РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015Справа № 908/5297/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія»

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 42924,46 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Резніченко П.А. (представник за довіреністю);

від відповідача - Сєров Є.І. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» (далі - Позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу № 20/3121-МТР від 27.12.2013, 07.1/8-МТР від 13.01.2014.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов зазначених договорів в частині своєчасної оплати отриманого товару.

У судовому засіданні 21.01.2015 представник відповідача надав суду пояснення, у яких визнав позовні вимоги лише частково, та надав суду власний розрахунок заборгованості за договорами. Представник позивача погодився із наданими відповідачем розрахунками.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 між Позивачем, як продавцем, і Відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу № 20/3121-МТР (далі - Договір № 1), відповідно до умов якого Позивач зобов'язався передати, а Відповідач - прийняти і оплатити продукцію (далі - товар) відповідно до Додатку, що є невід'ємною частиною Договору.

Пунктами 2.1, 4.1 Договору № 1 встановлено, що номенклатура, кількість та ціна товару, номінована в національній валюті України, повинні відповідати Додатку.

09.04.2014 Позивач за видатковою накладною № 04091 поставив на умовах DDP на склад Відповідача (структурний підрозділ - Качанівський газопереробний завод), с. Мала Павлівка, Охтирський район, Сумська область, вул. Центральна, 1 (ІНКОТЕРМС-2010), як це обумовлено п. 3.1 Договору № 1 та п. 3 Додатку, і передав у власність Відповідача товар на суму 27 312 грн.

Факт прийняття Відповідачем товару підтверджується підписаними повноважними представниками сторін накладною № 04091 та актом приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 573 від 14.04.2014.

Згідно з п. 5.2 Договору № 1 та п. 6 Додатку, оплата за поставлений Товар здійснюється Відповідачем по факту поставки протягом 30 календарних днів.

В той же час, Відповідач оплатив поставлений товар лише 18.11.2014.

Крім того, 13.01.2014 між Відповідачем і Позивачем укладено Договір купівлі-продажу № 07.1/8-МТР (далі - Договір № 2), за змістом аналогічний Договору № 1.

09.04.2014 Позивач, за видатковою накладною № 04092 поставив на умовах DDP склад Відповідача (структурний підрозділ - Качанівський газопереробний завод), с. Мала Павлівка, Охтирський район, Сумська область, вул. Центральна, 1 (ІНКОТЕРМС-2010), як це обумовлено п. 3.1 Договору № 2 та п. З Додатку, і передав у власність Відповідача Товар на суму 201 366 грн.

Факт прийняття Відповідачем товару підтверджується підписаними повноважними представниками сторін накладною № 04092 та актом приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 574 від 14.04.2014.

Згідно з п. 5.2 Договору № 2 та п. 6 Додатку, оплата за поставлений товар здійснюється Відповідачем по факту поставки протягом 20 календарних днів.

В той же час, Відповідач оплатив Товар лише 18.11.2014.

На підставі викладеного Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача 13141,91 грн. пені, 25105,93 інфляційних та 3699,05 грн. трьох процентів річних за порушення останнім грошового зобов'язання.

Оцінивши подані Позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Факт передачі Позивачем Відповідачеві товару матеріалами справи доведений і сторонами не заперечується.

У відповідності до умов п. 5.2 Договорів, останнім днем здійснення Відповідачем оплати за поставлений товар за Договором № 1 є 15.05.2014, а за Договором № 2 - 05.05.2004.

В той же час оплата зазначеного товару здійснена Відповідачем лише 18.11.2014.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення інфляційних та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши доданий Позивачем у позові розрахунок вищевказаних санкцій, відповідно до якого розмір інфляційних складає 25105,93 грн., та трьох процентів річних - 3699,05 грн., суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та арифметичну неточність, в зв'язку з чим вважає за необхідне застосувати розрахунок Відповідача, відповідно до якого розмір інфляційних складає - 24529 грн. та трьох процентів річних - 3680,25 грн. Виконаний Відповідачем розрахунок судом перевірений та Позивачем не заперечується.

Стосовно стягнення з Відповідача пені слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань регулюються Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 3 Закону, розмір пені, передбачений ст. 1 Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У Договорах №№ 1-2, укладених між сторонами, відсутні положення щодо забезпечення виконання зобов'язання неустойкою у вигляді пені, у зв'язку з чим підстави для її стягнення відсутні.

Зазначена позиція, зокрема, викладена у постановах Вищого господарського суду України від 19.08.2014 у справі № 910/3757/14, від 13.05.2014 у справі № 910/20279/13, від 16.07.2012 у справі № 13/5009/3169/11.

Відтак, вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені в сумі 13141,91 грн. суперечать нормам діючого законодавства і задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Судовий збір, відповідно до положень статті 49 ГПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» (83086, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 43; ідентифікаційний код 36104221) 24529 (двадцять чотири тисячi п'ятсот двадцять дев'ять) грн. інфляційних, 3680 (три тисячi шістсот вісімдесят) грн. 25 коп. трьох процентів річних та 1200 (одну тисячу двісті) грн. 67 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.01.2015

Суддя Сташків Р.Б.