ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015 Справа № 920/120/15

Господарський суд Сумської області у складі: головуючого - судді Рунової В.В.,

при секретарі Осокіній А.М.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/120/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумський завод гумотехнічних виробів", м.Суми

про стягнення 79734,96 грн.,

встановив:

До господарського суду звернувся ФОП ОСОБА_2 з позовом до ТОВ "Сумський завод гумотехнічних виробів" про стягнення 79734,96 грн. заборгованості по договірним зобов'язанням.

06.02.2015р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає , що сума його заборгованості перед позивачем складає 55800 грн. Також, за змістом відзиву відповідач просить суд відкласти розгляд справи для мирного врегулювання спору.

В судове засідання представник відповідача не з'явився.

09.02.2015р. від позивача надійшли витребувані судом копії банківських виписок руху коштів на рахунку позивача , пояснення щодо розміру основного боргу, акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.08.2015 по 05.02.2015р., а також клопотання про зменшення розміру позовних вимог до 79234,96 грн. В обгрунтування свого клопотання про зменшення позовних вимог позивач посилається на сплату відповідачем 30.01.2015р. 500 грн., як частини заборгованості заявленої до стягнення.

Відповідно до вимог ч.4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відтак, суд приймає зменшення позивачем позовних вимог до 79234,96 грн.

У пункті 17 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.05.2006 № 01-8/2351 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в першому півріччі 2006 року" зазначалося, зокрема, що в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Факт зменшення ціни позову обов'язково відображається господарським судом в описовій частині рішення зі справи. При цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Отже, на момент розгляду справи ціна позову складає 79234,96 грн. Крім того, суд наголошує, що підстави для припинення провадження у справі в частині сплачених відповідачем 500 грн. відсутні, оскільки має місце нова ціна позову - 79234,96 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує у повному обсязі та заперечує проти задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи, вважає його способом затягуванням судового процесу.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання та відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

В обгрунтування клопотання про відкладення розгляду справи відповідач посилається на необхідність мирного вирішення спору та більш точного звіряння розрахунків.

Суд наголошує, що позивачем надано суду акт звірки розрахунків підписаний обома сторонами, а також в судовому засіданні представник позивача наполягає на вирішенні спору по суті.

Відтак, враховуючи відсутність об'єктивних підстав, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи у відсутності представника відповідача та за наявними у справі матеріалами згідно вимог статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

22 жовтня 2012 року між позивачем (перевізник) та відповідачем (замовник) було укладено договір про надання транспортних послуг по Україні №22-10.2012 (а.с.15-16).

Відповідно до п.п.1.1 договору №22-10.2012 замовник доручив, а перевізник зобов'язався здійснювати на підставі заявок замовника перевезення вантажів, заявлених замовником до перевезення автомобільними транспортними засобами на території України.

Згідно п.п.3.1.7 договору №22-10.2012 замовник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати перевізнику вартість перевезення вантажу.

Вартість кожного окремого перевезення, визначається згідно рахунку. Замовник сплачує перевізнику вартість кожного перевезення протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт. Вартість перевезення сплачується у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника або готівкою (п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору №22-10.2012).

Як вбачається з копій актів здачі приймання виконаних робіт позивач надав відповідачу, а відповідач прийняв послуги за договором на загальну суму 140650 грн. грн. (а.с.17-39).

Разом з тим, відповідач в порушення умов договору не оплатив надані позивачем послуги у повному обсязі.

Сторонами було складено акт звірки взаємних розрахунків станом на 05.02.2015р., згідно якого сальдо на користь ФОП ОСОБА_2 складає 55800 грн.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав суду доказів оплати заборгованості за договором про надання транспортних послуг по Україні №22-10.2012 від 22.10.2012р. у сумі 55800 грн.

Тому, суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором про надання транспортних послуг по Україні №22-10.2012 від 22.10.2012р. у сумі 55800 грн., а отже позовні вимоги в частині стягнення цієї суми підлягають задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п.5.2.2 договору №22-10.2012 у разі несвоєчасної оплати вартості перевезення, замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час прострочення, від простроченої суми за кожен повний день прострочення.

Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що судом задовольняються позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу за договором про надання транспортних послуг по Україні №22-10.2012 від 22.10.2012р., суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 11363,76 грн. пені та 12071,20 грн. інфляційних збитків - підлягають задоволенню, як такі, що нараховані відповідно до вимог діючого законодавства, а також підтверджуються перевіреними судом розрахунками позивача.

Частиною 7 статті 84 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1827 грн.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи - відмовити.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумський завод гумотехнічних виробів" (40007, м.Суми, вул. Прикордонна, 47; ід. код 33813854) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ід. номер НОМЕР_1) заборгованість за договором про надання транспортних послуг по Україні №22-10.2012 від 22.10.2012р. у розмірі 79234,96 грн., в тому числі: 55800 грн. основного боргу, 11363,76 грн. пені, 12071,20 грн. інфляційних збитків; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі у сумі 1827 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 10.02.2015р.

Суддя (підпис) В.В. Рунова