ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015 р. Справа № 914/4270/14

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань Бобаку Т.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України, м. Київ,

до відповідача 1 Львівського державного університету внутрішніх справ, м. Львів,

до відповідача 2 Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, смт. Івано-Франкове,

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

За участю представників:

від позивача - Гордюк С.Є. - представник,

від відповідачів - не з'явились.

Суть спору: Міністерство внутрішніх справ України, м. Київ, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійним правочину щодо передачі Львівським державним університетом внутрішніх справ нерухомого майна (нежитлове приміщення, адміністративно-побутова будівля літ. «А-1» за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, вулиця Лелехівська, 20) у комунальну власність територіальної громади Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області та застосування наслідків недійсності правочину, а саме: зобов'язати відповідача 2 повернути вищезгадану адміністративно-побутову будівлю літ. «А-1» до власності держави в особі відповідача 1, а відповідача 1 зобов'язати прийняти цю будівлю на баланс та оформити свідоцтво про право державної власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовано тим, зокрема, що відповідачем 1 передано відповідачу 2 у комунальну власність на підставі акту прийому-передачі об'єкта нерухомості від 07.03.2014 р. нежитлове приміщення адміністративно-побутової будівлі з порушенням визначеного законодавством порядку.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву зазначає, що позов визнає. Відповідач 2 вимог ухвал суду не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, що підтверджується повідомленням № 135 про вручення 10.12.2014 р. рекомендованого відправлення суду.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у наявних в матеріалах справи ухвалах суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до пунктів 6.2. та 6.3. Статуту відповідача 1 майно Університету, яке забезпечує його статутну діяльність, закріплене за ним на праві оперативного управління. Майно, яке передане в оперативне управління, не підлягає вилученню або передачі будь-яким підприємствам, установам, організаціям, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно з ст. 137 ГК України правом оперативного управління визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Відповідач 1, відповідно до п.п. 1.3., 2.1.14. Статуту, є державним вищим навчальним закладом, підпорядкованим Міністерству внутрішніх справ України. До компетенції Міністерства внутрішніх справ України, у підпорядкуванні якого знаходиться університет, у межах повноважень як центрального органу виконавчої влади входить здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю Університету. Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону України «Про вищу освіту», в редакції, яка діяла станом на 07.03.2014 р. (дата передачі майна), за вищим навчальним закладом з метою забезпечення діяльності, передбаченої його статутом, і відповідно до закону та його організаційно-правової форми власником (власниками) закріплюються на правах оперативного управління або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, обладнання, а також інше необхідне майно. Майно, що закріплене за вищим навчальним закладом державної або комунальної форми власності, а також доходи від використання цього майна належать вищому навчальному закладу на правах оперативного управління. Майно, що знаходиться у державній і комунальній власності і передане в оперативне управління вищим навчальним закладам державної і комунальної форм власності, не підлягає вилученню або передачі будь-яким підприємствам, установам, організаціям, крім випадків, передбачених законодавством. Повноваження власника (власників) щодо розпорядження державним майном у системі вищої освіти реалізуються відповідно до законів.

З відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 20-09/1975 вбачається, що органом управління Львівського державного університету внутрішніх справ є Міністерство внутрішніх справ України. Згідно з п.п. 48, 80 п. 4, п.п. 3 п. 5 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 р. № 383/2011, Міністерство контролює діяльність органів внутрішніх справ, підприємств, установ, організацій, що належать до сфери його управління; у межах компетенції здійснює управління навчальними закладами, що перебувають у сфері управління МВС України; виконує у межах повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Основні засади передачі об'єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ міст визначає Закон України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 р. Згідно з статтями 3 та 4 цього Закону, в редакції, яка діяла станом на 07.03.2014 р., ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування. Передача об'єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів, визначених у абзацах другому, третьому, п'ятому частини першої статті 2 цього Закону, до яких належать цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів; нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі приміщення (після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний об'єкт) на підставі розподільного балансу), об'єкти незавершеного будівництва); акції (частки, паї), що належать державі або суб'єктам права комунальної власності у майні господарських товариств. Пропозиції щодо передачі об'єктів з державної у комунальну власність, яка здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, погоджуються з органом, уповноваженим управляти державним майном, або відповідною самоврядною організацією.

Відтак, суд дійшов висновку, що передаючи та приймаючи 07.03.2014 р. по акту прийому-передачі нежитлове приміщення адміністративно-побутової будівлі загальною площею 134,2 м кв., розташоване у смт. Івано-Франкове по вул. Лелехівській, 20, Яворівського району Львівської області, з державної у комунальну власність, відповідачі порушили закон, права й охоронювані законом інтереси позивача, а зміст правочину суперечив законодавству, а також інтересам держави і суспільства. Враховуючи, що вказана дія потягнула за собою юридично значимі наслідки, а саме: вибуття приміщення з володіння його законного власника (уповноваженого власником органу управляти державним майном), та в зв'язку з цим була спрямована на зміну цивільних прав та обов'язків, позов в частині визнання правочину недійсним підлягає задоволенню.

Позовні вимоги в частині застосування наслідків недійсності правочину в порядку, встановленому ст. 216 ЦК України, а саме щодо зобов'язання відповідача 2 повернути вищезгадану адміністративно-побутову будівлю до власності держави в особі відповідача 1, а відповідача 1 зобов'язати прийняти цю будівлю на баланс та оформити свідоцтво про право державної власності на нерухоме майно, задоволенню не підлягають, оскільки на дату вирішення справи судом зазначена будівля належить відповідачу 2 на праві комунальної власності. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕВ 380178 від 04.08.2014 р. вбачається, що вказана будівля належить відповідачу 2 на праві комунальної власності на підставі рішення про передачу майна у комунальну власність номер 60/860 від 22.07.2014 р., а не на підставі оспореного правочину, оформленого актом прийому-передачі від 07.03.2014 р. У матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані докази оспорення у встановленому законом порядку та визнання недійсними вищезгаданих рішення № 60/860 від 22.07.2014 р. та витягу серії ЕЕВ № 380178 від 04.08.2014 р.

Судові витрати у справі за розгляд судом майнової та немайнової вимог на підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідачів порівну, оскільки спір у справі виник внаслідок їхніх неправильних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним правочин щодо передачі Львівським державним університетом внутрішніх справ нерухомого майна (нежитлового приміщення - адміністративно-побутової будівлі загальною площею 134,2 м кв., яке знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, вулиця Лелехівська, 20) у комунальну власність Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, оформлений актом прийому - передачі від 07.03.2014 р., затвердженим рішенням Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 28 березня 2014 р. № 658.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Львівського державного університету внутрішніх справ (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 26, ) на користь Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) 913,5 грн. судового збору.

Стягнути з Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області (81070, Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, пл.Ринок, буд.1, ) на користь Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) 913,5 грн. судового збору.

Стягнути з Львівського державного університету внутрішніх справ (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 26, ) в доход державного бюджету 609 грн. судового збору.

Стягнути з Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області (81070, Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, пл.Ринок, буд.1, ) в доход державного бюджету 609 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 05.02.2015 р.

Суддя Бортник О.Ю.