ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2015 р. Справа № 914/3875/14

Господарський суд Львівської області у складі судді Р.Матвіїва при секретарі судового засідання Д.Зубкович розглянув матеріали

за позовом: Резидента Республіки Польща Акціонерного товариства Завод пластмас "Артгос", м. Бжозув, Республіка Польща;

до відповідача: Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт", м. Городок, Львівська область;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Кордиша Андрія Станіславовича, м. Городок, Львівська область.

про: стягнення 1 284 418 грн. 60 коп.

У судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Піка М.Є. - представник на підставі довіреності б/н від 19.08.2014 року;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: Гринчук В.З. - представник на підставі довіреності б/н від 16.08.2014 року.

Обставини розгляду справи. Ухвалою суду від 03.11.2014 року прийнято до розгляду позовну заяву та порушено провадження у справі за позовом Резидента Республіки Польща Акціонерного товариства Завод пластмас "Артгос" до Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" про стягнення 1 284 418 грн. 60 коп. Розгляд справи призначено на 18.11.2014 року.

У судовому засіданні 18.11.2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача подав заяву про визнання позову у повному обсязі. У судовому засіданні з'явився представник Кордиша А.С. (учасника Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт"), який подав заяву про безпідставність суми боргу та заперечив проти позовних вимог, просив суд відкласти розгляд справи або оголосити перерву до набрання чинності рішенням суду від 16.10.2014 року у справі № 914/2957/14 про визнання недійсним рішення загальних зборів Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт", яке оформлене протоколом загальних зборів № 2/2014 від 12.08.2014 року. Представник Кордиша А.С. також заявив про необхідність витребування у позивача оригіналів документів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, виклику у судове засідання для надання пояснень і оригіналів документів представників відповідача, посадових осіб позивача, здійснення технічної фіксації судового процесу. Судом залучено до участі у справі у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Кордиша Андрія Станіславовича, задоволено клопотання про виребування доказів та відкладено розгляд справи на 09.12.2014 року.

У судовому засіданні 09.12.2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача не з`явився. Представник третьої особи проти позову заперечив, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 17.12.2014 року.

У судовому засіданні 17.12.2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача не з`явився. Представник третьої особи проти позову заперечив. Судом відкладено розгляд справи на 23.12.2014 року.

У судовому засіданні 23.12.2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача не з`явився. Представник третьої особи проти позову заперечив, подав клопотання про продовження строку розгляду справи, клопотання про витребування доказів, відзив на позовну заяву та документи для долучення до матеріалів справи. Судом задоволено клопотання про витребування доказів, продовжено строк розгляду справи та відкладено її розгляд на 13.01.2015 року.

У судовому засіданні 13.01.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, подав письмові пояснення по справі. Представник відповідача не з`явився. Представник третьої особи подав заяву про відкликання заяви про визнання позову та позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Судом відкладено розгляд справи на 17.01.2015 року.

Ухвалою суду від 13.01.2015 року позовну заяву третьої особи повернуто без розгляду з підстав, зазначених у відповідній ухвалі.

У судовому засіданні 17.01.2015 року представником третьої особи подано клопотання про зупинення провадження у справі. Представником позивача подано письмові пояснення щодо розрахунку позовних вимог.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Від фіксації судового процесу технічними засобами представники сторін відмовилися.

Представникам сторін і третій особі, що брали участь у судових засіданнях, роз'яснено зміст ст. ст. 20, 22, 27 Господарського процесуального кодексу України щодо його прав та обов'язків, зокрема про право заявляти відводи судді.

У судовому засіданні 17.01.2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору. Спір між сторонами виник у зв'язку з порушенням, на думку позивача, відповідачем його права на отримання дивідендів. Резидент Республіки Польща Акціонерне товариство Завод пластмас "Артгос" (надалі по тексту рішення - позивач) як учасник Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" звернулося до суду з позовом до Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" (надалі по тексту рішення - відповідач) про стягнення 1 240 552 грн. 13 коп. заборгованості з виплати дивідендів та 43 866 грн. 28 коп. 3% річних.

Як зазначає позивач, рішенням загальних зборів учасників Українсько-Польського спільного підприємства ТОВ «Артгос-Пласт», яке було оформлене Протоколом №1 від 09 листопада 2011 року було вирішено виплатити дивіденди учасникам (засновникам) відповідача, а саме відповідач повинен був йти позивачу суму в розмірі 83 648,64 євро. Проте, з даної суми було оплачено лише частину, а саме - 74 839,52 євро. Відтак, невиплаченою залишилась сума в розмірі 8 809,12 євро. Як на підставу своїх вимог позивач також посилається на Протокол загальних зборів учасників Українсько-Польського спільного підприємства ТОВ «Артгос-Пласт» № 01/13 від 10 квітня 2013 року, згідно з яким було вирішено виплатити позивачу дивіденди в розмірі 1 095 906,38 грн.

Представником відповідача Галів Р.Л. було подано заяву про визнання позову, однак, у процесі розгляду справи Кордиш А.С. як керівник підприємства відкликав її.

Представник третьої особи проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, зокрема, зазначив про необґрунтованість та непідтвердженість суми заборгованості за Протоколами загальних зборів від 09.11.2011 року та 10 04 2013 року, про помилки, допущені в протоколах загальних зборів та неправильне переведення боргу з іноземної валюти в національну.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне. Відповідно до п. 4.2 Статуту Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" в редакції, затвердженій загальними зборами учасників згідно з протоколом № 01 від 11.01.2011 року, Акціонерне товариство Завод пластмас «Артгос» є засновником (учасником) Українсько-Польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Артгос-Пласт» з часткою, що становить 75% статутного капіталу.

Як вбачається з протоколу загальних зборів учасників Українсько-Польського спільного підприємства ТОВ «Артгос-Пласт» №1 від 09.11.2011 року, порядком денним зборів, на яких були присутні учасники товариства: ZTS «ARTGOS» S.A., від імені якої діють президент - Вішніцкі Станіслав, член правління - Домін Анджей, фізична особа Томкєвич Ричард, фізична особа Кордиш Андрій Станіславович, фізична особа Саврун Іван Іванович, було визначено фінансові та інші результати діяльності за 2010 рік СП «Артгос-Пласт»; прийняття резолюції по фінансовій звітності та звітів про діяльність; розподіл прибутку. У вказаному протоколі відображено результати зборів, а саме затверджено фінансову звітність (баланс, прибуток, збиток) за період від 01.01.2010 року до 31.12.2010 року (балансова сума 9 329 038 грн., чистий прибуток 3 331 603 грн., дохід, що виділяється на чистий прибуток 30%, тобто 999 481,00 гривень в якості дивідендів акціонерів, а 70%, тобто 2 332 122 грн. до резервного капіталу. Чистий прибуток 30%, тобто 999 481,00 гривень, розприділено відповідно до частки в статутному фонді, а саме ZTS «ARTGOS» S.A. 96,94% - 968 896, 88 грн.; фізична особа Томкєвич Ричард 1,53% - 15 292,06 грн.; фізична особа Кордиш Андрій 1,53% - 15 292,06 грн. Також було вирішено дивіденди нерезиденту перерахувати у валюту в євро по курсу НБУ на дату прийняття рішення засновника про виплату дивідендів; курс євро станом на 09 листопада 2011 року становить 11, 003789 і складає 83 648,64 євро. У описаному протоколі також зазначено, що рішення прийнято одноголосно (голосували «за» - 3, «проти» - 0, «утримались» - 0). Суд зазначає, що таке твердження містить невідповідність зі вступною частиною протоколу, у якій вказано, що присутні 4 учасники, і вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Відтак, при зазначенні правомочності зборів і зазначенні 100 % кворуму могла бути допущена технічна помилка, оскільки у відповідності до Статуту Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" в редакції від 2011 року 100 % голосів володіють чотири учасники, а не три. Однак, навіть враховуючи наявність технічних помилок при виготовленні протоколу чи допущених при проведенні зборів, підстави для невиплати дивідендів за наявних умов відсутні, оскільки матеріалами справи, поясненнями та доказами, поданими учасниками процесу, не зазначалося та не підтверджувалось оскарження чи визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом № 1 від 09.11.2011 року, більше того, прийняте рішення загальних зборів частково виконувалось (описано судом нижче), чого також не спростували сторони та третя особа.

Порядком денним загальних зборів учасників Українсько-Польського спільного підприємства ТзОВ «Артгос-Пласт», на яких були присутні учасники: ZTS «ARTGOS» S.A., від імені якої діють президент - Вішніцкі Станіслав, член правління - Домін Анджей, фізична особа Саврун Іван Іванович, фізична особа Томкєвич Ричард, фізична особа Кордиш Андрій Станіславович, яке було оформлене Протоколом № 01/13 від 10 квітня 2013 року, була доповідь директора про фінансові результати та інші результати діяльності за 2012 рік Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт": фінансова звітність, розподіл прибутку, оцінка діяльності директора. Згідно з протоколом було затверджено фінансову звітність за період від 01.01.2012 року до 31.12.2012 року - балансова сума 20 164 440 грн., чистий прибуток 3 247 130 грн. - дохід, що виділяється на чистий прибуток 45%, тобто 1 461 208,50 гривень в якості дивідендів акціонерів, пропорційно частки у статутному фонді товариства станом на 10.04.2013 року, а 55%, тобто 1 785 921 грн. 50 коп. до резервного капіталу. За прийняте рішення голосували «за» - 3, «проти» - 0, «утримались» - 1.

Сума заборгованості в розмірі 8 809,12 Євро виникла внаслідок часткової виплати дивідендів відповідачем, зокрема, такі оплати відбулись 05.03.2012 року - на суму 46 000,00 Євро; 30.04.2012 року - на суму 10 000,00 Євро; 05.06.2012 року - на суму 18 839,52 Євро. Відтак, 83 648,64 - (46 000,00+10 000,00+18 839,52)=8 809,12 Євро. На підтвердження часткової виплати дивідендів представником позивача подано завірені копії акту та сальдо BRE BANK SA із зазначенням платежу «виплата доходів згідно з протоколом 1 від 09.11.2011 року».

Дані факти матеріалами справи підтверджується, сторонами не заперечувались та документарно не спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарським судам підвідомчі серед іншого справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»).

Як встановлено судом вище, підставою для вирішення спору в судовому порядку стало порушення відповідачем права на отримання дивідендів учасника товариства - позивача, а саме шляхом неналежного виконання рішення загальних зборів учасників Українсько-Польського спільного підприємства «Артгос-Пласт», оформлених Протоколом №1 від 09 листопада 2011 року та Протоколом № 01/13 від 10 квітня 2013 року, якими було вирішено здійснити учасникам виплати по дивідендах на суми 83 648,64 Євро та 1 095 906,38 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з товариства; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Учасники господарського товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); одержувати інформацію про товариство.

На вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства тощо; вийти в передбаченому установчими документами порядку зі складу товариства (ст. 88 Господарського кодексу України).

У п. 2.3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» наголошується, що господарські суди мають враховувати, що закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління господарського товариства, тобто відповідні рішення вважаються такими, що відповідають законові, якщо судом не буде встановлено інше. У разі заявлення вимог про визнання рішень загальних зборів або інших органів дійсними такі вимоги задоволенню не підлягають. Аналогічні положення закріплені у абз.2 п.10 Постанови пленуму ВСУ від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» де зазначено, що рішення загальних зборів та інших органів управління господарського товариства, що за своєю правовою природою є актами, дійсні, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше.

Господарські суди вправі приймати рішення щодо виплати акціонеру (учаснику) частки прибутку (дивідендів) лише у разі невиплати господарським товариством дивідендів на підставі рішення загальних зборів або їх виплати в меншому розмірі, ніж передбачено відповідним рішенням (статті 10, 41, 59 Закону про господарські товариства, стаття 158 ЦК). У разі, якщо загальні збори прийняли рішення не розподіляти прибуток товариства, господарський суд не може підміняти вищий орган управління товариства і втручатися у господарську діяльність товариства. Господарським судам необхідно враховувати також умови та порядок розподілу та виплати дивідендів, а також обмеження на їх виплату, встановлені частиною третьою статті 158 ЦК щодо випадків, коли АТ не має права оголошувати та виплачувати дивіденди (п. 35 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»).

Як вбачається з протоколу № 1 від 09.11.2011 року, порядком денним було визначено фінансові та інші результати діяльності за 2010 рік СП «Артгос-Пласт»; прийняття резолюції по фінансовій звітності та звітів про діяльність; розподіл прибутку. Судом вище встановлено, що чистий прибуток 30%, тобто 999 481,00 гривень, розприділено відповідно до частки в статутному фонді, а саме ZTS «ARTGOS» S.A. 96,94% - 968 896, 88 грн.; фізична особа Томкєвич Ричард 1,53% - 15 292,06 грн.; фізична особа Кордиш Андрій 1,53% - 15 292,06 грн. Відтак, 999 481 грн. було розподілено відповідно до частки в статутному фонді і у відповідності до обмежень, встановлених п.7.2 Статуту Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" (в обох редакціях), а саме, що між учасниками не може бути розподілено більше, як 50% прибутку. Відповідно до п. 7.3. Статуту Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" (в обох редакціях) виплати проводяться не пізніше 2 місяців з дня прийняття рішення про розподіл прибутку зборами учасників.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів. Аналогічна позиція викладена у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2010 у справі №13/86, яка була залишена без змін Постановою Вищого господарського суду від 09.06.2010; у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2010 у справі №32/331-17/318, яка була залишена без змін Постановою Вищого господарського суду від 09.02.2011; у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2014 р. у справі № 910/14601/13.

Так, згідно з п. п. 1.2., 4.2. Статуту в редакції від 2008 року, копія якого долучена до матеріалів справи, учасниками Товариства є Акціонерне товариство «Завод Пластмас «Артгос», з часткою у статутному капіталі (фонді) Товариства 96,94%; Кордиш Андрій Станіславович, з часткою у статутному капіталі (фонді) Товариства 1,53%; Ричард Томкєвич, з часткою у статутному капіталі (фонді) Товариства 1,53%. У відповідності з п. 4.2 Статуту товариства у редакції від 2011 року склад учасників товариства змінився і є наступним: Акціонерне товариство «Завод Пластмас «Артгос» з 75%; Кордиш Андрій Станіславович 5%; Ричард Томкєвич 5%, Саврун Іван Іванович - 15 %.

Представник третьої особи у своєму відзиві зазначає, що здійснюючи розподіл чистого прибутку, відображеного в протоколі №1 від 09.11.2011 року, зазначено інший розмір часток та інший розмір дивідендів для кожного учасника, ніж передбачено Статутом, вважає рішення загальних зборів учасників, оформлене протоколом №1 від 09.11.2011 року, прийняті з порушенням вимог Статуту і закону, і що положення цього протоколу не можуть бути підставою для задоволення позову.

Однак, суд зазначає, що рішення загальних зборів учасників, оформлене протоколом №1 від 09.11.2011 року, на даний час не скасоване, учасниками товариства, що були присутні на зборах, не оскаржувалось, відтак, відображає особисте волевиявлення учасників товариства та є обов'язковим для них.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі акціонери, незалежно від кількості та виду акцій, власниками яких вони є. Відповідно до п. д ч. 5 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів належить, серед іншого, затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків. Повноваження, передбачені пунктами б", "в", "г", "д", "е", "ї", "й", належать до виключної компетенції загальних зборів акціонерів і не можуть бути передані іншим органам товариства.

Згідно з долученою до матеріалів справи довідкою про сплачений нерезидентом в Україні податок на прибуток (доходи) від 12.02.2013 року №1821/1510 вбачається, що саме із суми в розмірі 968 897,00 гривень (яка передбачена рішенням загальних зборів учасників Товариства для виплати дивідендів Позивачу, оформленим Протоколом №1 від 09.11.2011 року) був сплачений податок у розмірі 5% - 48 445 гривень. Даний податок був утриманий податковим агентом, а саме відповідачем. Тобто, відповідач діяв на виконання рішення загальних зборів учасників відповідача, оформленого протоколом № 1 від 09.11.2011 року.

Як зазначав суд вище, та як підтверджено матеріалами справи, рішення зборів, оформлене протоколом № 1 від 09.11.2011 року, частково виконане.

Не підтвердженими є також твердження представника третьої особи в тій частині, що протоколом № 01/13 від 10.04.2013 року не встановлено суми дивідендів, яка мала б виплачуватися кожному учаснику, оскільки згідно з п. 1.2 протоколу вбачається, що дивіденди виплачуються пропорційно до частки у статутному капіталі, а такі частки визначені Статутом Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" в новій редакції, зареєстрованій 13.01.2011 року. Відповідно до п. 7.3. Статуту Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" (в обох редакціях) частина прибутку товариства, призначена для розподілу між учасниками, розподіляється пропорційно належним їм часткам в статутному капіталі товариства. Стосовно чіткого формулювання (у конкретно визначеному розмірі, чи з посиланням на частку учасника в статутному фонді товариства) у протоколах загальних зборів товариства прийнятого рішення з виплати дивідендів, то ні в статуті відповідача, ні в нормативних актах немає такої вимоги. Беручи до уваги те, що частка ZTS «ARTGOS» S.A. згідно з п. 4.2 Статуту в новій редакції, копія якого знаходиться в матеріалах справи, становить 75%, а відповідно до протоколу № 01/13 передбачено, що дивіденди виплачуються пропорційно до частки у статутному капіталі то виходячи з математичного розрахунку, позивачу згідно з Протоколом № 01/13 від 10 квітня 2013 року мали виплатити дивіденди в розмірі 1 095 906,38 гривень, що правильно зазначено позивачем у позовній заяві.

Суд також звертає увагу на неспростований факт чинності та дійсності рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №01/13 від 10.04.2013 року.

Представник позивача стверджує, представники відповідача та третьої особи не спростували жодними доказами виплату лише часткової суми дивідендів, зокрема, на суму 74 839, 52 євро (46 000,00+10 000,00+18 839,52).

Представником третьої особи у відзиві на позовну заяву наведено заперечення стосовно офіційного курсу грошової одиниці євро до гривні, що застосовувався позивачем при обрахунку заборгованості, що виникла у відповідача у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язків згідно з Протоколом № 1, з приводу чого суд зазначає наступне. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, на яку посилається представник позивача, ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у карбованцях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Однак, у Протоколі № 1 учасники товариства вирішили, що дивіденди, виплачені юридичним особам нерезидентам, відносяться до доходів із джерелом походження з України і утримується податок на репатріацію 5% від доходу згідно з довідкою про резидентність; з фізичних осіб утримати податок на репатріацію 15% від доходу; дивіденди нерезиденту перерахувати у валюту в євро по курсу НБУ на дату прийняття рішення засновника про виплату дивідендів; курс євро станом на 09 листопада 2011 року становить 11, 003789 і складає 83 648,64 євро.

Відповідно, як правильно зазначив позивач у письмових поясненнях від 17.01.2015 року, потрібно враховувати офіційний курс грошової одиниці Євро до гривні станом на 09 листопада 2011 року (на дату прийняття рішення засновника про виплату дивідендів), а не 15.10.2014 р., у зв'язку з чим загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 8 809,12*11,003789+1 095 906,38=1 192 840 грн. 08 коп., а не 1 240 552 грн. 13 коп., як зазначив позивач у позовній заяві.

Враховуючи наведені вище нормативні та рекомендаційні положення, встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про доведеність позивачем порушення відповідачем його права на отримання дивідендів, у зв'язку з чим вимога про стягнення 1 192 840 грн. 08 коп. заборгованості за невиплачені дивіденди є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що при задоволенні позовних вимог у вказаному розмірі не бралася до уваги заява представника відповідача за підписом директора Галіва Р.Л. про визнання позову у повному обсязі, оскільки така була відкликана директором Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" Кордишем А.С. Повноваження Кордиша А.С. як керівника товариства підтверджені відомостями, що містяться у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом юридичної особи 30714984 станом на 12.01.2015 року. Крім цього, рішенням господарського суду Львівської області від 16.10.2014 року у справі № 914/2957/14 за позовом Кордиша Андрія Станіславовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артгос-Пласт» про визнання недійсними рішень загальних зборів Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Артгос-Пласт», які оформлені протоколом загальних зборів № 2/2014 від 12.08.2014 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 року, визнано недійсними усі рішення загальних зборів Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Артгос-Пласт», які оформлені протоколом загальних зборів № 2/2014 від 12 серпня 2014 року, а одним із таких рішень було призначення виконавчим органом (директором) Українсько-Польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Артгос-Пласт» Галіва Ростислава Любомировича з 12.08.2014 року, доручення та надання Галіву Ростиславу Любомировичу повноважень на проведення державної реєстрації зміни директора та повідомлення державних органів про призначення нового директора згідно чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України бставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім вимоги про стягнення заборгованості по невиплачених дивідендах, позивач заявив вимогу про стягнення у порядку ч. 2 ст. 625 цивільного кодексу України 43 866 грн. 28 коп. 3 відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання, з приводу чого суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач помилково вважає виплату дивідендів грошовим зобов'язанням, оскільки, як зазначено в п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Відтак, стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність за порушення лише грошового зобов'язання та не застосовується до корпоративних правовідносин, у зв'язку з чим вимога про стягнення 43 866 грн. 28 коп. не підлягає задоволенню.

Аналогічна позиція наведена у постанові Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2010 у справі №41/870, яка була залишена без змін Постановою Вищого господарського суду від 28.12.2010, та у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2014 р. у справі № 910/14601/13.

Суд також зазначає, що у останньому судовому засіданні представником третьої особи було подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з тим, що один із учасників товариства відповідача (Саврун Іван Іванович) 15.01.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт", що оформлене протоколом № 01/13 від 10.04.2013 року. Так, у разі задоволення позову Савруна І.І. будуть відсутні підстави для задоволення даного позову, тобто рішення за позовом Савруна І.І. істотно вплине на вирішення даної справи. На підтвердження наведеного заявником долучено до матеріалів справи копію позовної заяви Савруна І.І. до Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників відповідача, що оформлене протоколом № 01/13 від 10.04.2013 року.

Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним (п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

У даному випадку подання позовної заяви до господарського суду Львівської області не є належним підтвердженням того, що позовна заява прийнята до розгляду і справа розглядається судом, а інших доказів, крім копії позовної заяви, на обґрунтування поданого клопотання представником третьої особи не подано. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення поданого клопотання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги встановлені судом факти про те, що рішення загальних зборів учасників, оформлені протоколом № 1 від 09.11.2011 року та протоколом № 01/13 від 10.04.2013 року, не визнані недійсними, учасниками товариства в судовому порядку не оспорювались, є обов'язковими до виконання учасниками товариства та частково виконані учасниками товариства, суд вважає цивільне корпоративне право позивача на отримання дивідендів порушеним, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення частково, з підстав, наведених вище.

Одночасно суд звертає увагу третьої особи на те, що її доводи фактично були спрямовані на доказування незаконності положень вказаних рішень зборів учасників, якими було вирішено виплатити дивіденди, а не на відсутність інших, суттєвих правових підстав для виплати позивачеві дивідендів. В такому випадку, з метою захисту цивільного права, якщо таке третя особа вважатиме порушеним, вона не позбавлена права звернутись до суду з позовом до емітента корпоративного права - товариства, - про визнання недійсними рішень зборів учасників про виплату дивідендів.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Артгос-Пласт" (81500, Львівська обл., Городоцький район, місто Городок, вул. Заводська, будинок 4, код ЄДР 30714984) на користь Резидента Республіки Польща Акціонерного товариства Завод пластмас "Артгос", 36-200, Республіка Польща, Підкарпатське воєводство, м. Бжозув, вул. Жешувська, 20 (Zaklad Tworzyw Sztucznych "Artgos" Spolka Akcyjna, REGON:370415303, NIP ) 1 192 840 грн. 08 коп. заборгованості з виплати дивідендів та 23 890 грн. 18 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 47 712 грн. 05 коп. заборгованості з виплати дивідендів і 43 866 грн. 28 коп. 3% річних відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91 - 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 17.01.2015 року.

Суддя Матвіїв Р.І.