ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" січня 2015 р.Справа № 916/4553/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКОМ-ЛІЗИНГ";

до Державного підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі філії"Морськапошуково-рятувальна служба" Державного підприємство "Адміністрація морських портів України"

про стягнення 361014,63 грн

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Мазурик Б.А. по довіреності №02/12-14 від 31.12.2014р.

Від відповідача: Карабанов С.О. по довіреності №2226 від 24.11.2014р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю " ТЕКОМ-ЛІЗИНГ " звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти ( оперативний лізинг легкового автотранспорту) №152/02/13-Л від 01.02.2013р. у сумі 361014,63 грн. з яких 322855,61грн. основного боргу, 20701,56грн. пені, 2050,74грн. 3% річних та індекс інфляції 15406,72грн..

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.01.2015р. строк розгляду справи продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України.

03.12.2014р. відповідач надав до суду відзив на позов відповідно якого просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

По справі були оголошені перерви відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 27.01.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін встановлено наступне:

« 01» лютого 2013 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕКОМ-ЛІЗИНГ» (надалі за текстом - «ПОЗИВАЧ») та КАЗЕННИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «МОРСЬКА ПОШУКОВО-РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА» був укладений Договір № 152/02/13-Л про закупівлю послуг за державні кошти (оперативний лізинг легкового автотранспорту) (надалі за текстом - Договір).

За Договором, Позивач зобов'язувався надати Відповідачу послуги, а саме передати в оперативний лізинг Відповідачу легковий автотранспорт (надалі - Майно), у період з лютого 2013 року по січень 2016 року, а Відповідач прийняти і оплатити такі послуги згідно Графіку оплати лізингових платежів (Додаток №2 до Договору). Кількість послуг та майна визначена у Специфікації (Додаток № 1 до Договору).

« 05» грудня 2013 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору, згідно якої була замінена сторона у Договорі, а саме КАЗЕННЕ ПІДПРИЄМСТВО «МОРСЬКА ПОШУКОВО-РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА» на ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (надалі - ДП «АМПУ»), яке було визнано правонаступником прав та обов'язків Відповідача на підставі постанови КМУ від 14.08.2013 року № 584 та наказа Мінінфраструктури України від 05.09.2013 року № 665.

Відповідно до зазначеної постанови КМУ від 14.08.2013 року № 584, КАЗЕННЕ ПІДПРИЄМСТВО «МОРСЬКА ПОШУКОВО-РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА» було реорганізовано шляхом його приєднання до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» та наказом останнього від 27.09.2013 року № 184 була створена ФІЛІЯ «МОРСЬКА ПОШУКОВО-РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА» ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ».

Позивач повністю виконав зобов'язання, встановлені Договором, що підтверджується Актами приймання-передачі №1,2,3,4,5,6 від « 04» лютого 2013 року до Договору, згідно з якими Позивач передав Відповідачу в оперативний лізинг наступне майно:

1. Mitsubishi L 200 - 2012р.в., номер шасі MMCJNKB40CDZ25723

2. Mitsubishi L 200 - 2012р.в., номер шасі MMCJNKB40CDZ10657

3. Hyundai іx35 - 2012р.в., номер шасі TMAJU81VDDJ397420

4. Hyundai Sonata - 2011р.в., номер шасі KMHEC41CBCA335331

5. Hyundai Accent - 2012р.в., номер шасі Z94CU41DBCR156294

6. Hyundai H-1 - 2012р.в., номер шасі KMHWH81KADU515950

Разом з майном Позивачем було також передано Відповідачу реєстраційні та інші документи, обладнання та автомобільні шини, що підтверджується Актами приймання передачі до Договору від 11.02.2013 року, 13.02.2013 року, 16.02.2013 року.

Згідно п. 3.1.3. Договору Замовник (Відповідач) зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі, на умовах Договору, сплачувати за надані послуги.

Суми й період оплати лізингових платежів установлюються відповідно до Графіку оплати лізингових платежів (Додаток №2 до даного Договору) (п. 5.4. Договору).

Пункт 5.16 Договору передбачено, що сплата Замовником лізингових платежів

у відповідності із п. 5.8. та п. 5.13. цього Договору є підтвердженням належного надання

Учасником та прийняття Замовником послуг за відповідний місяць, за який здійснюється

лізинговий платіж. У випадку сплати лізингових платежів авансом, послуги вважатимуться наданими по завершенню відповідних періодів, за які здійснено такі лізингові платежі авансом. Сторони домовились шо відповідно до Графіку оплати лізингових платежів (Додаток №2 до Договору) у частині строку оплати лізингових платежів - кожний лізинговий платіж буде підтверджуватись актами приймання-передачі відповідних послуг, укладеними Сторонами..

Отже, належне надання послуг з боку Позивача підтверджується підписаними між Відповідачем та Позивачем актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) до Договору.

Відповідач за Договором зобов'язався прийняти, належним чином використовувати майно за його прямим призначенням та у встановлені строки і у повному обсязі сплачувати лізингові платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 5.8.2 Договору розрахунки проводяться щомісячно шляхом: оплати отриманих Замовником послуг після пред'явлення Учасником рахунка на оплату, не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним. Планові лізингові платежі сплачуються відповідно до Графіка оплати лізингових платежів (Додаток №2 до даного Договору).

Однак як стверджує позивач, починаючи з травня місяця 2014 року, Відповідач не виконує свої зобов'язання за Договором, а саме повністю не сплачує лізингові платежі у встановлені строки та в обсязі встановленому в Договорі, що спричинило появу суттєвої заборгованості за Договором.

« 06» червня 2014 року Відповідачу було надіслано повідомлення про заборгованість за Договором, з вимогою оплатити заборгованість по сплаті лізингового платежу на протязі 5 (п'яти) банківських днів, але, Відповідачем так і не було сплачено заборгованості, існуючої на той час.

« 31» жовтня 2014 року між Відповідачем та Позивачем було досягнуто домовленостей щодо зміни умов Договору та підписана Додаткова угода №3 до Договору. Відповідно до умов зазначеної додаткової угоди Відповідач зобов'язався повернути, а Позивач прийняти частину майна за Договором, а саме чотири легкові автомобілі Hyundai Accent, Hyundai H-1, Hyundai Sonata, Hyundai іx35 та залишити у користуванні відповідача два вантажопасажирські автомобілі Mitsubishi L 200.

Відповідно до актів повернення оперативного лізингу від 31.10.2014р. чотири легкові автомобілі Hyundai Accent, Hyundai H-1, Hyundai Sonata, Hyundai іx35 були повернуті відповідачем позивачу.

Таким чином, станом на 06 листопада 2014 року, сума основного боргу Відповідача перед Позивачем по сплаті основних лізингових платежів за Договором, за період з 06 червня 2014 року по 05 листопада 2014 року включно, складає -322 855,61 гривень

Відповідач за надані йому послуги оплату не здійснив. В звязку з чим, Відповідач порушив свої грошові зобов'язання відповідно до умов Договору.

Отже, заборгованості відповідача по сплаті основних лізингових платежів за Договором становить 322 855,61 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 361014,63 грн. з яких 322855,61грн. основного боргу, 20701,56грн. пені, 2050,74грн. 3% річних, індекс інфляції 15406,72грн. та судові витрати

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певнихумовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність надання позивачем відповідачу послуг, існування заборгованості, у зв'язку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача вартості послуг в сумі 322855,61грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми.

Оскільки Відповідачем не належним чином виконані умови Договору щодо оплати послуг, тому він зобов'язаний сплатити на користь Позивача три проценти річних від простроченої суми, розмір яких складає 2050,74 грн. та індекс інфляції в сумі 15406,72грн.

Отже, згідно розрахунку позивача, сума 3% річних складає 2050,74 грн. та індекс інфляції в сумі 15406,72грн. які підлягають стягненню.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 11.2.3. Договору, за несвоєчасне внесення лізингових платежів Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення оплати..

Враховуючи вищевикладене, суд перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем пені за прострочку виконання зобов'язання у розмірі 2050,74грн. вважає його обґрунтованим та таким що відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКОМ-ЛІЗИНГ" до Державного підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі філії"Морська пошуково-рятувальна служба" Державного підприємство "Адміністрація морських портів України" підлягають задоволенню повністю в сумі 361014,63 грн. з яких 322855,61грн. основного боргу, 20701,56грн. пені, 2050,74грн. 3% річних та індекс інфляції 15406,72грн.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 7220,29грн..

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємство "Адміністрація морських портів України" (юридична адреса; 01135, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ) в особі філії "Морська пошуково-рятувальна служба" Державного підприємство "Адміністрація морських портів України" (65026, м. Одеса, Приморський район, вул. Ланжеронівська, будинок 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКОМ-ЛІЗИНГ" (65006, м. Одеса, вулиця Вапняна, 54а, ) 322855,61грн. основного боргу, 20701,56грн. пені, 2050,74грн. 3% річних, індекс інфляції 15406,72грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7220,29 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 30 січня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов