КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа№ 909/455/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Яремин О.М. ( за довіреністю №164 від 24.07.2014)

від відповідача: Хапович К.В. ( за довіреністю №427/03 від 22.08.2014)

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі керуючого Івано-Франківського регіонального відділення Шнайдера М.М.

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2014р.

у справі № 909/455/14 (суддя: Прокопенко Л.В.)

за позовом ОКП "Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації"

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі керуючого Івано-Франківського регіонального відділення Шнайдера М.М.

про стягнення 37 349,38 грн. - заборгованості по договору про прийом платежів, 155, 67 грн. процентів за користування грошовими коштами, 674,59 грн. - пені, 1045,78 грн.- інфляційних та 1 827 грн. судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 37 349,38 грн. - заборгованості по договору про прийом платежів, 155,67 грн. процентів за користування грошовими коштами, 674,59 грн. - пені, 1 045,78 грн. - інфляційних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.11.2014 року у справі №909/455/14 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 37 349,38 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено, що відповідачем були порушенні умови договору про прийом платежів, а також вимоги ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, тому позовні вимог в частині стягнення основного боргу є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення про стягнення заборгованості, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача була введена тимчасова адміністрація. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку з дотриманням принципів черговості.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі керуючого Івано-Франківського регіонального відділення Шнайдера М.М. та призначено справу до розгляду.

03.02.2015 через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2014 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 13.11.2012 між позивачем та відповідачем було укладено договір про прийом платежів (а.с.12), предметом якого було визначено, що замовник доручає, а банк приймає на себе зобов'язання на умовах договору організувати прийом платежів за послуги на користь замовника з перерахуванням на рахунок 4002 в ПАТ "Ідея банк" МФО 336310, інд. код 05457167 "За технічну інвентаризацію" не пізніше наступного банківського дня. Реєстр прийнятих платежів надсилати клієнту не пізніше наступного дня після прийому платежу від платника в електронному вигляді на адреcу:. В структуру DBF файлу повинні входити: дата прийняття платежу, дата перерахунку коштів на рахунок, № квитанції банку, населений пункт, адрес, прізвище та ініціали, сума, вид платежу, примітка, МФО, рахунок. Вартість послуг банку становить 1 % від суми прийнятого платежу, але не менше 3,00 ( три) грн.., яка сплачується платником в момент здійснення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується клієнтами ОКП "Коломийське МБТІ" з 19.02.2014 - 21.02.2014 та за 21.02.2014 - 25.02.2014 через відповідача на рахунок позивача було сплачено грошові кошти в розмірі в розмірі 37349,38 грн. Проте, як зазначає позивач на його рахунок не перераховано відповідачем.

З метою врегулювання спору на адресу відповідача було направлено претензії №6-ю/14 від 28.02.2014 та № 7-ю/ від 03.03.2014 та листа №62а від 20.03.2014.(а.с.14,15,17)

В свою чергу, Листами № 160/045 від 11.03.2014 та №4029/005-04 від 02.04.2014 (а.с.16, 18) відповідачем було повідомлено про введення тимчасової адміністрації та про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав пошук потенційного інвестора для віднесеного до категорії неплатоспроможних АТ "Брокбізнесбанк".

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач свої договірні зобов'язання щодо перерахування коштів у встановлений строк належним чином не виконав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 передбачено, що "дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в банку, що обслуговує отримувача, або в установі - члені платіжної системи.

Як видно з матеріалів справи, згідно з реєстром прийнятих платежів за 19.02.2014, 20.02.2014 року, 21.02.2014 року, 24.02.2014 року, 25.02.2014 року (.а.с.13) клієнтами ОКП «Коломийське МБТІ» було проплачено кошти в розмірі 37 349,38 грн., проте зазначені кошти , в порушення п.1.2,1.3 договору про прийом платежів від 13 листопада 2012 року на рахунок замовника не надійшли.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, не здійснивши дій щодо перерахування цих коштів порушив умови договору про прийом платежів від 13 листопада 2012 року та ст..ст.11,525,526,610 ЦК України, а також вимоги пункту 1.4 Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, зі змінами та доповненнями.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що у відповідача була введена тимчасова адміністрація під час якої може бути порушено порядок погашення вимог кредиторів, який відбувається при ліквідації банку є необґрунтованими та безпідставними, оскільки як вбачаєтьсь з матеріалів справи згідно з реєстром прийнятих платежів кошти позивачем були проплачені за 19.02.,20.02.,21.02.2014 року, а тимчасову адміністрацію відповідача запроваджено, відповідно до постанови Правління НБУ України від 28 лютого 2014 року № 107 « Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних», було на три місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014 року. Таким чином, колегія суддів зазначає, що договірні зобов'язання відповідачем були порушені до введення в останнього тимчасової адміністрації та процедури ліквідації, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по договору про прийом платежів від 13 листопада 2012 року в розмірі 37 349, 38 грн. судом першої інстанції задоволені обґрунтовано.

Відносно позовних вимог про стягнення пені у розмірі 674,59 грн., 1045,78 грн. - інфляційної складової боргу, 155,67 грн. - процентів за користування грошовими коштами у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відповідно до п.3ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 14.11.2014 року у справі № 909/455/14, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі керуючого Івано-Франківського регіонального відділення Шнайдера М.М. на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2014 року у справі № 909/455/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2014 року у справі № 909/455/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 909/455/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко