ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа № 908/5141/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Потапенко В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Кучеренко О.П., Шапчіц Ю.В., Черникова Н.С.

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №292З/3) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.11.14 року у справі № 908/5141/14

за позовом Запорізької обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, м. Запоріжжя

до ПАТ "КБ "Південкомбанк", м. Донецьк

про зобов'язання вчинити дії та перерахувати кошти у розмірі 1344529,36 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2014 року по справі №908/5141/14 (суддя Мірошниченко М.В.) повернуто без розгляду позовну заяву Запорізької обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, м. Запоріжжя.

Позивач, Запорізька обласна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, не погодився з зазначеною ухвалою, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм процесуального права при її прийнятті.

В апеляційній скарзі та поясненнях до апеляційно скарги, крім іншого, апелянт зазначає, що на виконання ухвали суду від 07.11.2014 року, якою було повернуто первісну позовну заяву через об'єднання в ній позовних вимог за чотирма різними договорами, позивач роз'єднав позовні вимоги, подавши 24.11.2014 року до господарського суду Запорізької області 4 окремі позовні заяви, які за своїм змістом є ідентичними первісній позовній заяві, відмінність лише у роз'єднанні чотирьох позовних вимог у окремі позовні заяви.

Проте, 24.11.2014 року господарський суд Запорізької області розглянувши позовну заяву за одним із договорів з первісної позовної заяви, виніс ухвалу про її повернення на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Скаржник вважає, що при винесенні зазначеної ухвали суд не врахував п. 3.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року, згідно якого, повертаючи позовну заяву згідно з ч. 1 ст. 63 ГПК України, господарський суд повинен зазначити у відповідній ухвалі всі підстави такого повернення.

Крім того, апелянт наполягає на тому, що позовна заява є вимогою вчинити дії, а вчинення дій не підлягає вартісній оцінці. Як зазначає апелянт, грошові кошти є власністю позивача, що передані відповідачу за договором банківського вкладу "Клуб мільйонерів" №490Д-17Ю, а відповідач має за умовами п.п. 1.3, 2.3 та п. 3.2.2 договору перерахувати грошові кошти на поточний рахунок позивача. Тобто, позивач згідно позовної заяви просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії, а саме - виконати умови договору, тому апелянтом сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру. Посилання суду на необхідність сплатити судовий збір за подання позову, як за вимогу майнового характеру, на думку позивача, є безпідставним.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що судом не в повному обсязі вивчено матеріали позовної заяви, невірно віднесено позов немайнового характеру до майнових, а отже застосування п. 4 ч. 1 ст. 63ГПК України, як підстави для повернення позовної заяви, не відповідає законодавству та обмежує відповідача у виборі способу захисту своїх порушених прав.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.11.2014 року по справі №908/5141/14 та передати позовну заяву і додані до неї матеріали на розгляд господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 року у справі №908/5141/14 (колегія суддів у складі: головуючий судя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.) апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 02.02.15 року.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.15 року, у зв'язку з хворобою судді Пушая В.І., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Плужник О.В., Потапенко В.І.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

З огляду на те, що явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, а неявка в судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення ухвали господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, в червні 2014 р. позивач звертався до банку з вимогою про перерахування суми вкладу та нарахованих процентів за користування вкладом. Проте відповідач не повернув грошові кошти позивачу.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача з позовом до господарського суду про зобов'язання ПАТ "КБ "Південкомбанк" виконати умови Договору та перерахувати грошові кошти у розмірі 1344529,36 грн. на поточний рахунок №7796, відкритий Запорізькою обласною організацією профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України у ПАТ "КредіАгрікольБанк".

Предметом позову, як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підставою позову - є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Так, предметом даного спору є вимога позивача про зобов'язання ПАТ "КБ "Південкомбанк" виконати умови Договору та перерахувати грошові кошти у розмірі 1344529,36 грн. на поточний рахунок.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спір є майновим, коли його предметом є речі, що мають вартісну оцінку, у тому числі гроші, та за результатом вирішення якого визначається їх юридична доля, зокрема, стягнення або приналежність певній особі.

Надаючи оцінку заявленому позову, колегія суддів констатує, що позивач фактично просить стягнути з відповідача вказану суму коштів, що є певною ознакою майнового характеру спірних взаємовідносин.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Перелік підстав та порядок повернення судом позовної заяви без розгляду визначений статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Стаття 4 Закону України "Про судовий збір" визначає розміри ставок судового збору за подання до господарського суду як позовної заяви майнового характеру, так і позовної заяви немайнового характеру, в залежності від заявлених позовних вимог (майнового або немайнового характеру).

У підпункті 2.2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна.

Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

В даному випадку, пунктом 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 вказаного Закону, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Згідно пп. 2.2.2 п. 2.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" у 2014 році встановлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1218 гривень.

Як обгрунтовано встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про зобов'язання ПАТ "КБ "Південкомбанкґ" виконати умови Договору та перерахувати грошові кошти у розмірі 1344529,36 грн. на поточний рахунок №7796, відкритий у ПАТ "КредіАгрікольБанк", відкритий Запорізькою обласною організацією профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України.

При зверненні з даним позовом до суду, до матеріалів позовної заяви позивачем було надано платіжне доручення №204 від 01.07.2014 року про сплату 1218,00 грн. судового збору. Інші докази сплати судового збору в матеріалах позовної заяви відсутні.

Тобто, судовий збір сплачено заявником, як за вимогою немайнового характеру.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позовна заява Запорізької обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України містить вимогу про спонукання відповідача перерахувати суму 1344529,36 грн., а відтак даний позов носить майновий характер і має забезпечуватись судовим збором у відповідності до п. 1 п. п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", згідно якого, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, справляється судовий збір у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а при прийнятті ухвали місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

На підставі вищевикладеного, ухвала господарського суду Запорізької області від 24.11.2014 року по справі №908/5141/14 прийнята з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.11.2014 року по справі №908/5141/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 05.02.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Потапенко В.І.

Суддя Плужник О.В.