ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" лютого 2015 р.Справа № 916/5069/14

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: Карпін В.С. згідно довіреності від 07.08.2014р.;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Яблонський В.С. згідно довіреності за №8 від 14.01.2015р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енокс" (м. Іллічівськ, Одеської обл.);

до відповідачів:1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Еджаст Груп" (м. Одеса);

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія" (м. Кам'янець-Подільський, Хмельницька обл.);

про стягнення 551800,00грн.

17.12.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Енокс" (надалі позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еджаст Груп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія" (надалі відповідачі) про стягнення 551800,00грн.

Ухвалою суду від 18.12. 2014р. порушено провадження у справі № 916/5069/14 та призначено розгляд справи в засіданні суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві. Пояснив, що згідно усної домовленості між сторонами, відповідач надіслав електронною поштою договір на поставку ячменю, а також рахунок, який було оплачено позивачем. Оскільки строк поставки не було погоджено, то позивач надіслав відповідачу вимогу про поставку ячменю або про повернення сплачених коштів. Але відповідач не поставив ячмінь і не повернув кошти, тобто безпідставно користується коштами позивача..

Представник другого відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову. Пояснив, що дійсно між сторонами була усна домовленість про поставку ячменю, і відповідач отримав кошти від позивача. У відповідача є також копія договору, який підписано повноважним представником позивача аналогічний договору, копію якого подав позивач у справу. Дійсно позивач тричі надсилав відповідачу вимоги про поставку ячменю або про повернення коштів. Але оскільки між сторонами не було погоджено місце поставки товару, то відповідач не поставив товар.

Представник першого відповідача у засідання суду не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений вчасно і належним чином.

Отже, справа розглядається за наявними матеріалами у справі на підставі ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно усної домовленості між позивачем та другим відповідачем, про що свідчить копія договору №29/7/14 від 29.07.14., який було надано позивачу відповідачем та рахунок №21 від 30.07.14., позивач перерахував другому відповідачу 551800,00грн. - попередньої оплати за поставку ячменю у кількості 300тонн за ціною 1483,33грн. за тону, що підтверджується випискою з банку та платіжним дорученням і не заперечується представником відповідача в засіданні суду.

Слід зазначити, що представник відповідача у засіданні суду пояснив, що у відповідача є в наявності аналогічна копія зазначеного договору №29/7/14 від 30.07.14р.

Про те, що позивач перерахував кошти в сумі 551800,00грн. попередньої оплати свідчить і підстава перерахування коштів, зазначена в платіжних дорученнях та у виписках з банку, зокрема зазначено: призначенням платежу „за ячмінь згідно рахунку №21 від 30.07.2014р., договір № 29/7/14 від 29.07.2014р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енокс" неодноразово зверталось до відповідача ТОВ "Фірма "Династія" з листами - вимогами № 08/08-14 від 08.08.14р., № 26/08-14 від 26.08.2014р. про поставку ячменю або про повернення сплачених грошових коштів, однак останні залишив вимоги без відповіді і без задоволення, тобто не поставив ячмінь і не повернув кошти.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено ст.175 Господарського кодексу України.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у томі числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку(ч.1 ст.173 ГК України).

З врахуванням приписів ст.175 Господарського кодексу України, майново -господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. При цьому, за приписами ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, для правочинів (за змістом ч. 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, договір між двома особами є двостороннім правочином) між юридичними особами встановлена письмова форма. Разом з тим, згідно ст. 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом.

Отже, між сторонами виникли правовідносини за договором поставки.

Згідно ст.265 ГК України, яка кореспондується із ст.712 ЦК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупеець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія" після отримання вимоги про поставку товару, яке не було виконане останнім протягом семиденного строку, зобов'язано було повернути попередню оплату Товариству з обмеженою відповідальністю "Енокс".

Також позивач просить солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еджаст Груп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енокс" заборгованість в 1000,00грн., забезпеченої порукою.

Відповідно до договору поруки від 08.08.2014р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еджаст Груп" та позивачем, ТОВ "Еджаст Груп" поручається щодо виконання зобов'язання щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів перерахованих позивачем на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія".

Однак, Товариства з обмеженою відповідальністю "Еджаст Груп" поручається перед позивачем в межах суми 1000,00грн., щодо решти суми - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія" відповідає самостійно.

За приписами ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі (ч.2 ст.553 ЦК України).

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі позовні вимоги не спростували, а також не надали до суду доказів, які б підтверджували поставку товару або повернення грошових коштів.

Суд не приймає доводи представника відповідача, тому що вони спростовуються матеріалами справи, зокрема: договором №29/7/14 від 29.07.14., рахунком №21 від 30.07.14., платіжними дорученнями, виписками з банку та поясненнями представника відповідача.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, оскільки позов підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи, заявлений відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія", оскільки по вині останнього позивач вимушений був звернутись до суду за захистом порушених прав.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія" (32300, Хмельницька обл., м. Кам'янець-Подільський, вул. Князів Коріатовичів, буд.14 М, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енокс" (68000, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Першого Травня, буд.1-А, офіс 18, ):

- 550800,00грн. - заборгованості,

- 11036,00грн. - витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Династія" (32300, Хмельницька обл., м. Кам'янець-Подільський, вул. Князів Коріатовичів, буд.14 М, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еджаст Груп" (65080, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енокс" (68000, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Першого Травня, буд.1-А, офіс 18, ):

- 1000,00грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 06 лютого 2015 р.

Суддя Я.В. Брагіна