ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 січня 2015 року Справа № 45/421

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСамусенко С.С.,
суддів:Губенко Н.М.,
Дунаєвської Н.Г.,
Кочерової Н.О.,
Мележик Н.І.,
розглянувши заяву Державного підприємства "Придніпровська залізниця"
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2012
у справі№ 45/421
за позовомДержавного підприємства "Придніпровська залізниця"
доМіністерства оборони України
провідшкодування майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Міністерства оборони України 3 478 423,43 грн. майнової шкоди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.09.2011 у справі № 45/421, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2012, позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 1 566 674,65 грн. збитків, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.12.2012 у справі № 45/421 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2012 та рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2011, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2012 у справі № 45/421, у якій заявник просить вказану постанову скасувати, прийняти у справі нове рішення, яким залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2011 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2012.

Заяву з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 05.05.2014 у справі № 922/951/13-г, постанову Верховного Суду України від 21.10.2014 у справі № 3-86гс14/17/16, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2011 у справі № 6-3562св11, ухвалу Військової судової колегії Верховного Суду України від 22.10.2008 у справі № 7-4к08, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.03.2012 у справі № 5-164км12 та на ухвалу Верховного Суду України від 18.12.2009 у справі № 6-24831ск09, мотивовано неоднаковим застосуванням судами касаційної інстанції положень статті 1187 Цивільного кодексу України, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 11117 ГПК України заява про перегляд судових рішень господарських судів подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення господарського суду, щодо якого подано заяву про перегляд судових рішень господарських судів, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 11116 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Як вбачається із заяви та доданих до неї документів, постанова Вищого господарського суду України, про перегляд якої подано заяву, прийнята 26.12.2012, тому останнім днем звернення із заявою про перегляд зазначеної постанови є 26.03.2013 (включно). Водночас заявник звернувся з даною заявою лише 17.12.2014, про що свідчить вхідний штамп Вищого господарського суду України, тобто з пропуском встановленого процесуального строку.

Постанова Вищого господарського суду України від 05.05.2014 у справі № 922/951/13-г, на яку посилається заявник, не може вважатися постановою від дня прийняття якої слід відраховувати трьохмісячний строк протягом якого подається заява, оскільки вона прийнята пізніше одного року з дня ухвалення постанови, про перегляд якої подається заява.

Разом з тим, заявником було подано клопотання, в якому він просить суд поновити пропущений строк на подання відповідної заяви, з посиланням на те, що він не мав можливості звернутись з даною заявою раніше, оскільки постанова Вищого господарського суду України у справі № 922/951/13-г, на яку посилається заявник, як на підставу неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, була прийнята 05.05.2014.

Розглянувши матеріали заяви про перегляд постанови суду касаційної інстанції та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення з огляду на таке.

Строки для подання заяви про перегляд судових рішень господарських судів, встановлені вказаною нормою є процесуальними і можуть бути поновлені з причин, визнаних судом поважними, за клопотанням особи, яка подала відповідну заяву.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.

Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Зазначені в клопотанні причини пропуску процесуального строку не можна вважати поважними у розумінні статті 53 ГПК України, оскільки можливість вчасного подання заяви залежала виключно від самого заявника, тобто мала суб'єктивний характер.

Безпідставним є посилання заявника на те, що він не мав можливості звернутись з даною заявою раніше, у зв'язку з тим, що постанова Вищого господарського суду України у справі № 922/951/13-г, на яку посилається заявник, як на підставу неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, була прийнята лише 05.05.2014. Так, постанова Вищого господарського суду України від 05.05.2014 у справі № 922/951/13-г, відповідно до положень статті 11117 ГПК України взагалі не може бути доказом неоднакового застосування судами касаційної інстанцій одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вона прийнята пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Вказаний річний строк є присічним та поновленню не підлягає.

Таким чином, підстави для поновлення пропущеного процесуального строку в даному випадку відсутні, а відтак у задоволенні клопотання про поновлення відповідного строку слід відмовити.

Частиною третьою статті 11117 ГПК України встановлено, що заява про перегляд судового рішення залишається без розгляду, якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення без розгляду заяви Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2012 у справі № 45/421.

Керуючись статтями 53, 86, 11117 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Державному підприємству "Придніпровська залізниця" у поновленні пропущеного процесуального строку для звернення із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2012 у справі № 45/421.

2. Залишити заяву Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2012 у справі № 45/421 без розгляду.

3. Повернути Державному підприємству "Придніпровська залізниця" зі спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в сумі 15 666 (п'ятнадцять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 77 коп., сплачений за платіжним дорученням № 16634 від 09.12.2014.

Головуючий суддя С. Самусенко
Судді: Н. Губенко
Н. Дунаєвська
Н. Кочерова
Н. Мележик