ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

27.01.2015р. Справа № 917/1885/14

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України ", бул. Б. Хмельницького буд.№6,м. Київ 01001

до Комунального підприємства ''Теплоенерго'', 39617, вул. Чапаєва,68, м. Кременчук, Полтавська область

про стягнення 291 406,77 грн. (згідно заяв про зменшення позовних вимог вхід. № 886 та № 940 канцелярії суду від 27.01.2015р.).

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Олефір О.І.

представники сторін:

від позивача: Демчук О.В. - дов. № 14-94 від 18.04.2014 року

від відповідача: Колода Л.В.-дов. № 1404 від 22.09.2014 року

СУТЬ СПРАВИ: стягнення 291 406,77 грн. (згідно заяв про зменшення позовних вимог вхід. № 886 та № 940 канцелярії суду від 27.01.2014р.). із яких: інфляційні втрати - 48 561,51 грн.; 3% річних - 242 845,26 грн. за договором купівлі-продажу природного газу № 14/2330/11 від 30.09.2011 року.

Згідно автоматичного розподілу 11.11. 2014 року було призначено суддю Іваницького О.Т. для подальшого розгляду сформованого номеру справи №917/1885/14 у зв'язку з переводом судді Плотницької Н.Б до господарського суду м. Києва.

Суддя Іваницький О.Т. прийняв справу до свого провадження і 13.11.2014 року в судовому засіданні оголосив перерву до 11.00 год. - 04.12.2014 року про що представники сторін були повідомлені під розписку - т.1,а.с. 134-135.

Ухвалою господарського суду у справі від 04.12.2014 року було задоволено клопотання сторін про продовження строку вирішення господарського спору на 15 днів до 28.01.2015 року - т.1, а.с. 161.

30.09.2014 року за вхід. № 12775 канцелярії суду представником відповідача Л.В. Колода було подано клопотання про витребування доказів, а саме справу № 18/2141/12. Суд клопотання прийняв до розгляду, розглянув по суті та відхилив його. Оскільки відповідно до статті 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Відповідно до статті 38 ГПК України витребування доказів здійснюється за клопотанням сторони у разі неможливості самостійно надати докази в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ. Заявник клопотання не виконав вищенаведеного і тому клопотання судом відхилено -т.1,а.с.58-59.

30.09.2014 року за вхід. № 12777 канцелярії суду представником відповідача Л.В. Колода було подано відзив на позовну заяву з додатками. Суд його прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи - т.1,а.с. 60-95.

30.09.2014 року за вхід. № 12777 канцелярії суду представником відповідача Л.В. Колода було подано клопотання про залучення до участі у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області - т.1,а.с. 96-97. Суд його відхилив, як безпідставне та необґрунтоване.

23.10.2014 року за вхід. № 13972 канцелярії суду представником відповідача Л.В. Колода подала клопотання про призначення судової економічної експертизи. Суд клопотання прийняв до розгляду, розглянув по суті та відхилив його як безпідставне - т.1,а.с.105-107.

23.10.2014 року за вхід. № 13975 канцелярії суду представником відповідача Л.В. Колода подано пояснення до відзиву з додатками. Суд його прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи - т.1,а.с. 108-120.

23.10.2014 року за вхід. № 13973 канцелярії суду представником відповідача Л.В. Колода подано заяву про застосування строку позовної давності до пені в розмірі 545 290,18 грн.. Суд заяву прийняв до розгляду, розглянув по суті, задовольнив та залучив до матеріалів справи -т.1,а.с.121-122.

23.10.2014 року за вхід. № 13942 канцелярії суду представником позивача О.В. Демчук подано заперечення на відзив відповідача. Суд їх прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи -т.1,а.с. -123-126.

04.12.2014 року за вхід. № 561 канцелярії суду представник відповідача Л.В. Колода подала клопотання про зменшення розміру пені з додатками. Суд його прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи - т.1,а.с. 136-154.

20.01.2015 року за вхід. № 16161 канцелярії суду представник відповідача Л.В. Колода подала пояснення до відзиву з додатками. Суд їх прийняв і після ознайомлення з їх змістом представником позивача залучив до матеріалів справи - т.2,а.с. 1-186.

20.01.2015 року за згодою представників сторін в судовому засіданні було оголошено перерву до 9.00 год. - 27.01.2015р. про що представники були повідомлені під розписку -див. т.2,а.с. 189.

27.01.2015 року за вхід. № 875 канцелярії суду представник відповідача Л.В. Колода подала додаток до відзиву з світлокопіями картки рахунку 631 по взаємовідносинам з відповідачем за період з 01.10.11р. по 30. 04.14р.. Суд їх прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи - т.2,а.с. 191- 238.

27.01.2014р. за вхід. № 940 канцелярії суду представником позивача О.В. Демчук подано заяву про зменшення позовних вимог. Суд заяву прийняв до розгляду, розглянув по суті, задовольнив та залучив до матеріалів справи -т.2,а.с. -240.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог в частині пені та прохає його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує і прохає відмовити в його задоволенні.

У відповідності до приписів статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, та за результатами оцінки доказів які були витребувані господарським судому нарадчій кімнаті, суд, встановив наступне:

30.09.11рокуміж Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі -Позивач) та Комунальним підприємством ''Теплоенерго'' (відповідач) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 14/2330/11 (далі - Договір) та додатки до нього - т.1,а.с.14-25.

Згідно з цим договором Позивач передав у власність Відповідача протягом жовтня 2011 року по грудень 2012 року природний газ на загальну суму 38 748 357,03 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу та довідкою щодо кінцевого сальдо та операцій із відповідачем - а.с. 21-22.-т.1,а.с. 26-46; 47-49.

Рішенням господарського суду Полтавської області у справі 14/2330/11 від 30.09.2011 року та у справі № 18/2141/ 12 року з відповідача було стягнуто борг з грудня 2011 року та лютий-червень 2012 року, а також пеня, 3% річних та інфляційні збитки за цей же період.

Станом на 25.11.2013 року заборгованість становить 4 236 101,17 грн., а також 48 561,54 грн. інфляційні втрати, 242845,26 грн. - 3% річних та пеня 545 290,18 грн. - разом 5 072 798,15 грн.

Протоколом №57 засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу Полтавської області від 5 січня 2013 року в и р і ш и л и: узгодити обсяг заборгованості КП''Теплоенерго'' м. Кременчука для проведення розрахунків з різниці в тарифах на теплову енергію для населення, яка утворилась за грудень 2012 року відповідно до постанови КМУ від 15.10.2013р. № 968 у сумі3 177 315 грн. - т.1,а.с. 81-95.

12.02.2014 року між територіальним органом Казначейства в Полтавській області, Департаментом житлово-комунального господарства Полтавської області державної адміністрації, Департаментом фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконкому Кременчуцької міськради, Управлінням житлово-комунального господарства в м. Кременчука, Комунальним підприємством ''Теплоенерго'' м. Кременчука та Національною акціонерною компанією ''Нафтогаз України'' було укладено договір № 123/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України ''Про Державний бюджет України на 2014 рік'' - сума договору - 3 177 315,00 грн.

Предметом даного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16Закону України ''Про Державний бюджет України на 2014 рік '' і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Пунктами 2-11 цього договору сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та посвідчують виконання сторонами договору в частині розрахунків згідно договору від 30.09.2011 року № 14/2330/11 в сумі 3 177 315,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 529 552,50 грн. - т.1,а.с. 79-80.

На виконання вищевказаного протоколу та договору відповідач в період з січня по квітень 2014 року за договором № 14/2330/11 від 30.09.2011 року здійснив слідуючи платежі: п/дорученнями - № 50 від 18.11.2013р. на суму 68 143,88; № 52 від 06.12.2013р. на суму 142 577,97 грн.; № 1 від 21.01.2014 р. на суму 195 336,63 грн.; №3 від 14.02.2014р. на суму 222 217,00 грн.; № 5 від 18.03.2014р. на суму 248 231, 81 грн.; № 7 від 1.04.2014р.; на суму 182 278,88 грн.; № 1 від 01.04.2014 р. на суму 3 177 315,00 грн. і загальна сума платежів складає 4 236 101,17 грн. - т.1, а.с. 66-78; 108-112; 142-150; т.2,а.с.1-186; 191-228.

Суд критично оцінює аудиторський звіт від 20.10.2014 року здійснений аудитором Л.Р. Ліхтіна фірми у формі ТОВ '' Галактика '' оскільки у ньому відсутні посилки на первинні бухгалтерські документи та чинне законодавство України - (т.1 а.с. 111-112) і не вважає його належним доказом, оцінює його за правилами, встановленими статтею 43 ГПК України.

Позивачем нарахування пені здійснено за період з 8.12.12р.по 14.12.2012р./6 днів/ = 1857,59 грн.; з 08.12.2012 р. по 29.12.2012р. = 1 933,04 грн.; з 09.12.2012р. по 29.12.2012р./21день/ = 24 102,16 грн.; з 15.12.2012р. по 14.06.2013р. /182 дня/ = в сумі 166 033, 55 грн. та з 15.01.2013р по 09.06.013 / 146 днів/ = 287 121,93 грн.; з 10.06.2013 по 14.07.2013р. / 35 днів/ = 64 241,89 грн. - всього в розмірі 545 290,18 грн.- т.1, а.с. 7-13; т.2,а.с. 229-240, що суперечить приписам ст. 258 ЦК України якою передбачена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені ).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю /відповідачу у справі/ у ІУ кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ ( за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія ''Нафтогаз України'', далі газ) для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору - т.1, а.с. 14-25. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі газу на вхідній/ запірній/ відключаючій арматурі покупця.. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ - див. п. 3.1.

