ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Справа № 922/4525/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Тіхоновець М.І., Замикула Б.С.,

відповідача - Карелкін І.О., Мілованов С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу

відповідача (вх. № 4118 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 10.11.14 у справі

за позовом Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний інститут "Народна українська академія", м. Харків,

до ТОВ "Харківський проектний інститут", м. Харків,

про визнання дійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

Приватний вищий навчальний заклад Харківський гуманітарний інститут "Народна українська академія" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут", в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, зобов'язати передати це майно, а також стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2436,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2014 року (суддя Светлічний Ю.В.) позов задовольнити повністю. Визнано дійсним договір купівлі-продажу об'єктів нерухомості, що укладений між Приватним вищим навчальним закладом Харківський Гуманітарний Університет "НАРОДНА УКРАЇНСЬКА АКАДЕМІЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" шляхом обміну сторонами листами № 104 від 26.06.2012 р., № 389 від 22.09.2014 р., № 406 від 25.09.2014 р.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" передати Приватному вищому навчальному закладу Харківський Гуманітарний Університет "НАРОДНА УКРАЇНСЬКА АКАДЕМІЯ" наступні об'єкти нерухомості:

- нежитлові приміщення другого поверху: № 10, 19, 20, 21, 21а, 22, 22а, 22б, 22в, 23, 23а, 23б, 23в, 23г, 24-28 та № III загальною площею 397,0 кв.м. в будівлі літ. "А-5" по вул. Лермонтовська, 27 в м. Харкові.

- нежитлові приміщення першого поверху: 1/2 № 1, 1а, 2, 2а, 1/2 № 6, 15 та № I загальною площею 150,4 кв.м; нежитлові приміщення другого поверху № 1, 3, 3а, 4, 5, 5а, 10а, 11-18, І та № ІV загальною площею 711,6 кв.м., в будівлі літ. "А-5" по вул. Лермонтовська, 27 в м. Харкові

- будівлю літ. "З" загальною площею 296,9 кв.м. по вул. Лермонтовська, 27 в м. Харкові.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

В судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні та у відзиві проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників та перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нежитлових приміщень № 36 від 01.02.1998 р. з додатковими угодами до нього (далі - договір оренди), відповідно до умов якого ТОВ "Харківський проектний інститут" передало в оренду ПВНЗ Харківський Гуманітарний Університет "Народна українська академія" нежитлові приміщення для використання їх в учбових цілях.

Відповідно до п. 1.1 договору, орендар прийняв від орендодавця нежитлові приміщення в корпусах, позначених літ. "А-5", "Б-8", "В-3", що розташовані за адресою: вул. Лермонтовська, 27, м. Харків.

У подальшому ТОВ "ХПІ" здійснило відчуження на користь ХГУ "НУА" частини орендованих останнім об'єктів нерухомого майна, розташованих за адресою вул. Лермонтовська, 27 в м. Харкові, що підтверджується укладеними договорами купівлі-продажу від 01.06.1996 р., 02.04.1998 р., 17.10.2001 р., 16.08.2004 р., 12.06.2009 р.

В подальшому, колишнім Президентом ТОВ "ХПІ" Хірним К.В. підписано та направлено на адресу ХГУ "НУА" лист № 104 від 26.06.2012 р., в якому запропоновано ХГУ "НУА" здійснити поетапний викуп об'єктів нерухомості, розташованих за адресою вул. Лермонтовська, 27 в м. Харкові, а саме:

1. Будівлі літ. "И", "К" загальною площею 109 кв. м. Вартість об'єктів нерухомості, що відчужуються - еквівалент 10 070, 51 доларів США.

2. Нежитлові приміщення другого поверху: № 10, 19, 20, 21, 21а, 22, 22а, 22б, 22в, 23, 23а, 23б, 23в, 23г, 24-28 та № III загальною площею 397,0 кв.м в будівлі літ. "А-5". Вартість об'єктів нерухомості, що відчужуються - еквівалент 178 650, 51 доларів США.

3. Приміщення першого поверху: 1/2 № 1, 1а, 2, 2а, Ѕ № 6, 15 та № I загальною площею 150,4 кв.м; приміщення другого поверху № 1, 3, 3а, 4, 5, 5а, 10а, 11-18, І та № ІV загальною площею 711,6 кв.м. в будівлі літ. "А-5". Вартість об'єктів нерухомості, що відчужуються - еквівалент 358 290, 00 доларів США.

4. Будівля літ. "З" загальною площею 296,9 кв.м. Вартість об'єктів нерухомості, що відчужуються - еквівалент 27 430, 59 доларів США.

Кінцевий строк завершення викупу приміщень сторонами визначено до 30.12.2014 р.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу від 24.07.2012 р., що посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Олійник Л.М. (зареєстровано в реєстрі № 1371), предметом якого є об'єкти нерухомості по вул. Лермонтовська, 27 в м. Харкові, що позначені літ. "И-1", "К-1", площею 63,0 кв.м. та 46 кв.м. відповідно.

ХГУ "НУА" направило на адресу ТОВ "ХПІ" лист від 22.09.2014 р. № 389, який був переданий через приватного нотаріуса ХМНО Самощенко О.А., в якому повідомлено останнього про перерахування на розрахунковий рахунок коштів в сумі 1 000 000 грн. в якості часткової оплати за придбання об'єктів нерухомості (платіжне доручення № 646 від 22.09.2014 р.).

Також у вказаному листі ХГУ "НУА" запропонував уповноваженому представнику ТОВ "ХПІ" прибути до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості.

Як зазначає позивач, ТОВ "ХПІ" відмовилось від отримання зазначеного листа, що підтверджується свідоцтвом від 25.09.2014 р., виданим приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. (зареєстровано в реєстрі № 1465).

Також відповідач повернув на рахунок ХГУ "НУА" отримані кошти в сумі 1 000 000 грн., на підставі платіжного доручення № 286 від 24.09.2014 р.

У подальшому на адресу ТОВ "ХПІ" через нотаріуса ХМНО Самощенко О.А. вдруге направлено лист від 25.09.2014 р. № 406 аналогічного змісту із пропозицією прибути до нотаріуса на 11:00 год. 29.09.2014 р. для посвідчення договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості, який ТОВ "ХПІ" отримало 25.09.2014 р., що підтверджується свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І. від 29.09.2014 р. (зареєстровано в реєстрі № 2512).

Крім того, позивач вдруге перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ "ХПІ" грошові кошти в сумі 1 000 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.10.2014 р. № 676, які ТОВ "ХПІ" повернуло на підставі платіжного доручення від 02.10.2014 р. № 304.

Як зазначено у відзиві на позовну заяву та підтверджено представником позивача, генеральний директор ТОВ "ХПІ" Рундіна Л.В. прибула до нотаріуса ХМНО Самощенко О.А., на 11:00 год. 29.09.2014 р., однак відмовилась від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на протиправний характер вказаних дій, а також відсутністю повноважень на підписання документів.

Факт присутності Астахової К.В. (ректора ХГУ "НУА") 29.09.2014 р. з 11 години 20 хвилин до 13 години 00 хвилин у приміщенні нотаріальної контори за адресою: м. Харків, Пушкінський в'їзд буд. 7-А, кв. 58 підтверджується свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І. (зареєстровано в реєстрі № 2573).

На час розгляду справи в суді позивачем відповідно до платіжного доручення № 761 від 31.10.2014 р. перераховано на користь ТОВ "ХПІ" 7308985,17 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на день здійснення платежу (04.11.2014 р.) складає 564370,59 доларів США. Сплата вказаної суми коштів означає здійснення повного розрахунку за викуп приміщень, визначених листом № 104 від 26.06.2012 р., за виключенням приміщень, вже придбаних на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Олійник Л.М. (зареєстровано в реєстрі № 1371).

Перераховані на користь ТОВ "ХПІ" грошові кошти в сумі 7308985,17 грн. були повернуті на рахунок ХГУ "НУА" 05.11.2014 р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

В обґрунтування рішення про задоволення позовних вимог Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний інститут "Народна українська академія", місцевий господарський зазначив:

- що лист № 104 від 26.06.2012 р., підписаний Хірним К.В., на той час Президент ТОВ "ХПІ", містить усі істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема: предмет договору, ціну договору, строк дії договору та в розумінні ст. 641 ЦК України є пропозицією до укладення договору, яку позивач повністю та безумовно прийняв. Направивши на адресу ХГУ "НУА" вказаний лист ТОВ "ХПІ" здійснило чотири окремі пропозиції на укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

- що ХГУ "НУА" та ТОВ "ХПІ" домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості, укладеного шляхом обміну сторонами листами № 104 від 26.06.2012 р., № 389 від 22.09.2014 р., № 406 від 25.09.2014 р., відбулось його повне виконання (шляхом сплати на рахунок продавця обумовленої сторонами суми коштів), однак ТОВ "ХПІ" ухилилось від його нотаріального посвідчення.

- що доводи відповідача щодо відсутності повноважень у колишнього керівництва ТОВ "ХПІ" на підписання листа від 26.06.2012 р. № 104 та договору купівлі-продажу не спростовують обґрунтованості позовних вимог, оскільки Хірний К.В., підписуючи від імені ТОВ "ХПІ" лист від 26.06.2012 р. № 104 із пропозицією реалізувати об'єкти нерухомості висловив волю вищого органу Товариства, маючи на те всю повноту повноважень, а тому це рішення є обов'язковим до виконання виконавчим органом Товариства, незалежно від того, яка особа його представляє.

Проте, колегія суддів з такими доводами місцевого господарського суду погодитись не може, та при вирішенні питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори), що передбачено ст. 202 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Статтею 208 ЦК України визначено види правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі, а відповідно до 209 ЦК України також передбачене їх нотаріальне посвідчення.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Крім того, за домовленістю сторін у договорі має бути визначено його строк, тобто час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки, а також ціна договору (ст.ст. 631, 632 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом такого договору може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору.

При цьому, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо листа № 104 від 26.06.2012 року про те, що лист № 104 від 26.06.2012 р., підписаний Хірним К.В., на той час Президент ТОВ "ХПІ", містить усі істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема: предмет договору, ціну договору, строк дії договору та в розумінні ст. 641 ЦК України є пропозицією до укладення договору, яку позивач повністю та безумовно прийняв, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 24.07.2012 року вважається, що продавець передає у власність, а покупець приймає у власність нежитлові будівлі: літери "И-1" загальною площею 63,0 кв.м., літери "К-1" загальною площею 46,0 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Лермонтовська, 27.

Відповідно до зазначеного листа умовами першого етапу загальна сума придбаних нежитлових будівель складає 10070,51 доларів США в гривнях по курсу НБУ на дату платежу. Відповідно до дати укладання договору купівлі-продажу нежитлових будівель станом на 24.07.2012 року складає 7,993 грн. за 1 долар США. Таким чином, загальна сума 10070,51 доларів США станом на 24.07.2012 року складає 80 493,58 грн., що не відповідає сумі вказаної в пункті 2.1 зазначеного договору. Також, відповідно до п.2.2 даного договору вартість майна, що реалізовувалося була визначена на підставі висновку про вартість цього майна, виданого ТОВ Агентство нерухомості "Схід 2007" 03.07.2012 року, а саме вартість нежитлової будівлі літери "И-1" становить 35247,00 грн., ціна нежитлової будівлі літери "К-1" становить 25736,00 грн., що не відповідає умовам листа № 104 від 26.06.2012 року. Відповідно до п.2.1. Зазначеного договору грошові кошти повинні були надійти в безготівковій формі на рахунок продавця покупцем в десятиденний строк з моменту підписання та нотаріального посвідчення договору, в зв"язку з чим сторони підписують акт прийому-передачі нежитлових будівель на протязі трьох робочих днів.

Однак, всупереч вимогам зазначеного договору купівлі-продажу нежитлових будівель та його нотаріального посвідчення, а саме з 24.07.2012 року по 31.08.2012 року грошові кошти на розрахунковий рахунок ТОВ "ХПІ", який визначений у додатковій угоді №2 до договору оренди нежитлових приміщень №36 від 01.12.1998 року не надійшли, про що свідчить виписка з банківського рахунку.

Суд першої інстанції в описовій частині рішення визначив, що перший етап викупу спірних приміщень було повністю реалізовано відповідно до листа № 104 від 26.06.2012 року та приписів ст.ст. 641, 642 ЦК України, однак з матеріалів справи вбачається, що нежитлові будівлі літ. "И" і літ. "К" були продані за іншою ціною (меншою ніж зазначено в листі № 104 від 26.06.2012 року), й позивач навіть не надав суду докази сплати за придбані приміщення, хоча відповідач зазначав про факт несплати. Таким чином, вимоги зазначені в листі № 104 від 26.06.2012 року не були виконані.

Слід зазначити, що оферта, в розумінні ст.ст. 641, 642 Цивільного кодексу України передбачає собою повне та безумовне прийняття пропозиції, однак, як вбачається з вищевикладеного, умови оферти не були безумовно прийняті позивачем, і як наслідок - договір купівлі-продажу будівлі літ. "И" і літ. "К" містить меншу ціну будівель ніж зазначено в листі № 104 від 26.06.2012 року, крім того, як стверджує відповідач та не спростовується матеріалами справи, грошові кошти за будівлі літ. "И" і літ. "К" не були сплачені відповідачу.

Колегія суддів, також, не погоджується із позицією місцевого господарського суду з приводу того, що лист № 104 від 26.06.2012 року - взагалі чотири окремих оферти, не пов'язаних між собою.

Так, лист № 104 від 26.06.2012 року передбачає поетапність, тобто спланованість, при якій наступне відчуження напряму залежить від вже реалізованого, містить лише один строк виконання - 30.12.2014 року, містить сукупну ціну нежитлових приміщень. Таким чином, відсутні підстави вважати цей лист чотирма окремими офертами.

Всі вищенаведені обставини свідчать про спростування твердження позивача та доводам викладених в рішенні суду першої інстанції щодо реалізації першого етапу викупу приміщення, тобто сторони взагалі не почали здійснення намірів про відчуження майна.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 ГК України - зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання, відповідно до приписів ч.1 ст. 615 ЦК України - у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Щодо доводів місцевого господарського суду про те, що Хірний К.В., підписуючи від імені ТОВ "ХПІ" лист від 26.06.2012 р. № 104 із пропозицією реалізувати об'єкти нерухомості висловив волю вищого органу Товариства, маючи на те всю повноту повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 4 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як десятьма відсотками голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів.

З матеріалів справи вбачається, що підписаний вищезазначений лист ТОВ "ХПІ" виходить за межі повноважень Президента ТОВ "ХПІ" Хірного К.В.

Так, в п. 11.2.6 ч. 17 Статуту підприємства є обмеження щодо розпорядженням основними засобами Товариства, до яких належить усі об"єкти нерухомості Товариства, зазначені в листі, сукупна вартість яких перевищує 500 мінімальних заробітних плат на дату прийняття рішення. Компетенція щодо відчуження нерухомого майна належить виключно вищому органу Товариства - загальним зборам учасників.

Відповідно до Статуту ТОВ "ХПІ", а саме п.11.2.6 Статуту по питанням щодо розпорядження основними засобами ТОВ "ХПІ" рішення вважається прийняти, якщо за нього проголосувало 3/4 загальної кількості голосів учасників Товариства, тобто 75%. А значить, Хірний К.В., відповідно до його частки у 72,89% статутного капіталу не мав права одноособово приймати таке рішення.

Колегія суддів звертає окрему увагу на те, що посилання позивача на «формальність» скликання загальних зборів, враховуючи частку Хірного К.В. та посилання господарського суду першої інстанції на те, що Хірний К.В. висловив волю вищого органу Товариства, маючи на те всю повноту повноважень не ґрунтуються на положенням Цивільного кодексу України та положеннях Статуту ТОВ «ХПІ», оскільки, як вбачається з матеріалів справи, загальними зборами відповідача не приймалось будь-яких рішень про направлення позивачу пропозицій, викладених в листі ТОВ "ХПІ" від 26.06.2012 р. № 104.

Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Хірний К.В. не був підписантом ТОВ "ХПІ" станом на 26.06.2012 року, тобто на момент підписання листа № 104. Підписантом відповідно до зазначеного витягу, протоколу загальних зборів учасників ТОВ "ХПІ", наказу про призначення, був - Проскуряков С.В.

Таким чином, лист № 104 від 26.06.2012 року взагалі не є юридичним фактом, і він не може породжувати будь-яких юридичних наслідків, оскільки особа яка його підписала не мала права підпису від імені ТОВ «ХПІ», за умов відсутності скликання загальних зборів, відсутності розгляду питань відчуження нерухомого майна загальними зборами відповідача та, як наслідок, відсутність відповідного рішення загальних зборів ТОВ «ХПІ».

Посилання місцевого господарського суду на статтю 60 Закону України "Про господарські товариства", загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів, а також статтю 59 Закону України "Про господарські товариства" на загальних зборах учасників, за загальним правилом, рішення приймаються простою більшістю голосів, а в виключних випадках, рішення загальних зборів вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства - є безпідставними. Вказані норми права (статті 59 та 60 Закону України "Про господарські товариства") не можуть бути застосовані, оскільки, як встановлено колегією суддів, загальні збори учасників ТОВ «ХПІ» взагалі не проводились.

Колегія суддів зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги норм процесуального права і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, і при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що висновки суду про законність та обґрунтованість позовних вимог ґрунтуються на неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню.

Відповідно до положень частини 1 та пункту 10 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову, в якій має бути, зокрема, зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат колегія суддів керується положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 10 листопада 2014 року скасувати та постановити нове рішення. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного вищого навчального закладу Харківський Гуманітарний Університет "Народна Українська Академія" (вул. Лермонтовська, б. 27, м. Харків, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" (вул. Лермонтовська, б. 27, м. Харків, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1218 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний судовий наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.02.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Медуниця О.Є.