ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 січня 2015 року Справа № 910/1913/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГрека Б.М.,
суддів:Вовка І.В.,
Селіваненка В.П.,
Стратієнко Л.В.,
Черкащенка М.М.,
розглянувши заявуМіністерства оборони України
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 21.08.2014
у справі№ 910/1913/14
за позовомДочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державної госпрозрахункової зовнішньоторговельної та інвестиційної фірми "Укрінмаш"
доМіністерства оборони України
треті особи:1. Державна фінансова інспекція в місті Києві; 2. Державна казначейська служба України,
простягнення 826 186,65 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державної госпрозрахункової зовнішньоторговельної та інвестиційної фірми "Укрінмаш" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 826 186,65 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.03.2014 у справі № 910/1913/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду України від 20.05.2014, позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.08.2014 у даній справі постанову Київського апеляційного господарського суду України від 20.05.2014 залишено без змін.

Міністерство оборони України звернулося із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 21.08.2014 у справі № 910/1913/14, в якій просить зазначену постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заяву з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 21.06.2011 у справі № 39/290, від 03.10.2012 у справі № 5006/16/54/2012, від 22.01.2014 у справі № 922/2430/13 мотивовано неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.12.2014 у справі № 910/1913/14 заявнику було надано строк до 12.01.2015 для усунення недоліків, допущених при оформленні заяви про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 21.08.2014.

Заявником усунуто недоліки у встановлений строк.

Згідно з частиною третьою статті 11120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі якщо заявник усунув недоліки заяви в установлений строк, вона вважається поданою в день первинного її подання до Вищого господарського суду України.

За таких обставин, заявником не пропущено строку подання заяви про перегляд судового рішення господарського суду, передбаченого статтею 11117 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України призначено повторний автоматичний розподіл заяви про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 21.08.2014 у справі № 910/1913/14 та 21.01.2015 заяву передано судді Греку Б.М.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий господарський суд України вважає, що справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11116 ГПК України заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

У постанові від 21.08.2014 у справі № 910/1913/14, про перегляд якої просить заявник, Вищий господарський суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позову про стягнення безпідставно отриманих коштів. При цьому суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідач утримує грошові кошти, які сплачені на виконання умов договорів комісії, безпідставно і має повернути їх позивачу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Водночас приймаючи постанови від 21.06.2011 у справі № 39/290, від 03.10.2012 у справі № 5006/16/54/2012, від 22.01.2014 у справі № 922/2430/13 та вирішуючи спори у подібних правовідносинах, за аналогічного матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, суд касаційної інстанції, погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, прийшов до протилежних правових висновків, зазначивши про те, що спірні кошти отримані відповідачем як оплата виконаних за договором робіт (господарського зобов'язання), тобто за наявності правової підстави, а тому стягнення спірних коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України є безпідставним.

З огляду на викладене судом касаційної інстанції неоднаково застосовано одні і ті ж самі норми матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах, що є підставою для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Допустити справу № 910/1913/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя Б. Грек
Судді І. Вовк
В. Селіваненко
Л. Стратієнко
М. Черкащенко