ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.02.2015 р. Справа № 914/4148/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Трускавець Львівської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Трускавець Львівської області

про стягнення заборгованості та виселення з приміщення

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - представник

від відповідача: ОСОБА_4 - представник

Розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та виселення з приміщення.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.11.2014 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.12.2014 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Також 26.01.2015 р. представником позивача було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить виселити ФОП ОСОБА_2 з нежитлового приміщення площею 84, 6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в розмірі 3 582, 00 грн. та плату за час фактичного користування майном після припинення договору оренди станом на 23.01.2015 р. в розмірі 34 555, 00 грн. Вказана заява судом прийнята до розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулося 02.02.2015 р., подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив, а також подав клопотання про припинення провадження у справі 914/4148/14 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про виселення з нежитлового приміщення та стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 3 582, 00 грн. та плату за час фактичного користування майном після припинення договору оренди станом на 23.01.2015 р. в розмірі 34 555, 00 грн. (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 20.01.2012 року між сторонами було укладено договір оренди нежитлового приміщення (надалі - договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину (далі - майно) площею 84, 6 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що належить орендодавцеві на праві власності для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата є платежем, який орендар сплачує орендодавцеві незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, і становить 7 800, 00 грн. на місяць. У пункті 3.3 договору сторони погодили, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 5 числа місяця, наступного за місяцем фактичного користування об'єкта оренди, у грошовій формі через касу орендаря.

Пунктом 4.1, 4.3 договору передбачено, що термін дії договору складає шість місяців з моменту його підписання сторонами. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди, після закінчення його строку, договір вважається продовженим на такий самий строк і на таких же умовах.

11.07.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про припинення договору оренди нежитлового приміщення з 21.07.2014 р., у зв'язку із закінченням терміну дії договору 20.07.2014 р., а також зазначив про необхідність погашення відповідачем заборгованості з орендної плати у розмірі 21 800, 00 грн. та виселення з орендованого приміщення.

Однак, відповідач орендоване нежитлове приміщення не звільнив, оплату заборгованості за орендну плату не здійснив, тому позивач, звертаючись до суду, у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість та виселити з приміщення.

02.02.2015 р. відповідач подав клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки вважає, що даний спір не підвідомчий господарському суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з приписами ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, господарським судам підвідомчі справи, коли правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер, а склад учасників спору відповідає ст. 1 ГПК України.

Згідно з ч.3 ст. ГК України, господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Відповідно до ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення від 20.01.2012 р. Однак, судом встановлено, що вказаний договір укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як фізичними особами, а не фізичними особами-підприємцями.

Виходячи із викладених вище норм, спори такої категорії не підлягають вирішенню в господарських судах України, а позивачу слід звертатися із відповідним позовом в порядку цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд,-

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та виселення з приміщення - припинити.

Суддя Манюк П.Т.