ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.02.2015 Справа № 908/778/15-г

Cуддя Зінченко Н.Г., розглянувши позовні матеріали
за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1)

до відповідача Державного підприємства «Бердянське агроторгове підприємство», (71100, м. Бердянськ Запорізької області, вул. Орджонікідзе, буд. 84)

про заборону здійснювати дії, направлені на обмеження доступу до об'єктів нерухомості, та витребування майна з незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

06.02.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява б/н і б/д (вх. № 883/09-05/15 від 06.02.2015 р.) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Державного підприємства «Бердянське агроторгове підприємство», м. Бердянськ Запорізької області про заборону відповідачу здійснювати дії, направлені на обмеження доступу до об'єктів нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, та витребування у відповідача належного позивачу майна, перелік якого наведено в додатку № 1 до позовної заяви.

Згідно Довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 06.02.2015 р. справу № 908/778/15-г призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Розглянувши матеріали позовної заяви та з'ясувавши підстави для повернення позовної заяви, передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що слід повернути позовну заяву без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, виходячи з наступного.

Статтею 54 ГПК України встановлено, що зміст, форма та додатки до позовної заяви повинні відповідати вказаним нормам закону.

Позовна заява - це процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов. Подати позов - означає звернутися до господарського суду із заявою, в якій повинно міститься прохання, адресоване суду, про розгляд спору про право, що виник. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Ціна позову - це вартість майна, що витребується, грошових коштів, що стягуються, або вартість іншого права, що має вартісну оцінку.

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплати за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місті їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до вимог ГПК України сплата судового збору є обов'язковою, а при відсутності доказів сплати позовна заява підлягає поверненню.

Приписами ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору (п. 3 ч. 1).

З 01.11.2011 р. набув чинності Закон України «Про судовий збір» № 02/163-48 від 08.07.2011 р., відповідно до ч. 1 ст. 4 якого судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р. судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Прохальна частина позовної заяви б/н і б/д (вх. № 883/09-05/15 від 06.02.2015 р.) містить вимоги про заборону здійснювати дії, направлені на обмеження доступу до об'єктів нерухомості та про витребування у відповідача належного позивачу майна, тобто вимоги немайнового та майнового характеру.

В пункті 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. зазначено, що у випадках об'єднання в позовній заяві вимог як майнового, так і не майнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VІІІ від 28.12.2014 р. на 2015 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня встановлена в сумі 1218,00 грн.

Згідно з підпунктами 1 і 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закон України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви:

- майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080,00 грн.);

- немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1218,00 грн.).

До позовної заяви б/н і б/д (вх. № 883/09-05/15 від 06.02.2015 р.) позивачем додано оригінал квитанції № N190L4187 від 17.12.2014 р. про сплату 1218,00 грн. судового збору.

Отже, позивачем не оплачена судовим збором вимога майнового характеру про витребування у відповідача належного позивачу майна. При цьому, позивачем навіть не визначена вартість спірного майна, щодо якого заявлена вимога про його витребування, що унеможливлює для суду здійснити розрахунок недоплаченого судового збору.

Відповідних доказів звільнення від сплати судового збору позивач суду не надав.

У відповідності до пункту 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009 р. № 01-08/530 неподання доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі є підставою для повернення позовної заяви незалежно від того, чи є сума недоплати "суттєвою".

Зазначені обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно приписів п. 2.22 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява повертається господарським судом з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, при повторному звернені до суду з даним позовом заявнику необхідно рахувати, що відповідно до п., п. 2.21 і 2.22 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. За відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) так само повертається господарським судом без розгляду.

В доданій до позовної заяви б/н і б/д (вх. № 883/09-05/15 від 06.02.2015 р.) квитанції № N190L4187 від 17.12.2014 р. про сплату 1218,00 грн. судового збору в призначені платежу зазначено: «За позов щодо визнання дог. з ДП Бердянським АТП продавж.», проте позовна заява такої вимоги не містить. Отже, квитанція № N190L4187 від 17.12.2014 р. не відповідає вище викладеним вимогам чинного процесуального законодавства та не може бути прийнята судом як належний доказ сплати судового збору за подання позову про заборону здійснювати дії, направлені на обмеження доступу до об'єктів нерухомості та про витребування у відповідача належного позивачу майна.

У відповідності до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з ним у господарський суд у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Питання щодо повернення суми судового збору в розмірі 1218,00 грн., сплаченого квитанцією № N190L4187 від 17.12.2014 р., буде вирішено ухвалою суду у випадку надходження відповідної заяви.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Державного підприємства «Бердянське агроторгове підприємство», м. Бердянськ Запорізької області про заборону відповідачу здійснювати дії, направлені на обмеження доступу до об'єктів нерухомості, розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а, та витребування у відповідача належного позивачу майна, перелік якого наведено в додатку № 1 до позовної заяви, та додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Додаток: на 21-у аркуші, у тому числі оригінал квитанції № N190L4187 від 17.12.2014 р. (про сплату 1218,00 грн. судового збору), оригінал фіскальних чеків № 1841 і № 1842 від 05.02.2015 р. і оригінал опису вкладення в цінний лист від 05.02.2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко