РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015Справа №910/25670/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ІНФОРМАЦІЯ ТЕХНОЛОГІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн"

про стягнення 321 133,82 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники:

від позивача: Пагер С.М. (дов. № 15/07-1 від 15.07.2014)

від відповідача: Загородня Д.М. (дов. від 11.12.2014)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 04.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

19.11.2014 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ІНФОРМАЦІЯ ТЕХНОЛОГІЯ" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн" (надалі - відповідач) про 321 133,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2014 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/25670/14, розгляд справи призначено на 10.12.2014.

В судове засідання, призначене на 10.12.2014, з'явився представник позивача.

В судове засідання, призначене на 10.12.2014, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 4, згідно якого 28.11.2014 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

10.12.2014 відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладав розгляд справи на 14.01.2015.

В судове засідання, призначене на 14.01.2015, з'явились представники сторін та надали пояснення.

14.01.2015 представник позивача заявив клопотання про продовження строків розгляду справи.

Ухвалою суду розгляд справи продовжено на 15 днів та відкладено на 28.01.2015.

В судове засідання, призначене на 28.01.2015, з'явились представники сторін та надали пояснення.

В судовому засіданні розглянуто заяву позивача про зміну предмету позову.

Предметом позову є стягнення заборгованості за Договорами субпідряду № 120/10-11 (надалі - Договір-1), а також № 34/03-11 від 06.09.2011 в сумі 321 133,82 грн.

Після порушення провадження у справі позивачем подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивач просить стягнути заборгованість за договором № 40/03-11 від 18.10.2011.

Отже, подавши заяву про зміну предмету спору, позивач змінив одночасно підставу позову.

Пунктом 4 ст. 22 ГПК України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі засобами захисту права, які визначені, наприклад, у ст.16 ЦК України. Під засобами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 22 ГПК України, одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається.

Згідно з п. 2 Інформаційного листа Вищий господарський суд України у від 02.06.2006 року № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році», відповідно до якого за змістом зазначеної норми ГПК України зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива. Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, господарський суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Як неодноразово наголошував в своїх роз'ясненнях Вищих господарський суд України, під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявления ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві - така дія кваліфікується як зміна предмета позову.

Так, у п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову.

В п. 3.11. цієї постанови Пленум ВГСУ роз'яснив, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Таким чином, заява позивача про зміну предмету позову не підлягає прийняттю, оскільки нею, всупереч ст. 22 ГПК України, одночасно змінено підставу та предмет позову.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.082011 між Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ІНФОРМАЦІЯ ТЕХНОЛОГІЯ" (надалі - позивач, субпідрядник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн" (надалі - відповідач, генпідрядник) було укладено Договір субпідряду № 120/10-11 (надалі - Договір-1), а також 06.09.2011 між сторонами було укладено Договір субпідряду № 34/03-11 (надалі - Договір-2).

Згідно умов п. 1.1 Договорів у порядку та на умовах, визначених цим Договором Субпідрядник зобов'язується на свій ризик виконати комплекс робіт, а Генпідрядник забовтується прийняти належним чином виконані Роботи та оплатити їх.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 3.1.2 Договорів не пізніше 7 робочих днів з дати підписання Сторонами Акту Генпідрядник оплачує виконанні Роботи та з обов'язковим врахуванням сплаченого Генпідрядником авансу визначеного в п. 3.1.1 Договорів.

На виконання умов Договору позивач виконав роботи, що підтверджується актами виконаних будівельних робіт КБ-2в.

Відповідно до ч.1 ст. 853 замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Акти відповідачем були підписані без жодних зауважень.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що по договору № 120/10-11 від 26.08.2011 згідно долучених виписок з рахунку відповідача оплат та виконаних робіт позивачем станом на 31.12.2014 обліковується переплата відповідачем на користь позивача виконаних позивачем робіт на суму 118 256, 08 грн.

По договору № 34/03-11 від 06.09.2011 згідно долучений виписок з рахунку відповідача оплат та виконаних робіт позивачем відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2014 обліковувалась заборгованість відповідача перед позивачем на суму 63 968, 22 грн., яку відповідач визнав, провівши зарахування зустрічних однорідних вимог 28.01.2015 з дати отримання позивачем заяви відповідно до абзаців 2, 3 частини 22 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009 за № 01-08/163 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» в розмірі 63 968, 22 грн. заборгованості по договору № 34/03-11 від 06.09.2011 за рахунок переплати по договору №120/10-11 від 26.08.2011.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги за договором № 120/10-11 від 26.08.2011 задоволенню не підлягають. А вимоги, які виникли на підставі договору № 34/03-11 від 06.09.2011 підлягають припиненню у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В іншій частині заявлених позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій суд відмовляє у задоволенні з огляду на наступне.

По договору субпідряду №120/10-11 від 26.08.2011 року на дату звернення до суду із і позовом заборгованість відсутня, а обліковувалась переплата відповідача на користь позивача. Нарахування штрафних санкцій по цьому договору є безпідставним.

По договору субпідряду № 34/03-11 від 06.09.2011 року на дату звернення до суду із вказаним позовом заборгованість існувала в сумі 63 968, 22 грн., яка на час розгляду справи погашена зарахуванням.

Штрафні санкції можливо нараховувати виключно по договору субпідряду № 34/03- 11 від 06.09.2011 року на суму заборгованості в розмірі 63 968, 22 грн.

Однак дата виникнення заборгованості для обрахування штрафних санкцій відсутня, оскільки дана заборгованість виникла з останнього акту виконаних робіт по формі КБ-2в, але даний акт не містить дати його підписання.

Відповідно до пункту 3.1. договору субпідряду № 34/03-11 від 06.09.2011 генпідрядник (відповідач) сплачує субпідряднику (позивачу) роботу у наступному порядку:

не пізніше 3 робочих днів з дати підписання сторонами поточного кошторису на роботи - авансовий платіж в розмірі 30% від вартості робіт, вказаної в п.2.1. Договору (загальної ціни Договору).

Не пізніше 7 робочих днів з дати підписання сторонами акту відповідач оплачує суми за виконані роботи та з обов'язковим врахуванням раніше сплаченого відповідачем авансу.

Останній підписаний між сторонами акт виконаних робіт по договору субпідряду № 34/03-11, з якого виникла заборгованість в розмірі 63 968, 22 грн., не містить дати його підписання.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк віл дня пред'явлення вимоги (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Однак, вимоги про сплату залишкової суми акту відповідач від позивача не отримував, такою вимогою став даний позов до суду, що визначає безпідставність нарахування позивачем штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення основного боргу на суму 63 968,22 грн. провадження у справі №910/25670/14 - припинити.

2. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

3. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 06.02.2015

Суддя М.О. Лиськов