КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. справа№ 910/23386/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - не з'явились

відповідача - Лисенко Д.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р.

у справі № 910/23386/14 (суддя - Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 8 129,33 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 8 129,33 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р. у справі № 910/23386/14 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 7 129,34 грн страхового відшкодування в порядку регрессу, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р., Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повну відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що позивач, звертаючись до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування, не надав усіх необхідних документів для розгляду по суті заяви про страхове відшкодування, а тому у останнього були відсутні правові підстави для виплати шкоди в порядку регресу у розмірі 8 129,33 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/23386/14, а розгляд справи призначено на 27.01.2015 р.

В засідання суду, призначене на 27.01.2015 р., представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

31.08.2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - страховик), та Винокуровою М.Ф. (далі - страхувальник) було укладено договір страхування транспортних засобів № АМ.023462 (далі - договір).

Відповідно до умов вказаного договору об'єктом страхування визначено транспортний засіб «Тойота», державний реєстраційний номер АЕ 0199 СМ.

23.11.2011 р. в м. Дніпропетровську відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) (далі - ДТП) між транспортним засобом марки «Тойота», державний номер АЕ 0199 СМ, яким керувала Винокурова М.Ф. (страхувальник), та транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», державний номер АЕ 9780 СВ, під керуванням Ширяєва Є.Ю.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль марки «Тойота», державний номер АЕ 0199 СМ, отримав механічні пошкодження.

24.11.2011 р. до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась Винокурова М.Ф. із письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов укладеного договору страхування транспортних засобів № АМ.023462 від 31.08.2011 р.

Постановою Магдалинівського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2011 р. у справі № 3-1069/11 Ширяєва Є.Ю. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн.

Згідно зі страховим актом № UА018/L01/01 від 15.12.2011 р. та розрахунком до нього, розмір страхового відшкодування становить 8 129,33 грн.

В матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 13336 від 21.12.2011 р., яким підтверджується перерахування позивачем страхового відшкодування на рахунок Винокурової М.Ф. у сумі 2 586,09 грн, одночасно провівши взаємозалік із страхувальником за недоотриману страхову премію у розмірі 5 543,24 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 2107», державний номер АЕ 9780 СВ, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2259848 зі строком дії з 25.02.2011 р. до 24.02.2012 р.

Враховуючи вищевикладене, 04.12.2012 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 825/2012-12/ИР про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 8 129,33 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» не здійснило виплату суми страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих (ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як було зазначено вище, вина водія, який керував автомобілем «ВАЗ 2102», державний номер АЕ 9780 СВ, була доведена у судовому порядку згідно постанови Магдалинівського районного суду від 26.12.2011 р. у справі № 3-1069/11.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2102», державний номер АЕ 9780 СВ, за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2259848.

Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50 000,00 грн, франшиза - 999,99 грн, строк дії полісу з 25.02.2011 р. до 24.02.2012 р.

Таким чином, Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки «Toйота», державний номер АЕ 0199 СМ, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів».

В свою чергу, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування транспортних засобів № АМ.023462 від 31.08.2011 р. перейшло право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» підлягає частковому задоволенню у зв'язку з тим, що позивач не зменшив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого, на суму франшизи, передбаченої полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА2259848, у розмірі 999,99 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування повинна становити 7 129,34 грн (8 129,33 грн - 999,99 грн = 7 129,34 грн).

Отже, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення про часткове задоволення позовних вимог було правильно застосовано норми законодавства та достовірно досліджено наявні обставини справи у їх сукупності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про часткове задоволення позовних вимог у даній справі.

Стосовно доводів скаржника про те, що позивач, звертаючись із заявою про страхове відшкодування, не надав усіх необхідних документів для розгляду по суті заяви про страхове відшкодування, колегя зазначає, що відповідач не обгрунтував відповідно до яких норм чинного законодавства необхідні саме такі документи.

В даному випадку спірні регресні правовідносини між страховими компаніями не регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування».

Зокрема, згідно зі ст. 27 вказаного Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підтвердження фактичних затрат позивачем до заяви про страхове відшкодування було надано, зокрема, копію страхового акту № UА018/L01/01 від 15.12.2011 р. з розрахунком суми страхового відшкодування та копію платіжного доручення № 13336 від 21.12.2011 р.

На підтвердження відповідальності особи, яка завдала збиток, позивачем до вказаної заяви було долучено також копію постанови Магдалинівського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2011 р. у справі № 3-1069/11.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» належними та допустимими доказами доведено факт наявності зобов`язання відповідача з відшкодування шкоди в порядку регресу.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р. у справі № 910/23386/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/23386/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран