в межах десятиденного строку на оскарження дій державного виконавця звернулося до окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання дій протиправними (а. с. 100 том 3).

У зв'язку з тим, що сума судового збору сплачена позивачем не відповідала вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2014 позов залишено без руху, встановлено позивачу 3-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня набрання законної сили ухвалою (а. с. 101 том 3).

З метою усунення вказаних в ухвалі від 23.07.2014 недоліків, позивач звернення до окружного адміністративного суду міста Києва з клопотанням від 30.07.2014 № 964/07 (а. с. 103-104 том 3), однак суд своєю ухвалою від 07.08.2014 знову повернув позивачу позовну заяву через невірне спрямування коштів судового збору на реквізити Київського окружного адміністративного суду, а не на реквізити окружного адміністративного суду міста Києва (а. с. 105 том 3).

Ухвалу окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2014 позивач отримав лише 14.10.2014, що підтверджується копією ухвали з відміткою про її отримання позивачем (а. с. 105 том 3), а також витягом з журналу вхідної кореспонденції позивача (а. с. 120 том 3).

Повторне звернення до окружного адмінсуду міста Києва позивач здійснив 15.10.2014 № 1344/07 (а. с. 106 том 3), тобто на наступний день після отримання ухвали від 07.08.2014.

Ухвалою від 21.10.2014 окружним адмінсудом міста Києва відмовлено ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» у відкритті провадження з тих мотивів, що оскарження постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 03.07.2014 Кеди М.В., в рамках зведеного виконавчого провадження № 41950781 не підлягає розгляду адміністративними судами (а. с. 108 том 3).

Ухвала окружного адмінсуду міста Києва від 21.10.2014 отримана ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» 29.10.2014 (а. с. 107 том 3).

10.11.2014 ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Кеди М.В. щодо оскарження його постанови від 03.07.2014 в рамках зведеного виконавчого провадження № 41950781.

19.11.2014 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області (суддя Юзіков С.Г.) скаргу ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» повернуто без розгляду у зв'язку з відсутністю доказів направлення її сторонам.

Після отримання скаржником 26.11.2014 ухвали від 19.11.2014 останнім повторно 27.11.2014 скеровано скаргу на адресу господарського суду Дніпропетровської області, яку останній отримав 05.12.2014 (а. с. 118-119).

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів можуть бути подані боржником протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеній особі стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Частиною 2 п. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно пункту 9.7. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9 визначено, що встановлений ч.1 ст. 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Таким чином, у процедурі оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби у відповідності до статті 121-2 ГПК України, законодавець передбачив спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою, відновлення яких, у разі їх пропуску, є можливим за умов дотримання вимог, передбачених ст. 53 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що скаржником обґрунтовано поважність причин пропуску строку на оскарження дій та постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт коштів боржника від 03.07.2014 у зведеному виконавчому провадженні № 41950781.

Колегія суддів вважає, що помилкове звернення скаржника з позовом до адміністративного суду є поважною причиною пропуску строку для звернення до господарського суду, оскільки такі дії свідчать про те, що скаржником вживалися заходи щодо захисту порушеного права, але помилково він звернувся до іншого судового органу.

При цьому, посилання суду першої інстанції на те, що після отримання ухвали адміністративного суду від 07.08.2014 скаржник повторно подав заяву лише 17.10.2014 тобто більш ніж через два місяці, помилкові, оскільки згідно матеріалів справи ухвала від 07.08.2014 отримана скаржником 14.10.2014, що підтверджується копією ухвали з відміткою про її отримання позивачем (а. с. 105 том 3) та витягом з журналу вхідної кореспонденції позивача (а. с. 120 том 3).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу скарги на дії державного виконавця є неправомірними, а тому повернення скарги є незаконним.

Крім того, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Практика Європейського суду щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 пунктом 1, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

Зокрема, практика Європейського суду свідчить про те, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, а з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Суди повинні переконатися у тому, що право доступу особи до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2014 р. № 6-156цс13.

З урахуванням вищезазначеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 по справі № 9/357-07 скасувати.

Відновити Публічному акціонерному товариству «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» строк подання скарги на дії відділу примусового виконання рішення Державної виконавчої служби України.

Справу № 9/357-07 направити до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду скарги по суті.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 03.02.2015

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд