ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 925/2179/14

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача - Сегедій С.П. за довіреністю, відповідача - Хорошого І.В. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство «Техно-Консалт " до приватного підприємства "Санже-Черкаси" про стягнення 164689,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва з 22 по 26 січня 2015 року.

Заявлено позов про стягнення з відповідача 164689,69 грн. за надані послуги по перевезенню вантажу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що на виконання укладених між сторонами договорів-заявок №№2,3 позивач надав відповідачу послуги по перевезенню вантажу, за які останній повного розрахунку не провів з урахуванням пені та 3% річних. Всього таким чином позивач просив стягнути з відповідача:

-заборгованість за виконане перевезення №1, за Договором-заявкою №2, в сумі 2498.25 дол. СШД, що є еквівалентом 32 352 грн. 34 коп. (по курсу НБУ станом на 16.10.2014р.) - основної заборгованості, пені у розмірі - 165,23 доларів США, що дорівнює 2139 грн. 73 коп. (по курсу НБУ станом на 16.10.2014р.). 3% річних у розмірі -98,15 доларів США, що дорівнює 1271 грн. 04 коп. (по курсу НБУ станом на 16.10.2014р.);

-заборгованість за виконане перевезення №2, за Договором-заявкою №3, в сумі 4500 дол. США, що є еквівалентом 58 275 грн. 00 коп. (по курсу ИБУ етапом на 16.10.2014р.) - основної заборгованості, пені у розмірі -298,48 доларів США, що дорівнює 3865 грн. 32 коп. (по курсу НБУ станом на 16.10.2014р.). 3% річних у розмірі - 179,38 доларів США, що дорівнює 2322 грн. 97 коп. (по курсу НБУ станом па 16.10.2014р.);

-заборгованість за виконане перевезення №3, за Договором-заявкою №3. в сумі 4500 дол. США. що є еквівалентом 58 275 грн. 00 коп. (по курсу НБУ етаном па 16.10.20 14р.) - основної заборгованості, пені у розмірі -298,48 доларів США, що дорівнює 3865 грн. 32 коп. (по курсу НБУ етаном на 16.10.2014р.). 3% річних у розмірі - 179,38 дол. США, що дорівнює 2322 грн. 97 коп. (по курсу НБУ станом па 16.10.2014р.).

Представник позивача позов у судовому засіданні підтримав з підстав, викладених у ньому. Також представник позивача подав суду уточнений розрахунок позовних вимог, з якого вбачається, що він просить стягнути з відповідача:

- заборгованість за виконане перевезення №1, за Договором-заявкою №2, в сумі 2498,25 дол. США, що є еквівалентом 39 249 грн. 26 коп. (по курсу НБУ станом на 15.12.2014р.) - основної заборгованості, 3% річних

у розмірі 110,06 доларів США, що дорівнює 1729 грн.12 коп. (по курсу НБУ станом на 15.12.2014р.)

- заборгованість за виконане перевезення №2, за Договором-заявкою №3, в сумі 4500 дол. США, що є еквівалентом 70698 грн. 12 коп. (по курсу ИБУ етапом на 15.12.2014р.) - основної заборгованості, 3% річних у розмірі 201,20 дол. США, що дорівнює 3160 грн. 99 коп. (по курсу НБУ станом па 15.12.2014р.)

- заборгованість за виконане перевезення №3, за Договором-заявкою №3. в сумі 4500 долл. США. що є еквівалентом 70698 грн. 15 коп. (по курсу НБУ етаном па 15.12.2014р.) - основної заборгованості, 3% річних у

розмірі 201,20 дол. США, що дорівнює 3160 грн. 99 коп. (по курсу НБУ станом па 15.12.2014р.).

Відповідач у письмовому відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти його задоволення заперечили з наступних підстав.

Під час приймання вантажу 26-27.06.2013 року, який перевозився на підставі Договору № 2, при відкритті автомобіля було виявлено, що всі абрикоси зіпсовані.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.03.2014 року (справа № 9 ї 0/16304/13), позов ПП. „Санже-Чераси" був задоволений частково та стягнуто з ТОВ „НВП „Техно-Консалт" на користь ПП „Санже-Черкаси" 189 570,53 грн. завданих збитків та 3 791. 41 гри, судового збору.

За договором №3 в позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач сам посилається на рахунки на оплату № 621 від 11.06.2013 року та № 622 від 11.06.2013 року та стверджує, що саме цими документами підтверджується обов'язок відповідача сплатити йому кошти.

Із зазначених рахунків вбачається, що відповідач повинен був сплатити позивачу за послуги з перевезення вантажу 35 968,50 грн., а не як стверджує позивач 4500 дол. США.

У зв'язку з цим неправильними є і всі розрахунки штрафних санкцій.

Крім того відповідач заявив про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки вважає, що позивачем такий строк пропущено без поважних причин.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне:

Між приватним підприємством „Санже-Черкаси" та товариством з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Техно-Консалт" було укладено Договір-заявку № 2 від 03.06.2013р. та Договір-заявку № 3 від 03.06.2013р. про перевезення вантажів в міжнародному сполученні.

Відповідно до умов Договорів-заявок Перевізник (Позивач) зобов'язався перевезти ввірений йому вантаж, а Замовник (Відповідач) зобов'язався своєчасно здійснити оплату за надані Перевізником послуги.

Валютою оплати вартості перевезення між сторонами було встановлено долари США.

Відповідно до Договорів-Заявок, ТОВ «НВП«Техно-Консалт» здійснило перевезення за маршрутами:

-перевезення №1 Ереван (Арменія) - Черкаси - Київ ( Харків, Одеса, Сімферополь), водій - Кравченко Михайло Володимирович, автомобіль 8САМА, державний № АА6819МЕ, напівпричіп АА5017ХО. (Копія СМК накладної № 013824, рахунок на оплату № 457 від 13 червня 2013р., акт надання послуг № 457 від 13 червня 201Зр.);

-перевезення №2 Ереван (Арменія) - Черкаси - Київ ( Харків, Одеса, Сімферополь), водій - Паливода Олександр Васильович, автомобіль 8САМА, державний № АА0952МЕ, напівпричіп АА5031ХО. (Копія СМК накладної № 013849, рахунок на оплату № 621 від 11 червня 2013р., акт надання послуг № 621 від 11 червня 2013р.);

-перевезення №3 Ереван (Арменія) - Черкаси - Київ ( Харків, Одеса, Сімферополь), водій - Горовий Сергій Олександрович, автомобіль 8СА1ЧІА, державний № АА6815МЕ, напівпричіп АА5032ХО. (Копія СМК накладної № 013851, рахунок на оплату № 622 від 11 червня 2013р., акт надання послуг № 622 від 11 червня 201Зр.).

Відповідно до умов Договорів-Заявок, Замовник (ПП „Санже-Черкаси") зобов'язався оплачувати надані послуги в наступному порядку, а саме шляхом здійснення передоплати у розмірі 1000,00 доларів США (по курсу НБУ) в день завантаження та 3500,00 доларів США (по курсу НБУ) за фактом розвантаження, за кожний автомобіль.

Проте, всупереч положень викладених в Договорах-Заявках, відповідач здійснив оплату лише в сумі 16000,00 гривень.

На дату здійснення платежу, а саме в період з 17.06.2014р. по 19.06.2014р., курс гривні до долара США, за офіційними даними Національного банку України становив - 7,993 грн. за долар. Таким чином, Відповідач сплатив заборгованість за здійснене Перевезення №1 частково, в розмірі 2001,75 доларів США. (Копія платіжного доручення № 148 від 17.06.2013р. та платіжного доручення № 163 від 19.06.2013р.)

Залишок заборгованості за здійснені перевезення відповідач позивачу не сплатив.

20.08.2014р. товариство з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Техно-Консалт" звернулося на адресу приватного підприємства „Санже-Черкаси" з претензією № 418 від 18.08.2014р., однак відповідь на претензію не надходила.

Станом на 16.10.2014р., відповідач не оплатив, в повній мірі, надані позивачем послуги по перевезенню, обумовлені Договорами-Заявками, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібні вимоги містяться в ч.І ст.193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, (ст. 611 ЦКУ).

Відповідно до ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений Договором. Боржник, що прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за заподіяні прострочені збитки.

Між сторонами виникло господарське зобов'язання на підставі Договорів-Заявок про здійснення перевезення вантажів автотранспортом. Відповідно до ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввіреній їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.2 ст. 307 ГК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносаменту) відповідно до вимог чинного законодавства. Аналогічна норма міститься в ч.3 ст. 909 ЦК України.

Стаття 524 ЦК України передбачає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Оцінивши доводи сторін та наявні у справі докази суд приходить до наступних висновків.

Перевізник (позивач у справі) свої зобов'язання по укладеним з відповідачем договорах-заявках виконав, доставивши вантаж вантажоотримувачу.

Твердження відповідача про те, що вартість перевезення сторонами при укладенні договорів встановлювалась у гривні а не в еквіваленті до долара США суперечить фактичним обставинам справи. Такий спосіб вираження зобов'язання передбачений приписами наведеного вище законодавства.

Той факт, що при здійснені перевезення позивач допустив псування товару, що був предметом перевезення, не позбавляє права відповідача на відшкодування завданої шкоди, однак не звільняє його від зобов'язання оплати вартість перевезення.

Проте відповідач свої обов'язки за Договорами-заявками не виконав належним чином, вартість наданих послуг в повному об'ємі не оплатив, чим порушив свої зобов'язання, заборгувавши позивачу на час розгляду справи грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В той же час з позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема Договору-заявки № 2 та Договору-заявки № 3, товаро-транспортних накладних, рахунків на оплату № 621 від 11.06.2013 року та № 622 від 11.06.2013 року, вбачається, що послуги з перевезення були надані Позивачем в червні 2013 року.

Ст..ст. 256,257, 258 ЦК України містять наступні приписи.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажу (стаття 925 цього Кодексу).

Отже позивач повинен був звернутись до суду з відповідним позовом не пізніше червня 2014 року.

Однак, позовна заява була подана до суду лише в жовтні 2014 року, тобто після спливу майже півтора року після того, як Позивач дізнався або міг дізнатись про порушення своїх прав.

Згідно ч.ч. З, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони - у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач не подав до суду клопотання про поновлення пропущених строків звернення з позовною заявою та не обґрунтував поважність причин їх пропуску.

Посилання позивача на те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 р. в частині визначення стоків позовної давності суд вважає безпідставним. Так відповідно до преамбули Конвенції вона визначає стандартизацію умов, що регулюють договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, зокрема, в тому що стосується документів, які застосовуються під час такого перевезення, та відповідальності перевізника. Крім того решта статей Конвенції встановлюють лише порядок відповідальності саме перевізника.

У спірних правовідносинах перевізником є позивач а не відповідач, що унеможливлює застосування положень Конвенції про строки позовної давності із вимог до замовника перевезення чи отримувача вантажу.

Викладене свідчить про те, що позивач пропустив строки для пред'явлення даного позову, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05 лютого 2015 р.

Суддя К.І.Довгань