ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.15р. Справа № 904/6648/14

За позовом Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест", м. Дніпропетровськ

про стягнення 4 562 098, 64 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Носова В.І., довіреність № 007 від 14.01.15р.

Суть спору:

Державне підприємство "Одеська залізниця" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (далі - відповідач) про стягнення 4 409 347,68 грн. - боргу за оренду вантажних вагонів, 111 919,60 грн. - пені, 14 640,79 грн. - 3 % річних, 26 190,57 грн. - індексу інфляції та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати орендної плати за вантажні вагони.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 р. поновлено провадження у справі № 904/6648/14 з 09.12.2014 р. та призначено її розгляд у судовому засіданні на 09.12.2014 р.

В судовому засіданні 09.12.2014 р. оголошено перерву до 23.12.2014 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів та розгляд справи відкладено на 30.12.2014 р.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2014 р. та від 15.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 15.01.2015 р. та на 27.01.2015 р.

Представник позивача у судове засідання 27.01.2015 р. не з'явився, до справи надіслав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь позивача 114 369,17 грн. - пені, 14 640,79 грн. - 3 % річних, 26 190,57 грн. - індексу інфляції. Також, представником позивача надано до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з його хворобою.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки позивач, як юридична особа був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та, відповідно до ст. 28 ГПК України надання повноважень на представництво інтересів сторони у процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб.

Відповідно до абзацу п'ятого підпункту 3.6. пункту 3 Роз'яснень Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97р. N 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника відповідачем не доведена.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду, якщо суд дійде висновку про можливість вирішення спору в даному судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.01.2015 р. заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позов.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.01.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2012 р. між Державним підприємством "Одеська залізниця" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (орендар) укладений Договір оренди вантажних вагонів № ОД/М-12-651 дню (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого орендодавець, передає, а орендар, приймає в тимчасове користування на засадах оренди 300 зерновозів з довготривалого запасу для перевезення вантажів, передбачених Правилами.

В оренду передаються вагони з довготривалого запасу що перебувають капітально відновлювального ремонту з продовженням терміну експлуатації на 6 років. Акти передачі складаються на станції передачі перед їх подаванням на вагоноремонтне підприємство (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору орендна плата за перший (базовий) місяць оренди визначається за результатами конкурсу і складає 118 грн. (без ПДВ) на добу за один вагон, але не менше 10 % на рік від вартості вагону, визначеної шляхом незалежної оцінки, з урахуванням відновлювального ремонту.

Відповідач відповідно до умов Договору прийняв у користування 300 зерновозів.

Пунктом 3.2. Договору передбачений розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Розрахунки проводяться щодекадно. Остаточний розрахунок (коригування інфляції) проводиться не пізніше 15-го числа наступного місяця за звітним, з урахуванням індексу інфляції. Сторони узгодили розмір передоплати розрахунку орендної плати на 10 діб.

Відповідно до п.п. 3.5., 5.3. Договору орендна плата нараховується з дати підписання сторонами актів приймання-передачі вагонів в оренду згідно з Додатками.

В силу п. 3.4. Договору оплата належних залізниці платежів здійснюється шляхом списання коштів з рахунку орендатора у ЕТехПД. Нарахування ПДВ на суму орендованої плати здійснюється у порядку визначеному законодавством.

Так, на виконання п. 3.4. Договору між сторонами був укладений договір № 1171724 від 19.11.2012 р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги (далі - Договір розрахунків ЕТехПД).

Пунктом 1.1. Договору розрахунків ЕТехПД, визначено, що предметом договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п. 2.3. Договору розрахунків ЕТехПД, для проведення розрахунків і обліку оплачених сум позивач відкриває для відповідача особовий рахунок з присвоєнням коду № 1171724.

Відповідно до п. 2.4. Договору розрахунку ЕТехПД (з урахуванням змін, що викладені в Додатковій угоді від 12.05.2014 року до Договору розрахунків ЕТехПД) вантажовласник зобов'язується здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзні колії на рахунок залізниці № 2095 у філії Одеського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк Україна", МФО 328845, . Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. У разі наявності заборгованості і пені першочергово погашається заборгованість і пеня.

Отже, розрахунки за Договором з 15.05.2014 року здійснювалися за новими реквізитами, згідно Додаткової угоді від 12.05.2014 р. до Договору розрахунків ЕТехПД.

Розрахунки до 15.05.2014 р. проводились за реквізитами, згідно Додаткової угоди від 24.10.2013 р. до Договору розрахунків ЕТехПД (рахунок залізниці № 8016 у ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" МФО 380719 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 193 Господарського кодексу України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На момент пред'явлення позовної заяви до суду сума боргу відповідача перед позивачем складала 4 409 347,68 грн., так як відповідачем було сплачено суму 4 409 347,68 грн., ще до звернення позивача з позовом до суду, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний обома сторонами та скріплений печатками (а.с. 242).

Таким чином, суд в частині позовних вимог щодо стягненні боргу відмовляє.

Щодо стягнення пені, 3 % річних та індексу інфляції судом встановлено наступне.

Згідно п.п. 2.4., 3.2. Договору розрахунку ЕТехПД, позивач нараховує та проводить списання пені та індексу інфляції першочергового з коштів перерахованих ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест" за договорами з особового рахунку з коду № 11711724.

Таким чином, пеня та інфляційне збільшення списується позивачем з рахунку № 1171724 в першу чергу, а потім вже основна сума боргу.

Відповідач має можливість отримати інформацію про списані суми пені, лише за даним що зазначаються у накопичувальних картках, що складає позивача.

Зважаючи на зазначене вище, суд прийшов до переконання відмовити у задоволення пені, 3 % річних та індексу інфляції, оскільки за Договором проводиться списання пені та індексу інфляції першочергово з коштів перерахованих відповідачем.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України правом на звернення до господарського суду за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу наділені підприємства та організації, права та інтереси яких дійсно порушені.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд вважає доводи позивача викладені у позовній заяві безпідставними, не доведеними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з підстав наведених судом з вищевикладеного, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі слід віднести на позивача, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 29 " січня 2015 р.