номер провадження справи 31/153/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 Справа № 908/5628/14

Господарський суд Запорізької області у складі судді Хуторного В.М., при секретарі Ломейко Н.І.

За участю представників: від позивача - Данилевський О.М., довіреність №14-19 від 18.04.2014 р.; від відповідача - Вінтоняк Д.О., довіреність №41/01 від 21.11.2014 р.;

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи №908/5628/14,

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (скорочено ПАТ «НАК «Нафтогаз України»);

до відповідача: Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м. Маріуполь Донецької області (скорочено ККП «Маріупольтепломережа»;

про стягнення суми

Ухвалою господарського суду від 10.12.2014 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено справу та присвоєно номер провадження 31/153/14, справу до розгляду в засіданні призначено на 14.01.2015 р. та в судовому засіданні оголошено перерву на 29.01.2015 р.

За клопотанням представників позивача та відповідача, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Сутність спору:

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з ККП «Маріупольтепломережа» заборгованості за договором №14/2532/11 на купівлю - продаж природного газу від 30.09.2011 р. в загальній сумі 5418754,04 грн., з якої 619053,91 грн. - 3% річних та 4799700,13 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані обставинами викладеними у позові та в обґрунтування вимог позивач посилається на ст. ст. 1, 2, 12, 15, 54 57, 61, 67, 82-85 ГП України, ст. ст. 193, 216-217, 231, 264 - 265 ГК України, ст. ст. 11 - 16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 ЦК України, умови договору№14/2532/11 від 30.09.2011 р. та судові рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012 р. по справі №5006/17/83/12 та по справі №905/131/14 від 18.02.2014 р.

Представник позивача у судовому засіданні на заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

ККП «Маріупольтепломережа», відповідач у справі, у відзиві на позовну заяву вказує на те, що позивачем при складанні позову не було враховано проплати за договором №14/2532/11 від 30.09.2011 р. в загальній сумі 308397,55 грн., а відтак залишок основного боргу складає 35508344,09 грн., а не 35816741,64 грн. На думку відповідача розрахунок 3% річних містить помилку в кількості днів за зобов'язанням грудня 2011 р., а в розрахунку інфляційних втрат не враховані суми проплат. Просить при прийнятті рішення застосувати норми ст. 233 ГК України та положення ст. 83 ГПК України, зменшивши розмір штрафних санкцій на 95%, посилаючись на складне фінансове становище підприємства та ситуацією в регіоні.

Представник відповідача у судовому засіданні доводи, викладені у відзиві підтримує.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 р. між НАК «Нафтогаз України» (Продавець, позивач у справі) та ККП «Маріупольтепломережа» (Покупець, відповідач у справі) було укладено Договір №14/2532/11 на купівлю - продаж природного газу від 30.09.2011 р. (далі Договір №14/2532/11), за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця у IV кварталі 2011 р. та у 2012 р. імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21.00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України», далі - газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору №14/2532/11).

Згідно п. 3.1.2 Договору №14/2532/11, Покупець до 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується Продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.

Приймання - передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця (п. 3.3 Договору №14/2532/11.

Пунктом 3.4 Договору №14/2532/11 сторони погодили, що не пізніше 5- го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірника акту приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8- го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відповідь від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Додатковими угодами №1 від 30.09.2011 р., №2 від 11.10.2011 р.№3 від 31.11.2012 р. вносились зміни до п. 5.2 Договору №14/2532/11 щодо ціни газу за 1000 куб. м.

За приписами п. 6.1 Договору №14/2532/11, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 - го числа наступного за місяцем поставки газу.

Цей Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 р. до 31 грудня 2012 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору №14/2532/11).

Згідно Додаткової угоди №4 від 31.07.2012 р. сторони дійшли згоди, що Договір №14/2532/11 від 30.09.2011 р. припинив дію в частині передачі природного газу з 01.02.2012 р. (п. 1 Додаткової угоди №4 від 31.07.2012 р.).

В позовній заяві позивач вказує на те, що у період з жовтня 2011 р. по січень 2012 р. ним відповідачу було передано імпортованого природного газу на загальну суму 68868194,70 грн., що підтверджується Актами приймання - передачі природного газу, а саме: від 31.10.2011 р. на суму 267807,48 грн. у обсязі 59,482 тис. куб. м.; від 31.10.2011 р. на суму 7710876,36 грн. у обсязі 2022,578 тис. куб. м.; від 30.11.2011 р. на суму 18174972,70 грн. у обсязі 4767,331 тис. куб. м.; від 31.12.2011 р. на суму 19051500,65 грн. у обсязі 49997,246 тис. куб. м. та від 31.01.2011 р. на суму 23663037,50 грн. у обсязі 5996,867 тис. куб. м.

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.12.2012 р. по справі №5006/17/83/12 стягнуто з ККП «Маріупольтепломережа» на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України» основний борг в сумі 32260836,92 грн. та штрафні санкції на загальну суму 3175301,94 грн.

Відповідачем станом на 23.06.2014 р. рішення суду від 03.12.2012 р. по справі №5006/17/83/2012 р. не виконано, оплати основного боргу за отриманий товар у жовтні 2011 р. - січні 2012 р. згідно договору №14/2532/11 не здійснено.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.02.2014 р. по справі №905/131/14 позовні вимоги НАК «Нафтогаз України» про стягнення ККП «Маріупольтепломережа» 3% річних задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1185328,75 грн. - 3% річних та судовий збір. Нарахування 3% річних заявлено по 01.11.2013 р.

Оскільки відповідачем не виконані умови Договору №14/2532/11 від 30.09.2011 р. щодо оплати отриманого природного газу, позивачем нараховано 3% річних за період з 02.11.2013 р. по 23.06.2014 р. та інфляційних втрат за період листопад 2013 р. - червень 2014 р.

Стягнення з відповідача 3% річних в сумі 619053,91 грн. та інфляційних втрат в сумі 4799700,13 грн. є предметом розгляду по даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

На час подання позову по даній справі, рішення господарського суду Донецької області по справі №5006/17/83/2012 від 03.12.12 р. та по справі №905/131/14 від 18.02.2014 р. боржником в частині сплати виконано частково в сумі 308397,55 грн., що не заперечується позивачем. Заборгованість за договором №14/2532/11 від 30.09.2011 р., що була предметом розгляду за судовим рішенням по справі №5006/17/83/2012 від 03.12.12 р. складає 35508344,09 грн. та на час розгляду справи в суді не погашена.

Відтак, після прийняття судом рішень по справах №5006/17/83/2012 від 03.12.12 р. та №905/131/14 від 18.02.2014 грошове зобов'язання боржника (відповідача) не припинилось, оскільки кредитор (позивач) реально грошові кошти не отримав.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання. Передбачені ст. 625 ЦК відсотки річних та інфляційні втрати можуть нараховуватись кредитором до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання боржником.

Приймаючи до уваги невиконання відповідачем грошового зобов'язання за вищевказаними судовими рішеннями, вимоги про стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних є правомірними.

Суд погоджується з доводами відповідача, що при здійсненні розрахунку інфляційних втрат за зобов'язанням грудня 2011 р. позивачем не вірно визначено суму боргу в розмірі 19051500,65 грн., оскільки не враховані часткові проплати, здійснені відповідачем у період з 23.06.2012 р. по 31.01.2013 р. Перерахувавши розрахунок нарахування інфляційних втрат позивача та контрозрахунок відповідача суд дійшов висновку, що за зобов'язанням грудня 2011 р. за період з листопада 2013 р. по травень 2014 р. інфляційні втрати складають 1053581,42 грн. та за зобов'язанням січня 2012 р. за період з листопада 2013 р. по травень 2014 р. інфляційні втрати становлять 2658942,11 грн. Таким чином, задоволенню підлягають інфляційні втрати в сумі 3712523,53 грн.

Перерахувавши наданий позивачем розрахунок 3% річних за зобов'язаннями грудня 2011 р. та січня 2012 р. суд дійшов висновку, що він містить помилку, а саме у розрахунку за зобов'язанням грудня 2011 р. за період з 12.06.2014 по 23.06.2014 р., оскільки вірним періодом для нарахування 3% річних є з 12.06.2014 р. по 22.06.2014 р., так як договором №14/2532/11 від 30.09.2011 р. не визначено з якої дати сплачена (проведена банком) сума зараховуватися як погашений платіж. Отже, правильною сумою 3% річних за зобов'язанням грудня 2011 р. та зобов'язанням січня 2012 р. за період з 02.11.13 р. по 23.06.2014 р. є 618359,44 грн.

Клопотання відповідача про застосування судом норм ст. 233 ГК України та положень ст. 83 ГПК України судом відхиляється, оскільки не надходження коштів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу негативно впливає на його господарську діяльність.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87534, Донецька область, м. Маріуполь, Жовтневий район, вулиця Гризодубової, буд. 1, код ЄДР 33760279) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вулиця Б. Хмельницького, буд. 6, код ЄДР 20077720) інфляційні втрати в сумі 3712523 (три мільйони сімсот дванадцять тисяч п'ятсот двадцять три) грн. 53 коп., 3% річних в сумі 618359 (шістсот вісімнадцять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 44 коп. та судовий збір в сумі 58390 (п'ятдесят вісім тисяч триста дев'яносто) грн. 92 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 02.02.2015 р.

Суддя В.М. Хуторной