ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р.Справа № 922/2843/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом ПП "Стандарт-Метал", м. Харків
до ТОВ "Жилбудкомплект", м. Харків
про стягнення 338687,12 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Гавриленко О.В., довіреність від 22.01.15 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача 364262,94грн. заборгованості за поставлений товар та 17065,44грн. 3% річних. Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договорами поставки № 01/11-1 від 01.11.2011р. та № 01/02 від 01.02.2012р., внаслідок чого виникла заборгованість.

29.01.15р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що отримував товари лише за договором №01/11-1 від 01.11.2011 та сплатив за них у повному обсязі, що підтверджується в тому числі і наданим позивачем до матеріалів справи актом звіряння взаєморозрахунків. Крім того зазначає, що фактично, переліком товарів можна вважати лише довіреності якими уповноважено головного інженера Пологова С.Г. на отримання товарів у Позивача.

Проте, відповідач стверджує, що довіреності видані головному інженеру Пологову С.Г. не відповідають наданим Позивачем до матеріалів справи видатковим накладним, Тобто ТОВ «Жилбудкомплект» не уповноважувало Пологова С.Г. на отримання такої специфікації товарів.

Також, Відповідач стверджує, що вказані у всіх видаткових накладних товари ніколи ним не отримувались в натурі.

Відповідач наполягає, що підпис Пологова С.Г. на них не може свідчити про отримання товару, оскільки Пологов С.Г. є зацікавленою особою ПП «Стандарт-Метал», що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №733 від 22.04.2014, яким на адресу ПП «Стандарт-Метал» було направлено претензію КП «Харківводоканал» щодо повернення безпідставно отриманих грошових коштів. Так, у вказаному повідомленні у графі про особу в якій вручено поштове відправлення вказано «уповноваженому Пологову».

Таким чином, Відповідач вважає, що надані до матеріалів справи видаткові накладні підроблені, а підписи Пологова С.Г. як уповноваженої особи проставлені в 2014 році перед пред'явленням даного позову до суду.

Представник позивача в судове засідання 29.01.15р. не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.01.15р. проти позову заперечував та просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

Так, в позовній заяві позивач зазначає, що Між приватним підприємством "Стандарт-Метал" (далі ПП «Стандарт-Метал») та товариством з обмеженою відповідальністю "Жилбудкомплект" (далі ТОВ «Жилбудкомплект») 01 листопада 2011 року за № 01/11-1 та 01 лютого 2012 року за № 01/02 були укладені договори поставки, відповідно до яких, постачальник ПП "Стандарт-Метал", передає а покупець ТОВ "Жилбудкомплект" приймає та оплачує будівельні матеріали.

Відповідно до п. 1.1. договорів № 01/11-1 від 01 листопада 2011 року та № 01/02 від 01 лютого 2012 року, постачальник передає у власність покупцеві а покупець приймає та оплачує - будівельні матеріали, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю та загальна ціна яких визначається сторонами у специфікаціях, що є додатком до договору.

Відповідно до п. 2.1. договорів постачальник зобов'язується передати покупцеві товар разом із усіма його приналежностями та документами, що стосуються товару.

Відповідно до п. 2.2. покупець зобов'язується своєчасно і належним чином прийняти товар від постачальника та оплатити його протягом 90 банківських днів з моменту передання товару постачальником.

Відповідно до п. 3.1. вказаних договорів, оплата товарів покупцем здійснюється за загальною ціною шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.2. вказаних договорів розрахунки здійснюються через установу банку із правилами, передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків.

На виконання умов вказаних договорів позивач ПП "Стандарт-Метап" відповідно до довіреностей на отримання товару та видаткових накладних № 03/11-3 від 03.11.2011р., №01/12-11 від 01.12.2011р., № 02/12-1 від 02.12.2011 р., № 02/12-9 від 02.12.2011 р., №08/12-5 від 08.12.2011 р., №05/01-1 від 05.01.2012 р., № 10/01-1 від 10.01.2012 р., № 16/01-2 від 16.01.2012 р., № 01/05 від 01.02.2012 р., № 02/02-1 від 02.02.2012 р., № 03/02-2 від 03.02.2012 р., № 06/02-4 від 06.02.2012 р., № 07/02-3 від 07.02.2012 р., № 08/02-2 від 08.02.2012 р., № 9/3 від 09.02.2012 р., № 28/02-2 від 28.02.2012 р., № 29/02-2 від 29.02.2012 р. передав відповідачу товари, а саме будівельні матеріали, на загальну суму 627332,88 грн.

Так, позивач зазначає, що ним було виконано свої обов'язки з поставки товару в повному обсязі, відповідно до умов вказаних договорів.

В рахунок оплати за отриманий товар відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивачу відповідно до банківських виписок 12.12.2011 р. - 30983,04 грн., 25.01.2012 р. - 75509,94 грн., 17.02.2012 р. - 20000,00 грн., 24.05.2012 р. - 117560,00 грн., 07.12.2012 р. - 50000,00 грн.

Загальна сума сплати за отриманий товар відповідно до договорів поставки №01/11-1 від 01 листопада 2011 року та № 01 /02 від 01 лютого 2012 року складає 294052,98 грн.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем із сплати за поставлений товар, будівельних матеріалів, в період з 03.11.2011 р. по 29.02.2012 р. складає 364262,94 грн.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що довіреності №3 від 01.02.2012, №4 від 07.02.2012, №7 від 28.02.2012 не можуть розглядатись як належні документи на підтвердження повноважень Пологова С.Г. на отримання цінностей від імені ТОВ "Жилбудкомплект", оскільки вони не відповідають вимогам Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, щозатверджена Наказом Міністерства фінансів України від 16.0.1996 № 99 (надалі Інструкція), в редакції, що діяла в спірний період.

Так, Довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей. У разі, коли довірена особа повинна одержувати потрібні цінності в одному місці (з одного складу), але за декількома нарядами, рахунками та іншими документами, що їх замінюють, й може бути видана одна довіреність із зазначенням у ній номерів і дат видачі усіх нарядів, рахунків та інших аналогічних документів або декілька довіреностей, якщо цінності мають бути одержані на різних складах.

При виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа "Найменування цінностей" у бланку довіреності), наводиться обов'язково із зазначенням назви і кількості цінностей для одержання, незалежно від того, чи є такі відомості у документах на відпуск (наряді, рахунку, договорі, замовленні, угоді тощо) цінностей. Незаповнені рядки довіреності прокреслюються. Забороняється видавати довіреності, які повністю або частково не заповнені, не мають зразків підпису осіб, на ім'я яких вони виписані.

Строк дії довіреності встановлюється в залежності від можливості одержання та вивозу відповідних цінностей за нарядом, рахунком, накладною або іншим документом, що їх замінює, на підставі якого видана довіреність, однак, не більше як на 10 днів.

Так, довіреність №3 від 01.02.2012 не відповідає вимогам Інструкції, оскільки в ній не дотримано правила щодо заповнення необхідного реквізиту а саме «переліку цінностей». Так п. 1 та 6 переліку містить загальну назву «Покрівельний матеріал в асортименті» та «Вироби із оцинкованої сталі».

Тоді як, підставі даної довіреності без належних повноважень Позивачем видано: Акваізол АПП СХ -4 у кількості 1680 кв.м. на суму 71162,88 грн., Акваізол СХ-2,5 у кількості 1710 кв.м. на суму 59689,8 грн., руберойд РКК -350 у кількості 60 кв.м на суму 864 грн., усього на суму 131716,68 грн.

Довіреність №4 від 07.02.2012 не відповідає вимогам Інструкції, оскільки видана строком більше ніж на 10 днів. А саме з 07.02.2012 по 20.02.2012, тобто на 13 днів, що є порушення вимог Інструкції.

Довіреність №7 від 28.02.2012 не відповідає вимогам Інструкції, оскільки не містить зразку підпису довіреної особи, на яку вона виписана.

Відповідно до п. 12 Інструкції забороняється відпускати цінності у випадку подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами.

Відповідно до п. 15 Інструкції Відповідальність задотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства-постачальника, які мають право підписувати первинні документи на відпуск цінностей.

У зв'язку з чим, відповідальність за відпуск матеріальних цінностей не уповноваженій особі несе підприємство постачальник, тобто Позивач.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено перелік та встановлено вимоги до змісту первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що ідентифікують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємств від імені яких складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, Пунктом 11 Інструкції закріплено, що приймання товарів мають право здійснювати робітники отримувача (покупця), уповноважені керівництвом підприємства - отримувача. Відпуск товарно-матеріальних цінностей покупцям або передача їх безоплатно здійснюється підприємствами тільки на підставі доручень отримувачів (покупців).

Отже довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено інший первинний документ - накладну-вимогу, яка є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей.

Окрім того, Позивачем до матеріалів справи надано договір №01/02 від 01.02.2012 та чотири Специфікації до даного договору. Судом встановлено, що надані Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог видаткові накладні №07/02-3 від 07.02.2012 на суму 55205,62 грн., №08/02-2 від 08.02.2012 на суму 58982,90 грн.,№09/02-3 від 09.02.2012 на суму 36677,64 грн., №28/02-2 від 28.02.2012 на суму 58236,00, №29/02-2 від 29.02.2012 на суму 32328,00 грн., хоча і містять посилання на договір №01/02 від 01.02.2012, проте самими умовами договору постачання даних товарів не передбачені, а тому Позивачем в даному випадку обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права.

Оскільки постачання товарів не передбачено умовами Договору, підстав для застосування його положень до даних правовідносин не вбачається.

В огляду на викладене, суд вважає, що сума 241430,16 грн. за поставленні на підставі видаткових накладних №07/02-3 від 07.02.2012 на суму 55205,62 грн., №08/02-2 від 08.02.2012 на суму 58982,90 грн., №09/02-3 від 09.02.2012 на суму 36677,64 грн., №28/02-2 від 28.02.2012 на суму 58236,00, №29/02-2 від 29.02.2012 на суму 32328,00 грн. є позадоговірними зобов'язаннями, що виникли у ТОВ "Жилбудкомплект" та ПП "Стандарт-метал".

В ході розгляду даної справи, судом була призначена судово - економічна експертиза, але висновок, який було надано до суду свідчить про неможливість підтвердження розміру заборгованості, неможливість підтвердження відповідність витрат, задекларованих позивачем, неможливість документально підтвердити дебіторську заборгованість позивача.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень

Так, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували позовні вимоги, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 629, 692, 612, 712, Цивільного кодексу України; ст. 175 Господарського кодексу України; ст.ст.1, 4, 12, 32-33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.02.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко