ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 року Справа № 912/3198/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

від відповідача: Кривоносов Є.М., довіреність №10-935/д від 19.12.14, представник

за участю прокурора: Барчук А.Б., посвідчення № 000865 від 17.08.2012 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської міської ради на рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.12.2014р. у справі №912/3198/14

за позовом Прокурора м. Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Кіровоградська міська рада, м.Кіровоград

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м.Київ

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 08.12.2014р. у справі №912/3198/14 (суддя - Колодій С.Б.) відмовлено в задоволенні позову прокурора міста Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Кіровоградська міська рада, до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про внесення змін до договору оренди землі від 18.04.2006р., укладеного між Кіровоградською міською радою та ПАТ "Укрнафта" щодо земельної ділянки площею 1528,44 кв. м по вул. Героїв Сталінграда, 38-в в м. Кіровограді, які визначають розмір нормативної грошової оцінки (пункт 3 договору) та розмір орендної плати (пункт 6 договору). Стягнуто з Кіровоградської міської ради на користь Державного бюджету України суму 1218,00 грн. судового збору.

Рішення суду ґрунтується на висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки під час розгляду справи позивач не надав суду доказів офіційного оприлюднення рішення Кіровоградської міської ради №2904 від 03.12.2009р., яке відноситься до регуляторних актів, у встановлені законодавством строки та порядку. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для внесення змін до договору оренди землі від 187.04.2006р. відповідно до нової грошової оцінки земель, затвердженої рішенням Кіровоградської міської ради №2904 від 03.12.2009р., яке не набрало чинності. При аналізі спірних обставин суд керувався зокрема нормами ст. 144 Конституції України, ст.ст. 59, 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 201 Земельного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", ст.ст. 288, 289 Податкового кодексу України, ст.ст. 632, 651 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 15, 21 Закону України "Про оренду землі", ст. 3 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", правовими позиціями рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. у справі №1-9/2009 тощо.

Позивач - Кіровоградська міська рада, не погодившись із рішенням господарського суду Кіровоградської області від 08.12.2014р. у справі №912/3198/14, звернулася з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати означене рішення суду, як таке, що прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування своїх вимог у апеляційній скарзі позивач вказує, що рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда" визначає ціновий показник вартості 1 м2 земельної ділянки в межах населеного пункту, застосовується до визначеного кола осіб, а тому воно не є регуляторним актом в розумінні Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", оскільки положення даного рішення не встановлюють, не змінюють та не скасовують будь-яких норм права. Позивач звертає увагу суду, що зазначене рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904 станом на сьогоднішній день є чинним (не скасованим), а тому, посилаючись на абзац перший пункту 2.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (в редакції від 16.01.2013р.), яким визначено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку, вважає, що наявність рішення міської ради повинно братися судом до уваги при вирішенні спору, оскільки воно не було скасоване в судовому порядку.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.12.2014р. без змін. Зі своєї сторони вказує, що набуття чинності зазначеним рішенням Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда" пов'язане безпосередньо з оприлюдненням повного тексту цього рішення у засобах масової інформації. Жодного доказу на підтвердження оприлюднення саме тексту рішення представником позивача до матеріалів справи долучено не було. Посилаючись на приписи статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 1, 7-10, 17 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", статті 22 Закону України "Про порядок висвітлювання діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" відповідач вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про те, що рішення позивача, станом на дату розгляду справи по суті, не набуло чинності, що правомірно виключає можливість його застосування до спірних правовідносин.

30.01.2015р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла заява від представника Кіровоградської міської ради за довіреністю Покаленко В.В., в якій позивач повідомив про те, що підтримує подану апеляційну скаргу в повному обсязі з викладених в ній підстав, але просить суд здійснити розгляд справи за відсутності свого представника, у зв'язку із його зайнятістю у інших судових справах.

Прокурор міста Кіровограда у своїх письмових поясненнях суду апеляційної інстанції від 02.02.2015р. вказав, що вважає, що рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда" не містить всіх обов'язкових ознак, які має містити регуляторний акт, а тому воно не підпадає під дію Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Крім того, вказував на необхідність врахувати, що це рішення Кіровоградської міської ради було доведено до відома населення шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Кіровоградської міської ради. Вважає висновки суду першої інстанції такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а у справі має бути постановлено нове рішення, яким позовну заяву прокурора задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та прокурора, які приймали участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи 18.04.2006р. між територіальною громадою міста Кіровограда (Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (договір), відповідно до умов якого Орендодавець на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 08.12.2005р. №1590 "Про регулювання земельних відносин" надає, а Орендар приймає в довгострокове платне користування земельну ділянку для розміщення АЗС з пунктом автосервісу, яка знаходиться в м. Кіровограді на вул. Героїв Сталінграду, 38-в. Договір зареєстрований у міському відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" 10.05.2006 р. за №73 (а.с.7-9 т.1).

Згідно пункту 3 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1528,44 кв.м. Грошова оцінка земельної ділянки відповідно до висновку про грошову оцінку земельної ділянки становить 383027,06 грн.

Відповідно до пункту 6 договору орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі 2234,32 грн. без урахування ПДВ на місяць, відповідно до розрахунку, що додається до даного договору, починаючи з дня державної реєстрації договору оренди.

В пункті 9 договору зазначено, що на кожен наступний рік орендна плата переглядається протягом січня - лютого з урахуванням індексації грошової оцінки земельної ділянки, збільшення розміру податку, зміни умов господарювання, передбачених договором, що підтверджено документально, в інших випадках передбачених законом.

Також сторонами погоджено, що зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір розв'язується у судовому порядку (п. 36 договору).

Земельна ділянка, що є предметом договору оренди від 18.04.2006р. була передана Кіровоградською міською радою в оренду на 25 років ВАТ "Укрнафта" як Орендарю, згідно акту приймання - передачі об'єкта оренди від 18.04.2006р. (а.с.11 т.1).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно статті 21 Закону України "Про оренду землі" розмір орендної плати за землю встановлюється у договорі оренди. Однією з істотних умов договору оренди, як визначено статтею 15 цього Закону, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Загальні підстави внесення змін до договору визначені у Цивільному кодексі України, статтею 651 якого передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення містить ст. 30 Закону України "Про оренду землі" та знайшли своє відображення і в п.п 36, 39 укладеного між сторонами договору оренди землі від 18.04.2006р. При цьому, пунктом 9 договору оренди, сторони передбачили, що на кожен наступний рік орендна плата переглядається протягом січня-лютого з урахуванням, зокрема, індексації грошової оцінки земельної ділянки, збільшення розмірів ставки земельного податку.

Отже, оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість внесення змін до договору, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

03.12.2009р. Кіровоградською міською радою прийнято рішення №2904 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда", згідно якого, зокрема затверджено середню базову вартість одного квадратного метра земель міста Кіровограда у розмірі 170,06 грн. та нормативну грошову оцінку земель міста Кіровограда згідно з додатком 2 (пункт 1 рішення). В пункті 3 зазначеного рішення встановлено, що воно вводиться в дію з 1 січня 2010 року (а.с.21-43 т.1).

З Витягу №608 від 04.04.2011р. з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Управлінням Держкомзему у місті Кіровограді вбачається, що нормативно грошова оцінка орендованої відповідачем земельної ділянки загальною площею 1528,44 кв.м, що знаходиться в м. Кіровограді, вул. Героїв Сталінграда, 38-в, визначена у розмірі 654164,45 грн. (а.с.12 т.1).

Згідно розрахунку орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Героїв Сталінграда, 38-в в м. Кіровограді, який є невід'ємною частиною договору оренди землі, орендна плата визначена на рівні 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.10 т. 1).

У відповідності з пунктом 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка використовується при визначенні розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема: визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Таким чином, у зв'язку з прийнятим Кіровоградською міською радою актом органу місцевого самоврядування, яким з 1 січня 2010 року введено в дію (затверджено цим актом) нову середню базову вартість одного квадратного метра земель міста Кіровограда та нову нормативну грошову оцінку земельних ділянок у місті Кіровограді, виникли суттєві обставини, які є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 18.04.2006р. шляхом внесення до його умов відповідних змін.

Однак, згідно із Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, а також їх посадові особи, відносяться до регуляторних органів. Регуляторним актом визнається прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання. Ним визнається також прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який спрямований на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ, нормативно-правовим актом.

За твердженням позивача, висловленим під час розгляду справи у суді першої інстанції та покладеним в основу його апеляційної скарги, рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009 року №2904 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда" не містить в сукупності ознак, які згідно Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" давали б підстави для внесення його до регуляторного акту.

Так, позивач вказує на положення статті 1 Закону України "Про оцінку земель", які визначають, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - дохід, який можуть отримати землевласники із земельної ділянки залежно від якості та місця розташування земельної ділянки, який визначається за встановленими і затвердженими нормативами. Згідно п. 3 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 27.01.2006 №18/15/21/11 "Про порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів", нормативна грошова оцінка земельних ділянок визначає середню (базову) оцінку вартості 1 м2 земельної ділянки в межах населеного пункту.

На думку позивача, вказане рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009 року №2904 визначає ціновий показник вартості 1 м 2 земельної ділянки в межах несеного пункту, а тому воно не є нормативно-правовим актом в розумінні Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", оскільки положення даного рішення не встановлюють, не змінюють та не скасовують будь-яких норм права.

Також на твердження позивача рішення про нормативну грошову оцінку земель міста Кіровограда застосовується до осіб, у власності або у користуванні яких знаходяться земельні ділянки та коло, яких обліковується в відповідному управлінні держземагентства, і таким чином рішення Кіровоградської міської ради №2904 від 03.12.2009 року застосовується до визначеного кола осіб, а тому воно не є регуляторним актом в розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Такі доводи апеляційної скарги позивача підтримані й прокурором міста Кіровограда.

До того ж, як вказує прокурор міста Кіровограда, відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", по-перше, регуляторний акт має бути нормативно-правовим актом або іншим письмовим документом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, у той час як рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904 визначає ціновий показник вартості 1 м кв. земельної ділянки у межах населеного пункту, а тому воно не містить норм права, а так само не встановлює, змінює чи скасовує норми права; по-друге, регуляторний акт має бути спрямованим на регулювання господарських відносин або адміністративних відносин, учасниками яких є регуляторні органи або інші органи державної влади та суб'єкти господарювання. Натомість рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904 поширюється як на суб'єктів господарювання, так і на фізичних осіб, які не є суб'єктами господарювання, так як нормативна грошова оцінка земельних ділянок, відповідно до ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", використовується для визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності; визначення розміру державного мита при міні, спадкуванні, визначенні втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва тощо. Тобто вказане рішення застосовується також до фізичних осіб, які є титульними власниками або володільцями земельних ділянок в межах міста.

Проте колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє наведені доводи позивача та прокурора з урахуванням такого.

Як вірно відзначив місцевий господарський суд, відносини у сфері, де використовується нормативна грошова оцінка, відносяться до адміністративних, оскільки вони мають виражений імперативний та державно-владний характер (оподаткування, визначення суми збитків у адміністративному порядку тощо). Затверджена нормативна грошова оцінка визначає базові розрахункові показники, які є обов'язковими для застосування у окремих відносинах між органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарської діяльності, вона може застосовуватися неодноразово і стосуватися невизначеного кола суб'єктів (показники прив'язані до земельних ділянок, а не до власників чи землекористувачів). Тобто рішення ради про затвердження нормативної грошової оцінки та доданої до нього технічної документації містять складові адміністративних норм права.

Щодо доводів прокурора, про те, що означене рішення міської ради, підлягає застосуванню також до правовідносин органу місцевого самоврядування із фізичними особами, яких не віднесено до кола суб'єктів господарювання, то вони відхиляються з тих підстав, що, на переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, у випадку якщо акт місцевого самоврядування одночасно має регулювати правовідносини із суб'єктами господарювання, у яких визнається регуляторним актом, разом із іншими правовідносинами, у яких не містить усіх ознак регуляторного акту, то він також підлягає обов'язковому оприлюдненню у встановленому законом порядку для кола тих суб'єктів, відносно яких він є регулятивним актом.

Так, згідно з частинами 1, 4 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою, а рішення рад щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирає чинності у строк, встановлений відповідно до пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, зі змісту п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України, не слідує, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок не потребують оприлюднення, якщо приймаються у період після 15 липня року, що передує бюджетному періоду. Тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у разі оприлюднення рішення місцевої ради щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок після 15 липня поточного року, норми такого рішення застосовуються з 01 січня наступного бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Як вірно відзначив місцевий господарський суд, цей висновок також підтверджується позицією Державної податкової служби, викладеною у запитанні - відповіді від 30.08.2013р., та позицією Державної фіскальної служби України, викладеної у запитанні - відповіді від 05.09.2014р. (а.с.99-100 т.1).

Відповідно до частини 12 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Як вказував відповідач, рішення міської ради 03.12.2009р. №2904 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда" офіційно у встановленому законодавством порядку в друкованих засобах масової інформації відповідної ради не оприлюднене.

Матеріали судової справи містять лист позивача від 04.12.2014р., яким він повідомив суд першої інстанції, що рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда" було офіційно оприлюднено на веб-сайті Кіровоградської міської ради в мережі Інтернет за адресою: http//www.kr-rada.gov.ua., але як вбачається з листа відділу по роботі із засобами масової інформації від 04.12.2014р. №73, інформація про день опублікування вищевказаного рішення у відділі відсутня, у зв'язку з давністю прийняття останнього (а.с.91-93 т.1).

Позивач в цьому листі також визнав, що офіційне опублікування рішень органів місцевого самоврядування на веб-сайті в мережі Інтернет не є тотожним поняттю офіційного оприлюднення регуляторних актів в розумінні Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", оскільки за частиною 5 ст.12 вказаного Закону таке оприлюднення повинно бути здійснене саме через друковані засоби масової інформації.

Листом Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва без номеру та дати (зареєстрований ВРНП по Запорізькій області ПАТ "Укрнафта" за вх. №247 від 03.11.2014р.) "Про надання роз'яснень", зокрема щодо питання чинності регуляторного акта, прийнятого селищною (міською) радою, але офіційно не оприлюдненого в засобах масової інформації, також висловлено думку, що за позицією Держпідприємництва України, регуляторний акт, прийнятий селищною (міською) радою, але текст якого офіційно не оприлюднений в засобах масової інформації, є не чинним незалежно від наявності або відсутності в ньому ознак документа нормативно-правового характеру, а також від оприлюднення цього документа на стадії проекту (а.с. 57-58 т.1).

Відтак твердження позивача про те, що наведене рішення є оприлюдненим у встановленому чинним законодавством порядку шляхом розміщення інформації в мережі Інтернет, не беруться судом до уваги, оскільки законодавством України не передбачено можливості офіційного оприлюднення актів місцевого самоврядування у такий спосіб.

Таким чином, під час перегляду справи судом апеляційної інстанції знайшов підтвердження встановлений місцевим господарським судом факт того, що позивачем належним чином не підтверджено факту офіційного оприлюднення рішення Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда" у встановленому законодавством строки та порядку.

Щодо посилань позивача та прокурора, який звертався із позовом в інтересах держави в особі позивача, на абзац перший пункту 2.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (в редакції від 16.01.2013р.), яким визначено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку, то колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що судом під час розгляду даної справи прийнято до уваги як обставину, яка може слугувати підставою для внесення в судовому порядку змін до договору оренди, прийняття позивачем означеного рішення про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда, але коли певна особа у певному спорі заперечує на застосуванні цього регуляторного акту з підстав визначених законом, відповідно до ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд обґрунтовано визнав відсутніми усі передбачені законом правові підстави для застосування такого акту.

Посилання прокурора на правові позиції, які висловлені у вказаних ним постановах Вищого господарського суду України у інших судових справах, у яких не приймали участі сторони даного спору, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки наведені у цих судових актах обставини спору не є східними із обставинами, які встановлені у даній справі, а вказані прокурором постанови суду касаційної інстанції не віднесено до тих судових рішень, які мають обов'язкову сили, відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для внесення змін до договору оренди землі від 18.04.2006р. відповідно до нової нормативної грошової оцінки земель, затвердженої рішенням Кіровоградської міської ради від 03.12.2009р. №2904, факт набрання чинності яким відносно відповідача не було доведено під час розгляду даної справи.

На підставі викладеного, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, і підстав для скасування або зміни цього рішення, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, немає. Доводи апеляційної скарги позивача та прокурора, який звертався із позовом в інтересах держави в особі позивача, не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати позивача, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на цю особу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.12.2014р. у справі №912/3198/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 06.02.2015р.

Головуючий суддя Подобєд І. М.

Суддя Величко Н. Л.

Суддя Іванов О. Г.