РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/27164/14 20.01.15

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6 401,91 грн.

Представники сторін:

від позивача: Юхименко С.Ю. - представник за довіреністю № 441 від 20.03.2014 року;

від відповідача: Петренко Р.О. - представник за довіреністю № 3 від 02.01.2015 року.

встановив :

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6 401,91 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.03.2012 року між ним та Додусенко Каріною Вікторівною укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № К-000/054/, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземних транспортних засобів, а саме автомобіля BMW X3, державний реєстраційний номер АА0029ІО.

20.11.2012 року в м. Києві на вул. Набережне шосе, 23 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Громадянин Мінєєв Сергій Володимирович, керуючи автомобілем Honda, державний реєстраційний номер ВМ2919АЕ, допустив зіткнення із застрахованим ТЗ.

Позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 6 799,35 грн.

Цивільну відповідальність винуватця ДТП застраховано у відповідача.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.12.2014 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.12.2014 року.

В судове засідання 22.12.2014 року представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду від 08.12.2014 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 016.

Представник відповідача виконав вимоги ухвали суду від 08.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.12.2014 року розгляд справи відкладено на 20.01.2015 року.

22.12.2014 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

В судовому засіданні 20.01.2015 року представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 08.12.2014 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2012 року справа №3-6440/12, 20.11.2012 року о 7:30, Мінєєв Сергій Володимирович керуючи автомобілем марки «Хонда» державний реєстраційний номер ВМ 2919 АЕ в м. Києві по Набережному шосе, 23, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «БМВ» державний реєстраційний номер АА 0029 ІО, під керуванням водія Гвоздь (Додусенко) Карини Вікторівни.

Вищевказаною постановою, звільнено Мінєєва Сергій Володимировича від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортну (крім залізничного) №К-000/054/12 0000084 від 19.03.2012 року, укладеного між приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та Додусенко Каріною Вікторівною, застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом BMW X3, державний реєстраційний номер АА0029ІО.

Відповідно до звіту №0633_12 про оцінку автомобіля, виробництва країн дальнього зарубіжжя, BMW X3, державний реєстраційний номер АА0029ІО, вартість відновлювального ремонту автомобіля, виробництва країн дальнього зарубіжжя, BMW X3, державний реєстраційний номер АА0029ІО, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 6 620,21 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП відповідно до рахунку-фактури ТОВ «АВТ Баварія» №512590 від 26.11.2012 року склала 6 532,56 грн.

Згідно з страховим актом №КАСКО/054/000/12/1484 від 30.11.2012 року позивачем вирішено виплати страхове відшкодування в розмірі 6 401,91 грн. на ТОВ «АВТ Баварія» та 397,44 грн. страхувальнику готівкою через касу.

Позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 6 799,35 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою від 03.12.2012 року в розмірі 6 401,91 грн. та видатковмс касовим оредером в розмірі 397,44 грн.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля Honda, державний реєстраційний номер ВМ2919АЕ, застрахована приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6670510 (строк дії з 01.04.2012 року по 31.03.2013 року).

Так, до приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Для врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачу претензію вих. №4562/17 від 13.11.2014 року на суму 6 799,35 грн., відповідно до якої просив відшкодувати в порядку регресу 6 799,35 грн. страхове відшкодування, отримана останнім 17.11.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №046.

У відповідь листом вих. №4773 від 20.11.2014 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі посилаючись п.37.1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обґрунтовуючи це тим, що заява на виплату страхового відшкодування надійшла 17.11.2014 року, тобто більше ніж через рік з моменту скоєння ДТП.

Відповідно до п.37.1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Проте, суд з вищезазначеним не погоджується та зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Абзацом 4 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року роз'яснено про те, що регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів, тощо).

Згідно з п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за приписом частини шостої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за регресними зобов'язаннями починається від дня виконання основного зобов'язання. Тому, зокрема, право страховика за договором страхування на подання до суду регресного позову про стягнення з винної особи коштів, виплачених страховиком як страхове відшкодування, виникає з моменту сплати такого відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку.

Отже, відповідно до вищенаведених вимог закону, право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, позивач отримав після виплати страхового відшкодування, тому до спірних правовідносин застосуванню підлягає саме трирічний строк позовної давності, а не приписи п.п. 37.1.4 частини 37.1 статті 37 Закону.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України у справах №58/168 від 27.03.2012, у справі №12/207 від 07.08.2012, у справі №5023/4833/11 від 28.08.2012.

З огляду на вказані обставини та враховуючи, що спірне страхове відшкодування позивачем виплачено 03.12.2012, в той час як з даним позовом позивач до суду звернувся 02.12.2014 (відмітка відділення зв'язку на поштовому конверті, в якому позовна заява надійшла до суду), строк для звернення до суду з вимогами про стягнення спірного страхового відшкодування позивачем не пропущений.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Пунктом 2 полісу №АВ/6670510 передбачено, що франшиза складає 0,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 6 401,91 грн. (6 799,35 грн. виплачене страхове відшкодування - 397,44 грн. вартість інших послуг) в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (01054, м. Київ, вулиця Воровського, будинок 33, ідентифікаційний код 16285602) на користь приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вулиця Фрунзе, 40, 1) страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 6 401 (шість тисяч чотириста одна) грн. 91 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 29.01.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий