РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26275/14 23.01.15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Тульчинм'ясо"
доПриватного підприємства "Квартал-Економ-Магазин"
простягнення 7 260,65 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Коротій О.П. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тульчинм'ясо" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства "Квартал-Економ-Магазин" про стягнення заборгованості в сумі 7 260,65 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №286 від 30.01.2009 р. (надалі - Договір) в частині здійснення своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2014 р. порушено провадження у справі №910/26275/14 та призначено її до розгляду на 14.01.2015 р.

У зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання 14.01.2015 р. та враховуючи необхідність витребування від учасників судового процесу додаткових документів на підтвердження їх вимог та заперечень, ухвалою суду від 14.01.2015 р. відкладено розгляд справи на 23.01.2015 р.

В судове засідання призначене на 23.01.2015 р. представник відповідача вдруге не з'явився, хоча про дату та час його проведення повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за №166 від 05.12.2014 р.

Таким чином, Приватне підприємство "Квартал-Економ-Магазин" будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, наданим йому правом на участь у розгляді справи не скористалось, власної позиції по суті спору не представило.

Відтак, незважаючи на те, що відповідач у судове засідання 23.01.2015 р. не з'явився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а тому у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.01.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 30.01.2009 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тульчинм'ясо" (Постачальник) та Приватним підприємством "Квартал-Економ-Магазин" (Покупець) укладено Договір, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов'язався в порядку та у строки, встановлені даним договором передати у власність, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити на умовах даного договору товар.

Згідно з п. 5.1 Договору Постачальник постачає товар за ціною, яка визначена в протоколі узгодження (додаток №2) та вказується в накладних за одну одиницю.

Порядок розрахунку сторонами було викладено у розділі 6 вказаного правочину.

Так, у п. 6.1 вказаного правочину визначено, що розрахунок здійснюється за кожну поставлену партію товару в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, в строк передбачений додатком №1 до даного договору.

Відповідно до п. 9.1 укладеного між сторонами правочину, Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2009 року.

Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить у письмовій формі іншій стороні про наміри припинити його дію, цей правочин вважається пролонгованим (продовженим) на наступний календарний рік і діє до 31 грудня наступного року на тих самих умовах. Кількість вказаних періодів пролонгації (продовження строку дії договору) не обмежується і може повторюватись до моменту припинення дії договору, на умовах, визначених п. 9.5 договору (п. 9.2 Договору).

У відповідно до п. 9.5 Договору розірвання даного правочину не звільняє сторони від виконання всіх зобов'язань, передбачених даним договором, які не були виконані до дати розірвання.

Наразі, господарський суд зазначає, що доказів розірвання спірного Договору матеріали справи не містять.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 12 551,54 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи спірними товарно-транспортними накладними: №ТМ-0058084 від 22.11.2013 р. на суму 534,32 грн., №ТМ-0058767 від 26.11.2013 р. на суму 1 808,50 грн., №ТМ-0060038 від 03.12.2013 р. на суму 1 704,35 грн., №ТМ-0063619 від 20.12.2013 р. на суму 2 063,36 грн., №ТМ-0065236 від 27.12.2013 р. на суму 1 580,36 грн., №ТМ-0054471 від 05.11.2013 р. на суму 1 630,97 грн., №ТМ-0055890 від 12.11.2013 р. на суму 1 152,55 грн. та №ТМ-0057353 від 19.11.2013 р. на суму 2 077,13 грн.

З представлених позивачем до матеріалів справи товарно-транспортних накладних слідує, що останні підписані представниками як Продавця так і Покупця і скріплені печатками господарських товариств.

За таких обставин, з огляду на наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що представлені позивачем спірні товарно-транспортні накладні є належними доказами отримання відповідачем товару за спірним Договором на загальну суму 12 551,54 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Як вже зазначалось, у п. 4.1 спірного Договору було визначено, що розрахунок здійснюється за кожну поставлену партію товару в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, в строк передбачений додатком №1 до даного договору.

Водночас, доказів укладення між сторонами будь-яких додатків до договору поставки №286 від 30.01.2009 р., в яких би встановлювався інший порядок розрахунків, ніж той, що зазначений у спірному Договорі матеріали справи не містять.

Наразі, господарський суд зазначає, що ухвалою суду від 14.01.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тульчинм'ясо" було зобов'язано надати, зокрема, додатки №1 та №2 до Договору.

Проте, ані позивачем, ані відповідачем до матеріалів справи вказаних документів представлено не було.

У пункті 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 р. визначено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, враховуючи визначені сторонами в Договорі порядок та строк оплати товару, приймаючи до уваги положення ст. 692 Цивільного кодексу України, а також наявні в матеріалах справи докази передання покупцю товару за спірним правочином, господарський суд встановив, що строк оплати товару за Договором на загальну суму 12 551,54 грн. настав.

12.03.2014 р. позивач звертався до відповідача з претензією №58, якою вимагав виконати взяті на себе за Договором зобов'язання та погасити існуючу заборгованість.

Проте, Приватне підприємство "Квартал-Економ-Магазин" отримавши вказану претензію 17.03.2014 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за №210, суми боргу як у строк зазначений у вимозі, так і дату слухання справи в суді в повному обсязі не виконав.

З представлених суду доказів слідує, що Приватне підприємство "Квартал-Економ-Магазин" свої зобов'язання в частині оплати вартості отриманого товару виконало частково, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку позивача.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги здійснені відповідачем часткові оплати, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Приватного підприємства "Квартал-Економ-Магазин" заборгованості за вказаним вище правочином підлягають задоволенню у сумі 7 260,65 грн.

Судовий збір згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тульчинм'ясо" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Квартал-Економ-Магазин" (03148, м. Київ, Святошинський район, вул. Строкача, буд. 1; ідентифікаційний код 33154374) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тульчинм'ясо" (23600, Вінницька область, Тульчинський район, м. Тульчин, вул. Желюка, буд. 22; ідентифікаційний код 33125301) заборгованість у сумі 7 260 (сім тисяч двісті шістдесят) грн. 65 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 28.01.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко