ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 915/2031/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Плахотнюк Н.В. - дов. №2 від 05.01.2015,

представника відповідача: Лясковської Г.Л. - дов. №04/01-04 від 05.01.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембуд-Ніка»

(юр. адреса: 54001, м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 17, кв.33

пошт. адреса: 54000, м.Миколаїв, пр.Миру, 54-В)

до відповідача: Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації.

(55030, м.Миколаїв, вул.Шевченка, 40)

про: стягнення 167314,44 грн., з яких: 121920,68 грн. заборгованості за договором №10/10-11 від 14.10.2011, 19967,46 грн. збитків від інфляції, 3236,74 грн. - 3% річних та 22189,56 грн. пені.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог №45 від 02.02.2015: стягнення 151285,17 грн., з яких: 121920,68 грн. заборгованості за договором №10/10-11 від 14.10.2011, 25847,18 грн. збитків від інфляції та 3517,32 грн. - 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 121920,68 грн. заборгованості за договором №10/10-11 від 14.10.2011, 19967,46 грн. збитків від інфляції, 3236,74 грн. - 3% річних та 22189,56 грн. пені.

Заявою №45 від 02.02.2015 позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 121920,68 грн. заборгованості за договором №10/10-11 від 14.10.2011, 25847,18 грн. збитків від інфляції та 3517,32 грн. - 3% річних.

Враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач скористався своїм правом зменшити розмір позовних вимог до прийняття рішення по справі, судом розглядаються позовні вимоги викладені у заяві позивача №45 від 02.02.2015.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов договору №10/10-11 від 14.10.2011 відповідач своєчасно та в повному обсязі не здійснив розрахунки за виконані та прийняті роботи у сумі 121920,68 грн. У зв'язку з несвоєчасною оплатою, позивачем нараховані 3% річних та збитки від інфляції.

Відповідач у відзиві (а.с.56, 57) позовні вимоги визнав частково у сумі основного боргу, посилаючись на те, що виконані позивачем роботи оплачені частково не з вини відповідача, а через відсутність бюджетного фінансування. Незважаючи на неодноразові звернення до головного розпорядника коштів - Міністерства регіонального розвитку.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та відзиві.

У судовому засіданні 04.02.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

14.10.2011 між Управлінням житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації (замовник) та ТОВ «Житлорембуд-Ніка» (підрядник) укладений Договір №10/10-11 про закупівлю робіт за державні кошти (надалі - Договір №10/10-11), за умовами якого позивач зобов'язався у 2011 році виконати, а відповідач - прийняти та оплатити роботи з капітального ремонту будинку №81 по вул.Леніна у м.Снігурівка Миколаївської області (п.1.1 Договору №10/10-11).

Відповідно до п.3.1 ціна Договору №10/10-11 становить 174172,40 грн. без податку на додану вартість.

За умовами п.п.4.1, 4.2 та 4.4 Договору №10/10-11, розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати замовником підряднику авансу в розмірі до 30 % вартості річного обсягу робіт. Підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних матеріалів, конструкцій, виробів, інших матеріально-технічних ресурсів та виконання робіт. Підрядник протягом одного місяця з дня надходження коштів як попередньої оплати (аванс) підтверджує їх використання згідно актом виконаних робіт або проміжним актом про використання коштів за призначенням. Усі платіжні документи за даним договором оформлюються з дотриманням вимог законодавства. Підрядник надсилає замовникові рахунок протягом 3-х днів з дня підписання акту виконаних робіт. Оплату виконаних робіт замовник проводить поетапно по мірі надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків по будівництву (реконструкції) об'єкту в сумі, що не перевищує розмір фактичного надходження коштів з бюджету. Подальша оплата виконаних робіт здійснюється при наступних надходженнях коштів з бюджету до проведення повного розрахунку (умова із відкладальною обставиною відповідно до ч.1 ст.212 ЦК України).

Строк (термін) виконання робіт - до 31.12.2011 (п.5.1 Договору №10/10-11).

За змістом пунктів 6.1.1 та 6.1.2 Договору №10/10-11замовник зобов'язався: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; приймати виконані роботи на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість, якими є акти виконаних робіт (ф.№КБ-2в. ф.№КБ-3).

Згідно пунктів 6.3.1 та 6.4.1 Договору №10/10-11підрядник зобов'язаний забезпечити виконання робіт у строки встановлені цим договором; має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконання робіт.

Договір набирає чинності з дати підписання договору і діє до 31.12.2011, а в частині гарантійних зобов'язань - протягом 36 місяців з дати вводу об'єкт в експлуатацію (п. 10.1 Договору №10/10-11).

Відповідно до п.10.3, договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору підряду.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору №10/10-11 позивач здійснив для відповідача та передав останньому будівельні роботи з капітального ремонту будинку №81 по вул.Леніна у м.Снігурівка Миколаївської області, що підтверджується належним чином оформленим та підписаним сторонами 29.12.2011 актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2011 року (форма КБ - 2в) на загальну суму 174172,40 грн.(а.с.29-34).

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2011 року (форма КБ - 3) (а.с.28), підписана обома сторонами 29.12.2011, також свідчить про вартість виконаних робіт по капітальному ремонту на загальну суму 174172,40 грн.

Платіжні доручення та виписка по рахунку позивача за 04.11.2011 свідчать про перерахування замовником по Договору №10/10-11 в якості передплати 52251,72 грн. (а.с.9, 10, 43).

Актом звірки станом на 30.09.2013, складеним та підписаним сторонами без зауважень, зафіксована наявність заборгованості по спірних відносинах у відповідача перед позивачем в сумі 121920,68 грн.(а.с.35).

Позивач стверджує, що станом на день звернення з позовом до суду заборгованість за договором відповідачем не сплачена.

Дослідивши та оцінивши відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України надані докази, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодекс, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умови пункту 4.4 Договору №10/10-11 фактично містять відкладальну умову щодо оплати виконаних робіт - по мірі надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків по будівництву реконструкція об'єкту в сумі, що не перевищує розмір фактично наданих коштів з бюджету.

Згідно ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Однак, з огляду на положення ст.ст.212, 251, 252 ЦК України, надходження коштів з державного бюджету не є подією, яка має неминуче настати зі спливом певного періоду, а тому не може бути відкладальною умовою та не створює для сторін цивільних прав та обов'язків щодо визначення строку оплати фактично виконаних робіт.

Отже, зазначена умова договору не є підставою вважати таким, що не настав (або таким, настання якого залежить від надходження коштів державного бюджету) строк виконання зобов'язань по оплаті виконаних робіт, оскільки вказана умова стосується порядку розрахунків, а не визначення строку.

Такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 28.04.2014 по справі № 910/3934/14, в постанові від 05.12.2013 по справі № 910/6273/13, в постанові від 31.08.2011 по справі № 47/81.

Вказівка в Договорі №10/10-11 на те, що оплата виконаних робіт пов'язана з надходженням коштів з Державного бюджету не є встановленням строку виконання зобов'язання відповідачем, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.251 ЦУ України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Умовами укладеного між сторонами Договору №10/10-11 не визначено строку виконання зобов'язання, та терміну, що визначався б календарною датою, до якої відповідач повинен був би розрахуватися або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Така ж подія як надходження коштів з державного бюджету не може розцінюватись як така, що має неминуче настати.

Враховуючи відсутність у договорі, встановленого сторонами, строку виконання відповідачем грошового зобов'язання, суд дійшов висновків, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення ч.2 ст.530 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 13.12.2013 направив відповідачу претензію №161 з вимогою оплатити виконані роботи на протязі 7 днів.

Відповідач у відповіді на претензію наявність заборгованості не заперечив, але розрахунок з позивачем не здійснив.

Станом на час розгляду справи, відповідач не надав суду доказів здійснення розрахунків за виконані та прийняті роботи у сумі 121920,68 грн. або документів, які б підтверджували наявність розбіжностей у сумі взаєморозрахунків чи спростовували би здійснений позивачем розрахунок суми боргу.

Посилання відповідача на проведення перевірки фінансово-господарської діяльності відповідача та можливе коригування розміру заборгованості, як на підставу неможливості здійснити розрахунок з позивачем, судом відхиляються, оскільки вказані обставини не є такими, що можуть звільнити відповідача від обов'язку виконати умови договору.

За приписами ч.1 ст.32 та ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не надав суду доказів, які свідчать про належне виконання взятих на себе договірних зобов'язань.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст.43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини щодо фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 121920,68 грн. основного боргу обґрунтовані, а отже - підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 25847,18 грн. збитків від інфляції за період з січня по листопад 2014 року та 3517,32 грн. - 3% річних за період з 21.12.2013 по 03.12.2014.

Відповідач розрахунок збитків від інфляції та 3% річних не заперечив.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховані збитки від інфляції та 3% річних за визначені ним періоди, з урахуванням, передбачених ч.2 ст.530 ЦК України строків виконання викладених у претензії №161 від 13.12.2013 вимог.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.08.2011 у разі зменшення розміру позовних вимог, сплачена сума судового збору повертається судом.

Згідно п.5.2 Постанови Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013, питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення може бути зазначено у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову було сплачено до Державного бюджету України по платіжному дорученню №176 від 04.12.2014 судовий збір у сумі 3346,29 грн. (2% від загальної суми позову - 167314,44 грн.). Під час розгляду справи позивач зменшив розмір заявлених позовних вимог до 151285,17 грн., судовий збір з яких складає 3025,70 грн. Таким чином, судовий збір у сумі 320,59 грн. підлягає поверненню позивачу.

У відповідності до ст.49 ГПК України, решта судового збору у сумі 3025,70 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, 54030, м.Миколаїв, вул.Шевченко, 40 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембуд-Ніка», юр. адреса: 54001, м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 17, кв.33; пошт. адреса: 54000, м.Миколаїв, пр.Миру, 54-В (відомості про банківські реквізити відсутні, ) заборгованість по Договору №10/10-11 від14.10.2011 в сумі 121920,68 грн., 25847,18 грн. збитків від інфляції, 3517,32 грн. - 3% річних та 3025,70 грн. судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлорембуд-Ніка», юр. адреса: 54001, м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 17, кв.33; пошт. адреса: 54000, м.Миколаїв, пр.Миру, 54-В (відомості про банківські реквізити відсутні, ) з Державного бюджету України (р/р 3002 в ГУДКСУ в Миколаївській області, УДКСУ у м.Миколаєві, код платежу - 22030001, призначення платежу - судовий збір, код 03499980) сплачений по платіжному дорученню №176 від 04.12.2014 судовий збір у сумі 320,59 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 04 лютого 2015 року.