КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. Справа№ 910/13628/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:не з'явився;

відповідача:Васійчук Л.Ф., за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2014

у справі № 910/13628/14 (головуючий суддя: Головіна К.І.)

за позовом Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держгірпромнагляду України"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 360266,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.11.2014 у справі № 910/13628/14 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держгірпромнагляду України" основну заборгованість у сумі 344138 грн. 74 коп., пеню в сумі 12514 грн. 98 коп., 3% річних в сумі 3403 грн. 60 коп. витрати по сплаті судового збору в розмірі 8800 грн. 22 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариствао "Укртрансгаз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у відповідності до якої просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2014 у справі № 910/13628/14 і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Скарга мотивована тим, що господарським судом міста Києва не в повному обсязі були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також були порушені, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2014 прийнято до розгляду справу № 910/13628/14. Розгляд апеляційної скарги призначений на 26.01.2015.

26.01.2015 представником позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду була подана заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та відзив на апеляційну скаргу.

26.01.2015 розглянувши подану представником позивача заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість, в зв'язку з чим підлягає задоволенню.

26.01.2015 представник скаржника підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів встановила наступне.

02.09.2013 року між Державним підприємством "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держгірпромнагляду України" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (замовник) був укладений договір № 237/2013/ про надання послуг з проведення експертизи (надалі - договір), за умовами якого замовник доручає, в виконавець зобов'язується на свій ризик власними та залученими силами і засобами надати відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів з охорони праці та умов цього договору адміністративні послуги щодо підвищення ефективності господарської діяльності в повному обсязі, а замовник зобов'язується прийняти ці послуги та оплатити їх вартість.

За своєю правовою природою договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В п. 1.2 договору сторони погодили, що склад та обсяги послуг, які доручаються до надання виконавцю визначені заявкою замовника від 19.03.2013 № 1523/26-08 та розрахунком послуг з проведення експертизи.

Відповідно до п.п. 3.4, 3.6 договору виконавець зобов'язується надати послуги протягом 70 робочих днів з дати укладення договору. Здавання-приймання наданих послуг після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформляється актом здачі-приймання наданих послуг.

Пунктами 4.2, 4.4 договору сторони визначили, що ціна договору становить 424138,74 грн. Оплата за надані послуги здійснюється замовником по факту надання послуг на підставі акту здачі-приймання наданих послуг в строк не пізніше 60 робочих днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг від 29.11.2013 р. та від 26.12.2013 р., що позивач умови договору виконав у повному обсязі, надав послуги за договором на суму 424 138,74 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання за договором в частині оплати послуг виконав лише частково, а саме в розмірі 80 000,00 грн.

Суд зазнає, що договір, акт здачі-приймання наданих послуг, підписані в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін без будь-яких зауважень і застережень та скріплені їх печатками.

До того ж, договір не визнаний в судовому порядку недійсним, що є підставою для виникнення у сторін цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином.

Оскільки наявні в матеріалах справи документи містять всі обов'язкові реквізити, що фіксують факт встановлення договірних відносин, а тому є всі підстави для покладення на відповідача обов'язку по проведенню розрахунків за отримані послуги, а оплата скаржником за отримані послуги, свідчить про його схвалення договору та визнання заборгованості.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача 344 138,74 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню, 3% річних.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно п. 5.5 договору за порушення строку розрахунку більш ніж на 30 робочих днів замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожний день просторочення від вартості послуг, в яких виявлені недоліки за кожен день прострочення від вартості неоплачених послуг, але не більше 3 % від суми несплачених послуг.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін).

З оскаржуваного рішення вбачається, що місцевий господарський суд помилково визначив період за актом № 2 від 26.12.2014 та послався на застосування під час розрахунку розміру однієї облікової ставки НБУ.

Проаналізувавши власні перерахунки пені відповідача колегія суддів вважає їх обґрунтованими та правильними, а тому підлягають задоволенню в розмірі 9422,90 грн.:

- за актом №1 від 29.11.2014, нараховується за період з 01.03.2014 по 12.06.2014 становить 7568,63 грн. (з яких: 2596,35 грн. за період з 01.03.2014 по 14.04.2014 та 4972,29 грн. за період з 15.04.2014 по 12.06.2014):

Розраховується за формулою:

сума боргу х кількість днів прострочення х на ставку НБУ: 100

По ставці НБУ 6,5% річних: 324 138,74 грн. х 45 х 0,0178: 100 = 2 596,35 грн.

По ставці НБУ 9,5% річних: 324 138,74 грн. х59х 0,026: 100 = 4 972,29 грн.

- за актом №2 від 26.12.2014, нараховується за період з 24.03.2014 по 12.06.2014

становить 1854,54 грн. (з яких 320,54 грн. за період з 24.03.2014 по 14.04.2014 та 1534,40 грн. за період з 15.04.2014 по 12.06.2014):

По ставці НБУ 6,5% річних: 100 000 грн. х 18 х 0,0178 : 100 = 320,54 грн.

По ставці НБУ 9,5% річних: 100 000 грн. х 59x0,026 : 100 = 1534,00 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Отже, місцевим господарським судом обґрунтовано задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача 3403,60 грн. 3% річних.

В зв'язку з зазначеним вище, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2014 у справі № 910/13628/14 підлягає зміні в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 104, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2014 у справі № 910/13628/14 змінити в частині суми стягнення пені.

2. Резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2014 у справі № 910/13628/14 викласти в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держгірпромнагляду України" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 68, корпус 9, ідентифікаційний код 13417687) основну заборгованість у сумі 344138 (триста сорок чотири тисячі сто тридцять вісім) грн. 74 коп., пеню в сумі 9422 (дев'ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 90 коп., 3% річних в сумі 3403 (три тисячі чотириста три) грн. 60 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держгірпромнагляду України" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 68, корпус 9, ідентифікаційний код 13417687) витрати по сплаті судового збору в розмірі 8724 (вісім тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 32 коп."

3. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи № 910/13628/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко