ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 921/994/13-г/10

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Новосад Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Надра» в особі Тернопільського регіонального управління

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 29.10.2014 р.

у справі № 921/994/13-г/10

за заявою ФОП ОСОБА_2; ФОП ОСОБА_3, м.Кременець

до боржника ФОП ОСОБА_4, м.Кременець

про визнання банкрутом,

з участю представників:

від скаржника - не з`явився;

ліквідатор - Крамар Л.І.

В ході судового засідання сторонам права і обов'язки, передбачені ст..22 ГПК України роз'яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

Скаржник належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерував, в зв'язку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 29.10.2014р. у справі №921/994/13-г/10 (суддя Півторак М.Є.) про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_4 м. Кременець задоволено клопотання ліквідатора Крамар Л.І. про надання дозволу на продаж 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику, а також надано згоду на продаж цього заставного майна.

Не погоджуючись з даною ухвалою кредитор -ПАТ «КБ «Надра» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду. Крім того, як зазначає скаржник у апеляційній скарзі, що договір кредитної лінії №148/2007-МКК від 30.11.2007 року укладено між ВАТ КБ «Надра» в особі Тернопільської філії та ОСОБА_4, як фізичною особою, а не фізичною особою- підприємцем.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

29.10.2014р. господарський суд Тернопільської області розглянув клопотання ліквідатора банкрута Крамар Л.І. в якому вона просить надати дозвіл на продаж 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику, а також надати згоду на продаж цього заставного майна.

Так, 30.11.2007 р. між ПАТ «КБ «Надра» в особі Тернопільської філії та ОСОБА_4 було укладено договір кредитної лінії №148/2007-МКК. В забезпечення виконання боржником зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором укладено договір іпотеки від 30.11.2007р., згідно якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку дане нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою:АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06.07.2010р. по справі №2-701/2010 ( про поділ майна подружжя) ОСОБА_4 виділено у власність 1/3 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, а 2/3 частини будинку виділено у власність ОСОБА_6 між подружжям була домовленість, щодо відступлення від рівних часток, оскільки в подружжя двоє неповнолітніх дітей.

Окрім того, із рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.05.201-р. по справі №2-219/2010 за позовом ПАТ «КБ «Надра» в особі Тернопільського РУ доТокарського П.Ю. та поручителів згідно договору поруки, а саме: ОСОБА_6,ОСОБА_7, вбачається те, що позивачем не додержано встановленого законодавством шести місячного строку пред'явлення вимоги до поручителів від дня настання строку виконання основного зобов'язання, відтак, позивач втратив право вимоги до поручителів солідарного виконання боргових зобов'язань боржником.

22.10.2013 року ухвалою господарського суду Тернопільської області порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Постановою господарського суду від 01.11.2013 року ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відтак, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 19.01.2013 року, положення даного закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, до даної справи застосовується редакція закону, що діє з 19.01.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: ліквідатором Крамар Л.І. на виконання постанови господарського суду про визнання боржника банкрутом та приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», було надіслано запити у всі установи, які ведуть облік та реєстрацію рухомого та нерухомого майна банкрута, проведено інвентаризацію майна, укладено договір відповідального зберігання майна від 18.12.2013 року.

Із відповідей отриманих на запити ліквідатора, вбачається, що у боржника є у власності 1/3 частина будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Також, варто зазначити, що стосується звернень ліквідатора до ПАТ «КБ «Надра», як до заставного кредитора, стосовно надання дозволу на реалізацію майна банкрута, від останнього отримано листи про те, що ПАТ «КБ «Надра» не заперечує проти реалізації заставного майна банкрута, що є предметом іпотеки, а саме: 1/3 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 6 статті 42 Закону про банкрутство ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів у встановленому порядку порушує питання про виділення цієї частки.

З метою подальшої реалізації майна банкрута ліквідатором подано позовну заяву до Кременецького районного суду про поділ житлового будинку в натурі між власниками, виділення у власність ОСОБА_4 1/3 частини будинку з господарсько-побутовими будівлями та призначення будівельно-технічної експертизи для визначення можливих варіантів поділу будинку.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи ідеальні частки становлять : 1/3-площею 61,37 кв.м.вартістю 191 403,00грн.; 2/3- площею 122,78 кв.м.вартістю 382 805,00 грн.

Як вбачаєьбся з матеріалів справи, на адресу ліквідатора Крамар Л.І. поступила заява ОСОБА_6, яка є співвласником 2/3 частки даного житлового будинку, про те, що вона має намір сплатити грошову компенсацію за 1/3 частину даного будинку, що є предметом спору по справі, яка знаходиться на розгляді у Кременецькому районному суді Тернопільської області за вартістю визначеною проведеною експертизою у сумі 191 403, 00 грн.

30.09.2014 року відбулися збори комітету кредиторів ФОП ОСОБА_4, які погодили висновок експерта за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи.

Що стосується, питання майна банкрута, а саме: 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 представник кредитора ПАТ «КБ «Надра» заперечила щодо отримання грошової компенсації від співвласника ОСОБА_6 в сумі 191 403, 00 грн. та щодо реалізації 1/3 частини будинку, що належить боржнику, оскільки в іпотеці знаходиться весь будинок. Відтак, банк вимагає реалізувати все іпотечне майно, тобто цілий житловий будинок.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, про те,що відсутність згоди кредитора на реалізацію майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, перешкоджає здійсненню ліквідатором ліквідаційної процедури банкрута у даній справі, оскільки ліквідатор обмежений строками ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст.38 Закону продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно приписів статті 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута тощо згідно з законодавством.

Статтею 42 вказаного Закону передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

В ліквідаційній процедурі після визнання боржника банкрутом виявленню та продажу підлягають усі майнові активи, які належать боржнику -банкруту, за рахунок цього майна підлягають погашенню у встановленому законом порядку вимоги кредиторів.

У статті 44 Закону зазначено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Відповідно до статті 84 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відносини, пов'язані з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених розділом VII Закону про банкрутство.

Відтак, банкрутство фізичних осіб-підприємців регулюється статтями 90-92 Закону у системному взаємозв'язку із положеннями інших статей Закону про банкрутство.

Згідно статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Аналогічні норми містить і Закон про банкрутство у п. 8 ст. 90 якого визначено, що до складу ліквідаційної маси громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, включається все майно громадянина-підприємця, за винятком майна, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернено стягнення та майно, яке перебуває в заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Також, згідно ст..23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна».

Згідно п.7.1. іпотечного договору від 30.11.2007 р. іпотекодержатель має право вимагати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині. Рішення Кременецького районного суду від 07.06.2010 р. про перехід права власності на 2/3 частини предмету іпотеки стало підставою для іпотекодержателя звернутися до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки і реалізувати своє право. Аналогічне право в іпотекодержателя виникло в силу положень ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки, ОСОБА_4 є власником 1/3 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, власником 2/3 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 є: ОСОБА_6, Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.05.2010 р. по справі №2-219/2010 Позивач ВАТ КБ «Надра» в особі КБ «Надра» Тернопільського РУ втратив право вимоги до поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарного виконання боргових зобов'язань боржником ОСОБА_4, відтак, ліквідатор немає правових підстав для реалізації усього будинку, що є предметом іпотеки.

За таких обставин, доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст..104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст..91,101, 103, 105, 106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 29.10.2014 року у справі № 921/994/13-г/10 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Тернопільського регіонального управління залишити без задоволення.

3. Судові витрати покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Тернопільської області.

6. Повний текст постанови складено " 06" лютого 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О. В.

суддя Новосад Д. Ф.

суддя Мельник Г.І.