ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2015 р. Справа № 911/5354/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Богдан"

про стягнення 1557,86грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Коваленко Г.О. (довіреність б/н від 21.12.2014)

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко - Тайс" (далі - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (далі - ТОВ "ПК Трейдсервісгруп"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Богдан" (далі - ТОВ "Агрофірма "Богдан") та просить суд:

- солідарно стягнути з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ТОВ "Агрофірма "Богдан" 1184,43грн пені;

- стягнути з ТОВ "Агрофірма "Богдан" 43,63грн заборгованості, 29,58грн процентів, 300,22грн втрат від інфляції.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем - ТОВ "Агрофірма "Богдан" своїх зобов'язань за договором №ТК120407/2 від 12.04.2007 поставки на умовах товарного кредиту, укладеним між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" (далі - ТОВ "Корпорація "Агросинтез") щодо здійснення оплати у встановлений договором строк. При цьому, кредитор у відповідному зобов'язанні - ТОВ "Корпорація "Агросинтез" замінений на ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" згідно угоди №15-11/12-122 від 15.11.2012, а виконання зобов'язань ТОВ "Агрофірма "Богдан" забезпечено порукою ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" згідно договору поруки №21-12-2012-99 від 21.12.2012 в частині виплати пені на суму 2 000грн (а.с.3-10).

Відповідач у справі - ТОВ "ПК "Трейдсервісгруп" у письмовому відзиві заявлені до нього вимоги визнав, зазначивши, що задовольнити вимоги позивача не має можливості, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем. Також, відповідач просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с.71).

Відповідач у справі - ТОВ "Агрофірма "Богдан" відзиву по суті заявлених вимог не надав.

29.01.2015 ТОВ "ПК "Трейдсервісгруп" подано клопотання про припинення провадження у справі в частині 43,63грн, 1184,43грн пені, 29,58грн процентів, 300,22грн втрат від інфляції, а також 1827,00грн відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, у зв'язку з оплатою відповідних сум на користь позивача відповідно до квитанції від 29.01.2015 (а.с.80-81).

30.01.2015 ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" подано заяву №29-1/01 від 29.01.2015 про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути солідарно з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ТОВ "Агрофірма "Богдан" 1184,43грн пені, 43,63грн заборгованості, 29,58грн процентів, 300,22грн втрат від інфляції (а.с.82-88).

Відповідна заява, яка підтримана представником позивача в судовому засіданні, прийнята до розгляду судом, оскільки подана до початку розгляду справи по суті.

Крім того, 30.01.2015 ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" подано клопотання про припинення провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості та нарахованих пені, процентів та втрат від інфляції з посиланням на оплату їх відповідачем у справі - ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (а.с.93).

30.01.2015 ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" подано клопотання про припинення провадження у даній справі в частині 500,00грн витрат пов'язаних з оплатою адвокатських послуг, оскільки заявником оплачено зазначену суму, відповідно до квитанції від 30.01.2015 (а.с.96).

У судовому засіданні 30.01.2015 ТОВ "Агрофірма "Богдан" подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості, пені, процентів та втрат від інфляції, у зв'язку з чим відповідач 2 просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову (а.с.98-99).

Розгляд справи здійснено за відсутності представника відповідача 1 з наступних підстав:

- відповідач 1 обізнаний з розглядом справи у суді, що підтверджується поданими ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" відзивом на позовну заяву та клопотаннями про припинення провадження у даній справі;

- відповідачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника (а.с.71):

- матеріалів справи достатньо для розгляду заявлених вимог.

У судовому засіданні 30.01.2015 представник позивача просив припинити провадження у справі, посилаючись на відсутність спору у даній справі, представник відповідача наполягав на застосуванні позовної давності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.2007 між - ТОВ «Корпорація «Агросинтез» (далі - постачальник) та ТОВ «Агрофірма «Богдан» (далі - покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту № ТК120407/2 (а.с.18-21, далі - договір поставки).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, відомості про який зазначені у п. 1.2 договору, а покупець - прийняти та оплатити його вартість, а також проценти за користування кредитом у сумі і на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору поставки, постачальник надає покупцю товарний кредит у розмірі вартості отриманого та неоплаченого товару на період з дати отримання товару (але не раніше 17.06.2007) до 25.10.2007.

Згідно п. 2.2 договору поставки, за користування товарним кредитом покупець сплачує постачальнику проценти у розмірі 16% річних від суми отриманого та неоплаченого товару за кожний день користування товарним кредитом.

Як визначено розділом 2 вказаного договору поставки, у випадку, якщо на дату платежу офіційний курс євро збільшиться більше ніж на 2% від курсу на дату укладення договору, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику проіндексовану суму відповідного платежу. Проіндексована сума платежу визначається як (А1/А0)*СП, де А1 - офіційний курс євро на дату платежу; А0 - офіційний курс євро на дату укладення договору; СП - сума поточного платежу.

За порушення строку оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,25%, але не більше розміру, встановленого законодавством від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також додатково штраф у розмірі 30% вартості договору за кожний факт порушення строку платежу (п. 5.3.1 договору поставки).

Відповідно до п. 5.4 договору, сторони договору поставки домовились, що ч. 6 ст. 232 ГК України не розповсюджується на порядок нарахування неустойки (штрафних санкцій) за прострочення виконання зобов'язань за договором.

Згідно п. 6.2 договору поставки за всіма вимогами, які виникають з вказаного договору, строк позовної давності встановлюються тривалістю у 3 роки.

Вказаний договір поставки вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє протягом трьох років з моменту його підписання, а в частині невиконаних зобов'язань - до їх повного виконання (п. 6.1 договору поставки).

Як встановлено під час розгляду справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2009 у справі № 33/291-09 (6/104-08) стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Богдан» на користь ТОВ «Корпорація «Агросинтез» 60 043,63грн основного боргу, 9 050,95грн пені, 12328,48грн втрат від інфляції, 1489,85грн процентів, а також розподілено судові витрати; в решті позовних вимог відмовлено (а.с.22-25).

Вказаним рішенням встановлено факт допущення ТОВ «Агрофірма «Богдан» порушення зобов'язань з оплати товару у строк, встановлений договором поставки №ТК120407/2 від 12.04.2007.

В силу ч.3 ст.35 Г2ПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, відповідний факт, встановлений щодо ТОВ «Агрофірма «Богдан» вказаним рішення суду не потребує доведенню у даній справі.

Як вбачається з відповіді Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, наказ з примусового виконання вищевказаного рішення господарського суду Дніпропетровської області перебував на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області у період з 21.01.2010 по 08.02.2010; у зв'язку з виконанням рішення суду у повному обсязі державним виконавцем 08.02.2010 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.26).

15.11.2012 між ТОВ «Корпорація «Агросинтез» (далі - первісний кредитор) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (далі - новий кредитор) укладено угоду № 15-11/12-122 про заміну кредитора у зобов'язанні, а також 01.08.2014 додаткову угоду до угоди № 15-11/12-122 від 15.11.2012 (далі - угода про заміну кредитора) (а.с.30-31,35).

Відповідно до п. 1.1 угоди про заміну кредитора (з урахуванням додаткової угоди), первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання ТОВ «Агрофірма «Богдан» зобов'язання щодо сплати заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, процентів, втрат від інфляції та штрафу, набутих первісним кредитором на підставі договору поставки товару на умовах товарного кредиту №ТК120407/2 від 12.04.2007, у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки товару на умовах товарного кредиту №ТК120407/2 від 12.04.2007.

Згідно п. 1.2 угоди про заміну кредитора (з урахуванням додаткової угоди), за вказаною угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, процентів, втрат від інфляції та штрафу за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобов'язання) згідно договору поставки.

Вартість зобов'язання, що відступається за вказаною угодою, становить, проте не обмежується, сумою у розмірі 46 534,46грн.

21.12.2012 між ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (далі - поручитель) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (далі - кредитор) укладено договір поруки № 21-12-2012-99 (далі - договір поруки) (а.с.37-38).

У відповідності до п. 1.1 договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язків ТОВ «Агрофірма «Богдан» щодо виконання грошового зобов'язання по сплати пені у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу та угоди, під якою розуміють угоду №15-11/12-122 про заміну кредитора (п. 1.1, 2.1 договору поруки).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, під основним зобов'язанням у цьому договорі розуміють угоду №15-11/12-122 про заміну кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012, укладену згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК120407/2 від 12.04.2007.

Згідно п. 3.1 договору поруки, обсяг відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сплатою пені у сумі 2000,00грн.

Як визначено договором поруки, у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутись із вимогою про виконання як до боржника так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п.4.1 договору поруки).

Відповідно до п. 6.1 договору поруки, вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до моменту припинення поруки.

Моментом припинення поруки, в силу п. 6.2 договору поруки, є припинення забезпеченого нею зобов'язання, а також зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

19.01.2014 сторонами договору поруки укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» поручається перед кредитором за виконання обов'язку ТОВ «Агрофірма «Богдан» щодо виконання грошового зобов'язання по заборгованості, пені, процентах, інфляційних втратах, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбачених ст. 2 такого договору.

Крім того, вказаною додатковою угодою сторонами узгоджено, що відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою заборгованості, пені, процентів, інфляційних втрат у сумі 4000,00грн, а також, що поручитель зобов'язується виконати грошове зобов'язання, передбачене п. 3.1 даного договору, у строк до 01.02.2015.

Предметом спору у даній справі є застосування до ТОВ «Агрофірма «Богдан» як боржника за договором поставки відповідальності, встановленої договором поставки та чинним законодавством, та до ТОВ «ПК Трейдсервісгруп" як поручителя боржника.

Після порушення провадження у справі - 29.01.2015 відповідачем 1 сплачено на рахунок позивача 43,63грн основного боргу, 1184,43грн пені, 29,58грн процентів, 30,22грн втрат від інфляції, окрім того, перераховано 1827,00грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті позову судовим збором та 500,00грн в рахунок відшкодування витрат на оплату послуг адвоката (а.с.80, 94, 96).

Зазначений факт став підставою для звернення позивача та відповідача 2 з клопотанням про припинення провадження у справі.

З урахуванням того, що сторонами - позивачем та першим відповідачем підтверджено відсутність на даний час предмету спору між ними, а також зважаючи на факт оплати, суд вважає, що провадження у справі в частині вимог до відповідача 1 - ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» підлягає припиненню на підставі п.11ч.1 ст.80 ГПК України.

В частині вимог до ТОВ «Агрофірма «Богдан» провадження у даній справі не підлягає припиненню, оскільки відповідач наполягав на вирішенні спору по суті, чим підтвердив існування спору між ним та позивачем у справі.

Розглядаючи вимоги, заявлені до ТОВ «Агрофірма «Богдан», суд дійшов висновку про те, що такі вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вказана норма визначає загальне правило, в силу якого на заміну кредитора у зобов'язанні згода боржника не потрібна. Однак, встановлює виключення з відповідного правила - відповідна заміна неможлива без згоди боржника у випадках, встановлених законом. Крім того, конструкція відповідної норми дозволяє зробити висновок, що загальне правило, визначене відповідною нормою, щодо заміни кредитора без згоди боржника, може бути змінено за волевиявленням сторін, оскільки вона визначає, що інше правило може бути встановлено у договорі, зокрема, такому, в силу якого виникає зобов'язання у якому здійснюється заміна. Це відповідає загальним принципам цивільного та господарського законодавства.

