РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015Справа № 910/27622/14

за позовомПублічного акціонерного товариства "Укрнафта"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІРОЛ-ГРУП"
простягнення 211 850, 00 грн.та 3% - 3 656,59 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Сєров Є.І. - представник за довіреністю № 10-94-6/д від 19.02.2014
від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 28.01.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІРОЛ-ГРУП" про стягнення заборгованості в розмірі 211 850, 00 грн. та 3% - 3 656,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.12.2013 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався поставити позивачу світлодіодні лампи на загальну суму 787550,00 грн. 06.02.14 позивач здійснив передоплату в повному обсязі, в той час як відповідач поставив товар лише на суму 575 700,00 грн. Таким чином, за твердженням позивача відповідачем було недопоставлено товар на суму 211 850,00 грн. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача 211 850,00 грн. передоплати та 3656,59 грн. - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.12.2014 порушено провадження у справі № 910/27622/14 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 28.01.2015.

У судове засідання 28.01.2015 з'явився представник позивача, який надав документи на виконання вимог ухвали суду від 10.12.14, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, оскільки ухвали суду направлялись на юридичну адресу відповідача - 03150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 139, офіс 315/1, що зазначена у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який наданий позивачем.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

19 грудня 2013 року між ТОВ "Вірол-Груп" (далі - відповідач, продавець) і ПАТ "Укрнафта" (далі - позивач, покупець) було укладено Договір № 20/2918-МТР купівлі-продажу, за умовами якого продавець передає, а покупець приймає і оплачує продукцію (товар) відповідно до додатку до Договору, що є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.1 Договору)

Датою поставки товару вважається дата підписання акта приймання-передачі. Право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент підписання сторонами акта приймання-передачі (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до п.4.2 договору загальна вартість Договору визначається загальною вартістю товару відповідно до додатку до Договору, що є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з п. 11.1 договору останній набирає сили з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання взаємних зобов'язань сторін.

Відповідно до додатку до Договору ТОВ "Вірол-Груп" зобов'язане було поставити ПАТ "Укрнафта" товар, а саме світлодіодні лампи типу YK-CL-075-01 у кількості 829 штук за ціною 950 грн. за одиницю товару; загальна вартість товару з ПДВ становить 787 550 грн.

Крім того, у додатку до Договору зазначено, що: термін поставки - 90 календарних днів з моменту отримання 100% передплати (пункт 4 додатку); умови оплати: 100% передплати від загальної вартості (пункт 5 додатку).

Судом встановлено, що 05.02.2014 ПАТ "Укрнафта" здійснило на рахунок ТОВ "Вірол-Груп" передплату у сумі 787550 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 05.02.2014 №1252-ПБ14, таким чином, останнім днем поставки товару є 06.05.2014.

Листом від 16.04.14 №1604/14/2 ТОВ "Вірол-Груп" звернулось до ПАТ "Укрнафта" з пропозицією укласти додаткову угоду про збільшення терміну поставки товару до 05.08.2014.

ПАТ "Укрнафта" листом від 27.05.2014 №071.2-08/277 надало відповідь на вказаний лист відповідача, в якому позивач вказав, що в зв'язку з простроченням терміну поставки на 20 календарних днів терміново поставити позивачу товар на суму 787 550 грн.

Листом від 30.05.2014 № 3005/4/1 ТОВ "Вірол-Груп" інформувало позивача про те, що замовлений останнім товар завантажений у складі зібраного контейнеру TCLU5421906, який буде відправлений з порту Shenzhen, China до порту Іллічівськ, Україна - 03.06.2014; орієнтовна дата прибуття судна у порту м. Іллічівськ - 01.07.2014.

Разом з тим, відповідач у листі від 14.07.2014 № 1407/14/1 зазначав, що ТОВ "Вірол-Груп" готове виконати поставку замовленого та оплаченого позивачем товару та просить ПАТ "Укрнафта" підтвердити готовність щодо прийняття обладнання за адресами, які закріплені у специфікації.

В свою чергу, ПАТ "Укрнафта" листом від 18.07.2014 № 07.1.4-03/409 повідомило відповідача, що готове отримати від ТОВ "Вірол-Груп" товар.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було здійснено часткову поставку товару на суму 575 700,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 178 від 19.09.14 на суму 208050,00 грн., № 179 від 19.09.14 на суму 297350,00 грн., № 180 від 19.09.14 на суму 70300,00 грн.

19.11.2014 позивач направив відповідачу претензію № 10/2363 від 18.11.14 відповідно до якої з посиланням на ч. 3 ст. 612 ЦК України повідомив відповідача про відмову з дати цієї претензії від прийняття у відповідача товару за договором № 20/2918-МТР від 19.12.13, поставка якого прострочена, на суму 211850,00 грн. та заявив вимогу про повернення вказаної суми передоплати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку з поставки позивачу товару на суму 211850,00 грн. згідно умов договору купівлі-продажу № 20/2918-МТР від 19.12.13 у передбачений умовами договору строк не виконав, станом на момент прийняття судового рішення суму передоплати позивачу не повернув, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 3656,59 грн., що були нараховані за період з 08.05.14 по 03.12.14.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товару у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий до повернення покупцеві суми попередньої оплати.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки умовами договору купівлі-продажу № 20/2918-МТР від 19.12.13 розмір процентів не встановлений, то до стягнення підлягають 3% річних в сумі 3656,59 грн. Суд зазначає, що наданий позивачем в позовній заяві розрахунок 3 % річних є арифметично вірним та обґрунтованим, тому вказана вимога підлягає задоволенню в розмірі заявленому позивачем 3656,59 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач у судове засідання не з'явився, доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав. За таких обставин позов визнається судом доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вірол-Груп" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 139, оф. 315/1; ідентифікаційний код 36404976) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) 211 850 (двісті одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 50 коп. передоплати, 3 656 (три тисячі шістсот п'ятдесят шість) грн. 59 коп. - 3 % річних та 4 310 (чотири тисячі триста десять) грн. 13 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.02.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.