Пунктом 6.1. Договору сторони передбачили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу /п.6.1/.

Проте, покупець свої зобов'язання належним чином не виконав, за отриманий природний газ не розрахувався.

Пунктами 7.1-7.5 сторони передбачили відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань..

Відповідно до пунктів 7.1-7.4. Договору, у разі невиконання Покупцем (Відповідачем) п. 6.1. Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплати штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Позивачем нарахування пені здійснено за період з 8.12.12р.по 14.12.2012р./6 днів/ = 1857,59 грн.; з 08.12.2012 р. по 29.12.2012р. = 1 933,04 грн.; з 09.12.2012р. по 29.12.2012р./21день/ = 24 102,16 грн.; з 15.12.2012р. по 14.06.2013р. /182 дня/ = в сумі 166 033, 55 грн. та з 15.01.2013р по 09.06.013 / 146 днів/ = 287 121,93 грн.; з 10.06.2013 по 14.07.2013р. / 35 днів/ = 64 241,89 грн. - всього в розмірі 545 290,18 грн.- т.1, а.с. 7-13; т.2,а.с. 229-240, що суперечить приписам ст. 258 ЦК України якою передбачена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені ).

Вказані обставини стали наслідком звернення позивача до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив що, вимоги Позивача є обґрунтованими, доведеними наданими по справі матеріалами і доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтями 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно до приписів ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку виконання її обов'язку.

Статтями 509 - 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із приписами статей 526 - 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Представник позивача 27.01.2015 року подав дві заяви про зменшення розмір позовних вимог, а саме:

- заявою за вх. канцелярії суду №886 позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог в частині основної заборгованості, оскільки відповідачем зобов"язання за Договором №14/2330/11 від 30.09.2011 року на суму 4 236 101,17 грн. виконав повністю;

- заявою за вхід. канцелярії суду №940 позивач відмовляється від стягнення пені в розмірі в розмірі 545 290,18 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковимязковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За п. 4.6 цієї Постанови зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору залишається вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Заява позивача від 27.01.2015року про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 4 236101,17 грн. та пені в розмірі в розмірі 545 290,18 грн., була прийнята судом в судовому засіданні 27.01.2015р. та з огляду на обґрунтованість - задоволені

Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ч.2 статті 625 ЦК України).

Індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в Державі.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Відповідні індекси розраховуються, починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватись для визначення розміру завданих збитків. Зазначаємо, що порядок нарахування інфляції передбачений листом Верховного суду України від 03.04.97 №62-97 «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ».

Так, у разі необхідності господарські суди можуть витребувати від органів статистики дані про розмір індексу інфляції за той чи інший період.

Оскільки індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути заборгованість з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми.

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок господарський суд повинен виходити з розміру заборгованості, обрахованого за цінами і тарифами, що діють в умовах інфляції.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 242 845,26 грн. та інфляційних втрат в розмірі 48 561,54 грн., суд визнає їх правомірними (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 8.1.5" та "НІС" Законодавство").

Згідно до приписів статті 32 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду..

У нарадчій кімнаті суд дійшов висновку, що позивачем у відповідності до приписів статей 32-34, 36, 38 ГПК України у встановленому порядку подано належні докази ( у матеріалах справи) на підставі яких він довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог та заперечень, і підтвердив обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними наданими по справі доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом / статті 43 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку про стягнення витрат по сплаті судового збору з відповідача в розмірів сумі 4198,08 грн.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 4 ,4-3, 4-5, 4-7,21, 22, 28, 32 - 34, 36, 38, 43, 44, 49, 69,75,77, 811, 82, 821 , ч.1 ст.83, 83- 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства ''Теплоенерго'' , /вул.Чапаєва, буд. 68, м. Кременчук, Полтавської області / на користь Публічного акціонерного товариства ''Національна акціонерна компанія ''Нафтогаз України'', , /01001, вул. Б. Хмельницького,6, м. Київ/ 291 406,77 грн. із яких: інфляційні втрати - 48 561,51 грн.; 3% річних - 242 845,26 грн. за договором купівлі-продажу природного газу № 14/2330/11 від 30.09.2011 року та витрати по сплаті судового збору в сумі 4198,08 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2015 року.

Суддя Іваницький О.Т.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.