ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" січня 2015 р.Справа № 916/4908/14

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК"

про розірвання договору та стягнення 183837,22грн.

Суддя Гут С.Ф.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, адвокат, посвідчення НОМЕР_2 від 02.10.2012р.;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" про розірвання договору банківського рахунку №391 від 07.12.2011р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ "ІМЕКСБАНК", стягнення суми залишку грошових коштів у розмірі 181982,49грн. з поточного рахунку НОМЕР_3, пені у розмірі 1675,24грн., 3% річних у розмірі 179,49грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.14р. порушено провадження у справі №916/4908/14.

Поряд з цим, позивачем заявлена заява про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66,67 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої останній просив вжити заходів щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ПАТ "ІМЕКСБАНК" (в особі відділення №18; ) у розмірі суми не менш 183837,22грн.

Розглянувши зазначену заяву суд встановив, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, заява про вжиття заходів до забезпечення позову повинна бути обґрунтована з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень у виконанні судового рішення.

Господарський суд повинен оцінити, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, співрозмірний позовній вимозі і яким чином цей захід забезпечуватиме фактичну реалізацію мети його вжиття.

Тому відповідна ухвала господарського суду в обов'язковому порядку повинна містити дані, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття того чи іншого заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

Однак, позивачем не надано до суду жодного доказу в підтвердження обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, що є підставою для відхилення зазначеної заяви.

31.12.2014р. позивач надав клопотання (вх.ГСОО№34413/14 від 31.12.2014р.) про залучення до матеріалів справи копії письмового повідомлення про виклик до суду відповідача.

Надане клопотання судом розглянуто, задоволено та залучено з доданим документом до матеріалів справи.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, згідно наявних в матеріалах справи повідомлень про вручення поштових відправлень, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позов не надав, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

07.12.2011р. між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" від імені якого діє відділення №18 АТ „ІМЕКСБАНК" у смт Велика Михайлівка (банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір банківського рахунку №391(у національній валюті), відповідно до якого банк відкриває клієнту поточні рахунки у національній валюті НОМЕР_3 та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку та проведення інших операції за рахунком у межах, встановлених операційним часом банку.

Відповідно до п.2.2.1 Договору, клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на рахунку, керуючись вимогами чинного законодавства. Обмеження права Клієнта розпорядження рахунком можливо за рішенням суду, а також у інших випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 2.2.3 Договору, Клієнт має право подавати до Банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи систему „Клієнт-Банк", „Інтернет-Банк", про що укладається у письмовій формі окремий договір про надання послуг.

Відповідно до п.п 2.2.5 договору, клієнт має право отримувати готівкові кошти у сумі, яка вказана у грошовому чеку за умовами наявності коштів на рахунку у випадках, передбачених діючим законодавством та нормативно-правовими актами НБУ,

Умовами п.п. 2.2.6 Договору передбачено, що клієнт має право вимагати від Банка своєчасного і повного надання банківських послуг, обумовлених цим Договором.

Пунктом 2.3.3 Договору передбачено, що Банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до діючого законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п.п. 2.3.7 договору, передбачено, що банк зобов'язується здійснювати приймання та видачу готівки відповідно до чинного законодавства та нормативних актів Національного банку України.

Згідно з п. 4.1. договору банківського рахунку, за несвоєчасне чи неналежне виконання розпорядження Клієнта щодо перерахування його коштів, Банк сплачує Клієнту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно або неналежно списаної суми платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що клієнт уповноважує банк, у випадку закриття рахунку за заявою клієнта, перерахувати залишок грошових коштів за реквізитами, зазначеними у заяві про закриття рахунку.

Згідно з п. 7.1 договору, сторона, яка вважає за потрібне змінити чи розірвати договір, надсилає пропозиції про це другій стороні. Усі зміни та доповнення до договору в період його дії вносяться у письмовій формі додатковими угодами, що стають його невід'ємною частиною і набирають чинності з дня підписання обома сторонами.

Відповідно до п. 7.3 Договору він розривається за заявою Клієнта у будь-який час, за умови виконання вимог вказаних у п. 7.4.

Пунктом 7.4 передбачено, що у разі розірвання договору за заявою клієнта, рахунок закривається за умови сплати банку комісійної винагороди за закриття рахунку, здачі чекової книжки з невикористаними чеками та погашення заборгованості перед банком за надані банківські послуги.

Умовами п. 7.5 Договору передбачено, що залишок грошових коштів на рахунку видається Клієнту готівкою або, за його вказівкою, перераховується на інший рахунок у строки та в порядку, встановленими банківськими правилами, згідно зі ст. 1075 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 9.1 договір укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання.

В порушення умов вказаного договору ПАТ "ІМЕКСБАНК" (в особі відділення №18) починаючи з кінця жовтня 2014 року відмовляв у виконанні розрахункових документів та не приймав платіжні доручення від ФОП ОСОБА_1

Отже, зважаючи на довготривале невиконання ПАТ "ІМЕКСБАНК" (в особі відділення №18) своїх зобов'язань за договором №391 від 07.12.2011р., ФОП ОСОБА_1 звертався до ПАТ "ІМЕКСБАНК" (в особі відділення №18) з письмовими заявами від 19.11.2014р. про розірвання договору банківського рахунку №391 від 07.12.2011р. та про закриття поточного рахунку НОМЕР_3, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення

Проте зазначені заяви залишені без відповіді та задоволення.

У зв'язку з чим, ФОП ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "ІМЕКСБАНК" з претензією №1 від 21.11.2014р. щодо невиконання банком зобов'язань із розірвання договору банківського рахунку за заявою клієнта, повернення залишку грошових коштів та закриття поточного рахунку клієнта, докази надіслання якої наявні в матеріалах справи.

Проте зазначена претензія також залишена без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладене, позивач - ФОП ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - ПАТ "ІМЕКСБАНК" про розірвання договору банківського рахунку №391 від 07.12.2011р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ "ІМЕКСБАНК", стягнення суми залишку грошових коштів з поточного рахунку НОМЕР_3 у розмірі 181982,49грн., пені у розмірі 1675,24грн. та 3% річних у розмірі 179,49грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі (ч.2 ст.16 ЦК України). Положення вказаної статті кореспондуються із ч.2 ст.20 ГК України.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч.ч.1, 2, 3 ст.1066 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ч.1 ст.1074 ЦК України).

Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами п.п.1, 3 ст.1075 ЦК України).

Згідно п.20.5. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої Постановою НБУ від 12.11.2003р. №492, (далі - Інструкція) закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку юридичної особи підписується керівником юридичної особи або іншою уповноваженою на це особою і засвідчується відбитком печатки юридичної особи.

Відповідно до п.20.6. Інструкції банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо). Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви. У заяві про закриття поточного рахунку (паперовій копії заяви в електронній формі) головний бухгалтер банку або інша уповноважена особа банку зазначає дату та час отримання заяви, дату закриття рахунку та засвідчує це своїм підписом. Заява про закриття поточного рахунку зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Відповідно до п. 7.3 Договору, договір розривається за заявою Клієнта у будь-який час, за умовами виконання п. 7.4 договору.

Пунктом 7.5 Договору передбачено, що залишок грошових коштів на рахунку видається Клієнту готівкою або, за його вказівкою, перераховується на інший рахунок в строки та порядку, встановлені банківськими правилами.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, а саме подання позивачем заяви про розірвання договору банківського рахунку №391 від 07.12.2011р. та закриття рахунку НОМЕР_3, а також враховуючи виконання позивачем вимог п. 7.4 договору (сплата комісійної винагороди за закриття рахунку банк має відрахувати від залишків на рахунках; чекові книжки не отримувались та не використовувались; непогашена заборгованість перед банком відсутня), а також враховуючи те, що відповідач, відповідно до умов п.7.5. договору банківського рахунка №391 від 07.12.2011р. мав здійснити перерахування коштів, чого зроблено не було в порушення наведеного пункту договору та п.п.20.5., 20.6. Інструкції, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договору банківського рахунку №391 від 07.12.2011р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ "ІМЕКСБАНК" та стягнення суми залишку грошових коштів у розмірі 181982,49грн. з поточного рахунку НОМЕР_3, шляхом перерахування залишку грошових коштів в розмірі 181982,49грн. на поточний рахунок ОСОБА_1, є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи документами та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 1675,24грн.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до п. 4.1. договору банківського рахунку, за несвоєчасне чи неналежне виконання розпорядження Клієнта щодо перерахування його коштів, Банк сплачує Клієнту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно або неналежно списаної суми платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку що наданий позивачем розрахунок пені за період з 24.11.2014р. по 05.12.2014р., здійснений належним чином, та підлягає задоволенню у повному обсязі у сумі 1675,24грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 179,49грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом невиконання відповідачем зобов'язань за договором, та перевіривши наданий розрахунок трьох процентів річних за період з 24.11.2014р. по 05.12.2014р., суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок 3% річних, здійснений належним чином, а тому 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 179,49грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача про розірвання договору банківського рахунку №391 від 07.12.2011р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ "ІМЕКСБАНК", стягнення суми залишку грошових коштів у розмірі 181982,49грн. з поточного рахунку НОМЕР_3, пені у розмірі 1675,24грн., 3% річних у розмірі 179,49грн., є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 4894,74грн.

Так позивачем заявлено позовні вимоги про розірвання договору банківського рахунку №391 від 07.12.2011р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ "ІМЕКСБАНК", та стягнення заборгованості на загальну суму 183837,22грн. Враховуючи, що позовна заява містить крім вимоги про розірвання договору та вимогу про стягнення 183837,22грн., зазначена позовна заява, оплачується судовим збором як за ставками, встановленими для позовів немайнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, Згідно квитанції №112 від 04.12.14р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3660грн., а згідно квитанції №13970.91.1 від 05.12.14р. сплачено 1218грн.

Тому, судом встановлено, що позивачем недоплачено судовий збір за майнову вимогу у розмірі 16,74грн., у зв'язку з чим витрати по сплаті судового збору у розмірі 16,74грн. підлягають стягненню з позивача на користь державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір банківського рахунку №391(у національній валюті) від 07.12.2011р., укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" в особі Відділення №18 АТ "ІМЕКСБАНК".

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Відділення №18 АТ "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-а, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (37121, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) суму залишку грошових коштів у розмірі 181982(сто вісімдесят одну тисячу дев'ятсот вісімдесят дві)грн. 49коп., з поточного рахунку НОМЕР_3 шляхом перерахування на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (37121, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) НОМЕР_4 в ПАТ КБ „ПриватБанк"(, код банку МФО 328704).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Відділення №18 АТ "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-а, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (37121, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1, рахунок НОМЕР_4 ПАТ КБ „ПриватБанк", , МФО 328704) пеню у розмірі 1675(одну тисячу шістсот сімдесят п'ять)грн. 24коп., 3% річних у розмірі 179 (сто сімдесят дев'ять)грн. 49коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4894(чотири тисячі вісімсот дев'яносто чотири)грн.

5.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (37121, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1, рахунок НОМЕР_4 ПАТ КБ „ПриватБанк", , МФО 328704) на користь Державного бюджету України (р/р 3008, одержувач ГУ ДКСУ в Одеській області, , банк одержувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) витрати по сплаті судового збору у розмірі 16(шістнадцять)грн. 74коп.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Накази видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.02.2015р.

Суддя С.Ф. Гут