ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 911/165/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до комунального підприємства «Васильківтепломережа», Київська обл., м. Васильків

про стягнення 619357,17 грн.

за участю представників:

від позивача: Мельник В.В. (дов. № 24-93 від 18.04.2014 р.);

від відповідача: Кашуба Л.Г. (дов. № 59 від 22.01.2015 р.);

Обставини справи:

публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до комунального підприємства «Васильківтепломережа» (далі - відповідач) про стягнення 619357,17 грн., з яких 132943,75 грн. пені, 171246,33 грн. штрафу, 241015,58 грн. інфляційних втрат та 74151,51 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 12/947-ТЕ-17 від 28.09.2012 р. купівлі-продажу природного газу в частині своєчасної оплати отриманого природного газу. В зв'язку з простроченням оплати відповідачем отриманого в жовтні-грудні 2012 р. природного газу позивачем на підставі п. 7.2. договору нараховано відповідачу 132943,75 грн. пені та 171246,33 грн. штрафу та на підставі ст. 625 ЦК України - 241015,58 грн. інфляційних втрат та 74151,51 грн. 3% річних.

В судовому засіданні 03.02.2015 р. представником відповідача надано суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, до якого додано відзив на позовну заяву, в якому відповідач, посилаючись на погашення в добровільному порядку заборгованості перед позивачем за отриманий природний газ та скрутне матеріальне становище КП «Васильківтепломережа», на підставі ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України просить суд зменшити суму нарахованих пені та штрафу на 50%.

Представник позивача в судовому засіданні 03.02.2015 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.02.2015 р. підтримав клопотання про зменшення суми нарахованих пені та штрафу на 50% з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2012 р. між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та комунальним підприємством «Васильківтепломережа» (покупець) було укладено договір № 12/947-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу (договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Згідно з п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.09.2012 р. по 31.12.2012 р. газ обсягом до 3176,2 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): ІV кв. - 3176,2 (жовтень - 496,5; листопад - 1202,2; грудень - 1477,5).

Обсяги газу, що планується передати за договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі ± 5% (плюс/мінус п'ять відсотків) від узгодженого сторонами згідно з п. 2.1. договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу (підпункти 2.1.1., 2.1.2. пункту 2.1. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Пунктом 5.2. договору передбачено, що всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ - 1309,20 грн.

У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, вони є обов'язковими для сторін за договором з моменту введення їх в дію (п. 5.3. договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В пункті 11.1. договору сторони погодили, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.09.2012 р. і діє в частині поставки газу до 31.12.2012 р., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору в жовтні-грудні 2012 р. позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3568288,74 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 27.11.2012 р. за жовтень 2012 р. на суму 411001,08 грн., від 30.11.2012 р. за листопад 2012 р. на суму 1071912,73 грн. та від 31.12.2012 р. за грудень 2012 р. на суму 2085374,93 грн.

Відповідач за отриманий природний газ у сумі 3568288,74 грн. розрахувався повністю, проте з порушенням встановленого п. 6.1. договору строку, що підтверджується довідкою позивача про операції по підприємству «Васильківтепломережа КП» з 01.09.2012 р. по 26.11.2014 р. та визнається відповідачем.

Враховуючи викладене, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 132943,75 грн. пені за прострочення оплати отриманого в жовтні-грудні 2012 р. природного газу, нарахованої за загальний період з 14.11.2012 р. по 13.07.2013 р. включно на прострочену заборгованість відповідача по кожному акту приймання-передачі природного газу з урахуванням здійснених відповідачем проплат.

Згідно з п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Відповідно до п. 1.9. постанови № 14 від 17.12.2013 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період прострочення, а тому позивачем невірно нараховано пеню по 21.12.2012 р. включно на прострочену заборгованість за жовтень 2012 р. та по 27.12.2012 р. включно на прострочену заборгованість за листопад 2012 р., оскільки заборгованість відповідача за жовтень 2012 р. була погашена 21.12.2012 р., а за листопад 2012 р. - 27.12.2012 р. Зазначене також стосується визначення позивачем періодів нарахувань пені на заборгованості, що були погашені відповідачем декількома платежами.

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом на прострочену заборгованість відповідача за жовтень-грудень 2012 р. з урахуванням зазначених позивачем дат початку періодів прострочення по встановлені судом вірні дати закінчення періодів прострочення та з урахуванням часткових проплат, сума пені становить 132057,12 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач на підставі п. 7.2. договору також просить суд за прострочення понад 30 днів оплати отриманого у жовтні та грудні 2012 р. природного газу стягнути з відповідача 171246,33 грн. штрафу, нарахованого на заборгованість за отриманий у жовтні 2012 р. природний газ у сумі 361001,08 грн. та за отриманий у грудні 2012 р. природний газ у сумі 2085374,93 грн.

Враховуючи, що заборгованість відповідача за отриманий у жовтні 2012 р. природний газ у сумі 361001,08 грн. та за отриманий у грудні 2012 р. природний газ у сумі 2085374,93 грн. існувала більше ніж 30 днів, а наданий розрахунок штрафу є арифметично вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача 171246,33 грн. штрафу підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 241015,58 грн. інфляційних втрат та 74151,51 грн. 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача по кожному платежу з урахуванням часткових проплат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 241015,58 грн. інфляційних втрат, що нараховані за період листопад-грудень 2012 р. на прострочену заборгованість за жовтень 2012 р., за грудень 2012 р. на прострочену заборгованість відповідача за листопад 2012 р. та за січень 2013 р. - жовтень 2014 р. на прострочену заборгованість відповідача за грудень 2012 р.

Однак, наданий розрахунок інфляційних втрат є невірним, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати за періоди, в яких заборгованість відповідача існувала менше місяця, а саме за листопад-грудень 2012 р. на прострочену заборгованість відповідача за жовтень 2012 р. (заборгованість відповідача за жовтень 2012 р. виникла 14.11.2012 р. та була повністю сплачена відповідачем 21.12.2012 р.), за грудень 2012 р. на прострочену заборгованість відповідача за листопад 2012 р. (заборгованість відповідача за листопад 2012 р. виникла 14.12.2012 р.) та за січень 2013 р., жовтень 2014 р. на прострочену заборгованість відповідача за грудень 2012 р. (заборгованість відповідача за грудень 2012 р. виникла 14.01.2013 р. та була повністю сплачена відповідачем 16.10.2014 р.)

Крім того, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати на заборгованості, на які вже були нараховані інфляційні втрати, та виходячи з їх розміру станом на початок, а не на кінець кожного місяця періоду нарахування.

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за лютий 2013 р. - вересень 2014 р. на прострочену заборгованість відповідача за грудень 2012 р. з урахуванням часткових проплат, інфляційні втрати становлять 201532,81 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 74151,51 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період з 14.11.2012 р. по 16.10.2014 р. включно на прострочену заборгованість відповідача по кожному акту приймання-передачі природного газу з урахуванням здійснених відповідачем проплат.

Оскільки, як вже зазначалось, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період прострочення, то позивачем невірно нараховано 3% річних по 21.12.2012 р. включно на прострочену заборгованість за жовтень 2012 р., по 27.12.2012 р. включно на прострочену заборгованість за листопад 2012 р. та по 16.10.2014 р. включно на прострочену заборгованість за грудень 2012 р., оскільки заборгованість відповідача за жовтень 2012 р. була погашена 21.12.2012 р., за листопад 2012 р. - 27.12.2012 р., а за грудень 2012 р. - 16.10.2014 р. Зазначене також стосується визначення позивачем періодів нарахувань 3% річних на заборгованості, що були погашені відповідачем декількома платежами.

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом на прострочену заборгованість відповідача за жовтень-грудень 2012 р. з урахуванням зазначених позивачем дат початку періодів прострочення по встановлені судом вірні дати закінчення періодів прострочення та з урахуванням часткових проплат, сума 3% річних становить 73862,25 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Посилання відповідача в обґрунтування наявності підстав для зменшення судом розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на скрутне матеріальне становище КП «Васильківтепломережа» та збитковість діяльності підприємства, в зв'язку з значною заборгованістю населення за відпущену теплову енергію, що підтверджується звітом про фінансові результати КП «Васильківтепломережа» за 9 місяців 2014 р., не приймаються судом до уваги, оскільки наданий відповідачем звіт відображає фінансові результати діяльності КП «Васильківтепломережа» за 2014 р. рік, в той час як заборгованість відповідача за отриманий природний газ, стягнення якої є предметом спору у даній справі, виникла ще в 2012 р.

При цьому, судом прийнято до уваги той факт, що заборгованість відповідача за отриманий в жовтні-грудні 2012 р. на підставі договору № 12/947-ТЕ-17 від 28.09.2012 р. природний газ була повністю погашена відповідачем лише в жовтні 2014 р., тобто з простроченням встановленого п. 6.1. договору строку оплати майже на 2 роки, що свідчить про суттєве порушення КП «Васильківтепломережа» умов договору № 12/947-ТЕ-17 від 28.09.2012 р. в частині здійснення розрахунків за отриманий природний газ.

Таким чином, оскільки судом не встановлено виняткових обставин, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Васильківтепломережа» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 60-А, код 31916457) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) 132057,12 грн. (сто тридцять дві тисячі п'ятдесят сім грн. 12 коп.) пені, 171246,33 грн. (сто сімдесят одну тисячу двісті сорок шість грн. 33 коп.) штрафу, 73862,25 грн. (сімдесят три тисячі вісімсот шістдесят дві грн. 25 коп.) 3% річних, 201532,81 грн. (двісті одну тисячу п'ятсот тридцять дві грн. 81 коп.) інфляційних втрат та 11573,97 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот сімдесят три грн. 97 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 05.02.2015 р.