Так, п.3 ч.1 ст.3 ЦК України встановлюється свободу договору; п. 4 ст.179 ГК України визначено основний принцип, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Аналогічні положення містять і норми ЦК України, які визначають, що: сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст.627 ЦК України); зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628 ЦК України), сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст.6 ЦК України).

Таким чином, встановлення у договорі інших умов, ніж ті, що визначені диспозитивними нормами, не породжують недійсність договору, за умови, якщо вони прямо не суперечать чинному законодавству.

Користуючись правом зміни загального правила, визначеного ч.1 ст.516 ЦК України, у договорі, який є підставою для виникнення зобов'язань, право вимоги виконання яких за спірним договором передано позивачу - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», його сторонами - ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та ТОВ «Агрофірма «Богдан» п. 6.7 договору поставки встановлено заборону на передачу прав та обов'язків за договором купівлі-продажу третім особам без письмової згоди іншої особи.

За таких обставин, зважаючи на умови договору поставки, заміна кредитора у зобов'язаннях, які виникли в силу факту укладення такого договору поставки, без згоди на те боржника - ТОВ «Агрофірма «Богдан», не могла бути проведена. Оскільки ТОВ «Агрофірма «Богдан» не давала згоди щодо заміни кредитора у зобов'язанні, що не спростовано позивачем, такий договір укладено всупереч ст.516 ЦК України та умовам укладеного договору поставки, в силу якого виникає зобов'язання з оплати, у якому замінений кредитор.

Крім того, відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Приписами чч. 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір поруки укладається з метою забезпечення зобов'язання і, відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Отже, правова природа договору поруки та аналіз прав та обов'язків, які виникають у сторін, у т.ч. поручителя, дають підстави стверджувати, що такий договір також не міг бути укладений щодо зобов'язання за договором поставки, який укладено між ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та ТОВ «Агрофірма «Богдан», без згоди на те відповідача 2, оскільки порука передбачає перехід прав кредитора до поручителя, який виконав зобов'язання за боржника, між тим передача прав за договором неможлива без згоди на те ТОВ «Агрофірма «Богдан». При цьому, договір поруки укладено між ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», яке, з огляду на вищевказане, не могло набути прав кредитора у договорі поставки за договором про заміну кредитора, враховуючи умови договору поставки та вимоги чинного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недотримання зазначеної вимоги, за змістом ст.215 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

Враховуючи, що договір поруки №21-12-2012-99 від 21.12.2012, який пов'язаний з предметом спору у даній справі, суперечить у даному випадку ст.516 ЦК України, суд, користуючись п.1 ч.1 ст.83 ГПК України, визнає його недійсним.

Також, з урахуванням того, що права кредитора у зобов'язаннях, які виникли в силу договору поставки, до ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» не могли перейти з урахуванням відсутності згоди на це ТОВ «Агрофірма «Богдан» (з урахуванням умов договору поставки), право вимоги у відповідного товариства не виникло.

Отже, у даному випадку ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» не є носієм суб'єктивного матеріального права на захист якого подано даний позов - права отримати виконання за договором від ТОВ «Агрофірма «Богдан». Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивача, заявлених до ТОВ «Агрофірма «Богдан», слід відмовити.

У задоволенні заяви відповідача 2 про застосування позовної давності суд відмовляє, зважаючи на відсутність у позивача права на позов у матеріальному розумінні, що є підставою для відмови у позові.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Оскільки в даному випадку судом встановлено відсутність у позивача права, на захист якого подано позов, у задоволенні позову слід відмовити саме з огляду на такі обставини, а не у зв'язку із спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати підлягають покладенню на позивача.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення; повне рішення складено 09.02.2015.

Керуючись ст. ст. 49, п.11 ч.1 ст.80, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп».

2. Визнати недійсним договір поруки №21-12-2012-99, укладений 21.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс».

3. В частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Богдан» у задоволенні позову відмовити.

Суддя Ейвазова А.Р.