РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015Справа №910/28044/14
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений Шлях"

до фізичної особи-підприємця Григорака Григорія Федоровича

про стягнення 51 564,60 грн. та повернення контейнерів

Представники сторін:

від позивача: Попов В.В. - представник за довіреністю № б/н від 20.11.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив :

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений Шлях" до фізичної особи-підприємця Григорака Григорія Федоровича про стягнення 51 564,60 грн. та повернення контейнерів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений Шлях" та фізичною особою-підприємцем Григораком Григорієм Федоровичем укладений договір оренди майна з умовою про викуп № 07/0414 від 22.04.2014 року. До договору 01.10.2014 року була укладена додаткова угода, якою, зокрема, внесено зміни в п. 1.2, 2.1. договору.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець надає орендатору в тимчасове володіння і користування майно, а орендар зобов'язується сплачувати орендну плату, а в кінці строку дії договору повернути йому вказане майно, або викупити його.

Відповідно до п. 2.1. договору за використання вказаним в п. 1.2. цього договору майном орендар сплачує орендодавцеві орендну плату в розмірі 220,00 грн. за 1 контейнер за добу.

Відповідно до п. 4.2.7 договору орендар зобов'язується по закінченню строку оренди (п.5.1.) договору повернути майно орендодавцю в належному стані з видаленим маркуванням, логотипами та/або назвою компанії орендатора, якщо такі проводились на основі п. 4.1.4. з врахуванням нормального зносу або в 10 денний термін до закінчення троку оренди відповідно до п. 5.1. заявити про своє бажання викупити майно.

Відповідно до п. 5.1. договору початковий строк оренди визначається як 29 квітня-28 жовтня 2014 року. По бажанню орендатора строк може бути продовжений. Орендар заявляє про своє бажання продовження строку оренди за 10 днів до кінця початкового строку оренди.

Відповідачеві були передані в оренду три рефрижераторні контейнери, що підтверджується актом приймання-передачі контейнерів від 13.08.2014 року. Два рефрижераторні контейнери, передані 01.10.2014 року, що підтверджується актом приймання-передачі контейнерів від 01.10.2014 року.

Після закінчення строку оренди, в порушення п. 4.2.7., відповідач відмовився повертати три контейнери, передані в оренду 13.08.2014 року та не сплатив орендну плату. Також відповідач відмовився повертати 01.12.2014 року контейнери, які були в кількості 2 штук передані 01.10.2014 року.

Позивач виставив відповідачеві рахунок № СФ0000084 від 24.10.2014 року на суму 50 160,00 грн. який не оплатив.

Керуючись п. 6.3. договору позивач нарахував відповідачеві пеню у сумі 1 404,60 грн.

На підставі викладеного вище позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача повернути майно та оплатити заборгованість у сумі 50 160, 00 грн., пені у сумі 1404,60 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.12.2014 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 19.01.2015 року.

13.01.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

У судове засідання 19.01.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 17.12.2014 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача з'явився у судове засідання.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.01.2015 року розгляд справи відкладено на 03.02.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 03.02.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 17.12.2014 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 02024, м. Київ, вулиця Пожарського, будинок 15, кв. 6, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 16.12.2014 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений Шлях" та фізичною особою-підприємцем Григораком Григорієм Федоровичем укладений договір оренди майна з умовою про викуп № 07/0414 від 22.04.2014 року. До договору 01.10.2014 року була укладена додаткова угода, якою, зокрема, внесено зміни в п. 1.2, 2.1. договору.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець надає орендатору в тимчасове володіння і користування майно, а орендар зобов'язується сплачувати орендну плату, а в кінці строку дії договору повернути йому вказане майно, або викупити його.

Відповідно до п. 1.2. договору майно, яке складає предмет цього договору є наступні 40-тонні рефрижераторні контейнери: PONU4726738, MAEU5819185, MHHU5620007, JXLU5956508, ZCSU5941010.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 2.1. договору за використання вказаним в п. 1.2. цього договору майном орендар сплачує орендодавцеві орендну плату в розмірі 220,00 грн. за 1 контейнер за добу.

Відповідно до п.3 додаткової угоди контейнери за № JXLU5956508, ZCSU5941010, які прибули 01.10.2014 року, підлягають поверненню в строк до 01.12.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до п. 5.1. договору початковий строк оренди визначається як 29 квітня-28 жовтня 2014 року. По бажанню орендатора строк може бути продовжений. Орендар заявляє про своє бажання продовження строку оренди за 10 днів до кінця початкового строку оренди.

Згідно з п. 5.3. договору, майно, яке є предметом цього договору, передається від орендодавця до орендаря з можливість передачі від третьої особи (постачальника) з обов'язковим укладенням актів приймання-передачі. Орендна плата нараховується з дати підписання актів приймання-передачі.

Відповідачеві були передані в оренду три рефрижераторні контейнери, що підтверджується актом приймання-передачі контейнерів PONU4726738, MAEU5819185, MHHU5620007 від 13.08.2014 року. Два рефрижераторні контейнери JXLU5956508, ZCSU5941010 передані 01.10.2014 року, що підтверджується актом приймання-передачі контейнерів від 01.10.2014 року.

Відповідно до п. 3.2. договору орендар оплачує вартість орендної плати, визначеної в п. 2.1. і 5.1. на підставі рахунку орендодавця протягом 2 банківських днів.

Позивач виставив відповідачеві рахунок № СФ0000084 від 24.10.2014 року на суму 50 160,00 грн. за оренду контейнерів PONU4726738, MAEU5819185, MHHU5620007 з 13.08.2014 року по 28.10.2014 року, який він не оплатив.

Відповідно до ст. 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, факт наявності заборгованості зі сплати орендних платежів, загальна сума якої складає 50 160,00 грн. за договором оренди майна з умовою про викуп № 07/0414 від 22.04.2014 належним чином доведені та документально підтверджені, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення суми пені у розмірі у розмірі 1 404,60 грн. за період прострочення станом на 08.12.2014 року, вказаний в розрахунку.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3. договору вказано, що за прострочку орендних платежів по виставленим рахункам, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення суми пені у розмірі 1 404,60 грн. за розрахунком позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 4.2.7 договору орендар зобов'язується по закінченню строку оренди (п.5.1.) договору повернути майно орендодавцю в належному стані з видаленим маркуванням, логотипами та/або назвою компанії орендатора, якщо такі проводились на основі п. 4.1.4. з врахуванням нормального зносу або в 10 денний термін до закінчення троку оренди відповідно до п. 5.1. заявити про своє бажання викупити майно.

Після закінчення строку оренди, в порушення п. 4.2.7., відповідач відмовився повертати три контейнери, передані в оренду 13.08.2014 року та не сплатив орендну плату. Також відповідач відмовився повертати 01.12.2014 року контейнери, які були в кількості двох штук передані 01.10.2014 року.

Позивач надіслав відповідачеві телеграму 13.11.2014 року з проханням повернути контейнери, однак вимоги по поверненню не були виконані.

Як зазначено вище, відповідач не передав майно позивачеві за актом приймання-передачі.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним факт порушень з боку відповідача умов договору оренди майна з умовою про викуп № 07/0414 від 22.04.2014 року, у зв'язку з його закінченням строку оренди рефрижераторних контейнерів: PONU4726738, MAEU5819185, MHHU5620007, JXLU5956508, ZCSU5941010 та не виконанням умов договору та чинного законодавства щодо повернення майна в стані в якому воно було одержано, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимога про зобов'язання відповідача щодо повернення орендованого майна за договором оренди майна з умовою про викуп № 07/0414 від 22.04.2014 року визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати фізичну особу-підприємця Григорака Григорія Федоровича (02024, м. Київ, вулиця Пожарського, будинок 15, кв. 6, ідентифікаційний код ) передати за актом приймання-передачі рефрижераторні контейнери: PONU4726738, MAEU5819185, MHHU5620007, JXLU5956508, ZCSU5941010 які належать товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений Шлях" (65104, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 18, каб. 310, ).

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Григорака Григорія Федоровича (02024, м. Київ, вулиця Пожарського, будинок 15, кв. 6, ідентифікаційний код ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зелений Шлях" (65104, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 18, каб. 310, ) суму заборгованості у розмірі 50 160 (п'ятдесят тисяч сто шістдесят) грн. 00 коп., пеню у розмірі 1 404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 3 045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 09.02.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий