номер провадження справи 35/129/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 Справа № 908/4850/14

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 28.11.2014р.;

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Сонячне, Запорізький район, Запорізька область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Запоріжжя

про стягнення 17823,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернувся ФОП ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення 19 115, 80грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що 01.01.2014р. між ним та відповідачем укладено договір № 01/01-14 про надання послуг, згідно з п.1.1 якого позивач зобов'язався на платній основі надати послуги з охорони майна, матеріальних та грошових цінностей відповідача на території об'єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач в свою чергу зобов'язався здійснити оплату наданих послуг. Позивачем в період з січня по червень 2014р. зобов'язання за договором виконані належним чином, про що свідчать акти виконаних робіт, підписані представниками сторін без зауважень та заперечень, однак, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати виконав частково, оплату провів в розмірі 2000 грн. Залишок несплаченої суми за отримані послуги складають 15280 грн. В зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач, відповідно до ст. ст. 611, 625 ЦК України нарахував пеню в розмірі 1396,63 грн., 3 % річних в сумі 232,38 грн. та інфляційні витрати в розмірі 2206,79 грн. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та відшкодувати судовий збір.

12.11.2014р. автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 14.11.2014р. судом порушено провадження у справі № 908/4850/14 та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/129/14. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 02.12.2014р. о/об 11 год. 30 хв.

02.12.2014р. через канцелярію господарського суду від позивача, на виконання ухвали суду від 14.11.2014р., надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

В судове засідання 02.12.2014р. відповідач не з'явився, вимоги ухвали суду від 14.11.2014р. не виконав, відзив та витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 02.12.2014р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки відповідача, а також арешту на майно де б воно не знаходилось.

Суд розглянувши клопотання позивача, щодо забезпечення позову дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Ухвалою суду від 02.12.2014р. клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи задоволено, строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 20.01.2015р. о/об 11 год. 00 хв.

20.01.2015р. через канцелярію господарського суду представник позивача надав до суду документи, які просить долучити до матеріалів справи та подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд накласти арешти на розрахунковий рахунок відповідача р/р НОМЕР_2 в КБ "Приватбанк" МФО 313399, а також арешт на майно де б воно не знаходилось в межах позовних вимог, у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за укладеним договором №01/01-14 про надання послуг від 01.01.2014р., що є порушенням законних вимог щодо здійснення оплати заборгованості викладених у претензії позивача та доведення до судового розгляду даної справи. Також, представник позивач зазначає, що такі дії відповідача свідчать про відсутність гарантій реального виконання рішення суду.

У судовому засіданні 20.01.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги викладені у позовні заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги позивача та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача у судове засідання 20.01.2015р. вдруге не з'явився, відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 20.01.2015р. суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову та відклав розгляд справи на 27.01.2015р.

23.01.2015р. через канцелярію господарського суду від відповідача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути інфляційні витрати з лютого 2014р. по жовтень 2014 р. в розмірі 2265,39 грн. та 3% річних за період з лютого 2014 по листопад 2014 р. в сумі 278,17 грн. Загальну суму боргу, яку позивач просить суд стягнути складає з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення - 17545,39 грн., три відсотки річних - 278,17 грн. та судовий збір - 1 827 грн.

Розглянувши заяву про зменшення розміру позовних вимог, судом встановлено, що заява подана відповів дано до вимог ст. 22 ГПК України, а тому приймається судом.

Спір розглядається з урахуванням поданих зменшень.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з урахуванням наданих зменшень, просить суд стягнути суму боргу в розмірі 15280 грн., індекс інфляції за весь час прострочення - 2265,39 грн., три відсотки річних - 278,17 грн. та судовий збір - 1 827 грн.

Представник відповідача 27.01.2015р. втретє в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, вимоги ухвал суду від 14.11.2014р., 02.12.2014р. та від 20.01.2015р. не виконав, про причини неможливості з'явитись в судове засідання суд не повідомив.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду від 14.11.2014р. та від 02.12.2014р., які були направлені на адресу відповідача, яка відома суду згідно з відомостей, що містяться в ЄДРПОУ, повернулась на адресу суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Ухвала суду від 20.01.2015р. на день розгляду справи до суду не поверталася.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/4850/14 відповідач повідомлявся належним чином, тобто судом були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи та вона може бути розглянута в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами. Справа розглянута за заявою представника позивача - без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 27.01.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані позивачем додатково, судом встановлено наступне.

01 січня 2014 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, (далі - виконавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, (далі - замовник) було укладено договір № 01/01-14 про надання послуг.

Відповідно до п. 1.1, п. 2.2.1 договору виконавець зобов'язався на платній основі надати послуги з охорони майна, матеріальних та грошових цінностей замовника на території об'єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а замовник в свою чергу зобов'язався здійснити оплату наданих послуг.

Відповідно до п.3.1, 3.2 договору вартість послуг становить 10 грн. люд./год. Оплата послуг проводиться замовником шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця в сумі 100 % не пізніше 5 числа кожного місяця, з підписанням сторонами акта виконаних робіт за попередній місяць.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що договір діє з дня його підписання та до 31.12.2014р. з правом пролонгації.

Оскільки сторонами не надано доказів припинення дії договору, суд вважає, що на день розгляду справи договір є дійним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з січня 2014р. по червень 2014р. були надані послуги відповідно до умов договору, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі - приймання робіт за січень - червень 2014р. на загальну суму 26350 грн.

На підставі складених актів позивачем були виставлені рахунки.

Матеріали справи містять акти звірки взаємних розрахунків від 31.03.2014р. та від 05.06.2014р. підписаними сторонами та з боку відповідача скріпленими печатками, в яких зазначено, що станом на 31.03.2014р. відповідач має перед позивачем заборгованість в розмірі 11690 грн., а станом на 05.06.2014р. заборгованість відповідача перед позивачем складала 17280 грн.

Тобто відповідач свої зобов'язання виконував неналежним чином, щодо своєчасної та повної оплати за надані позивачем послуги, сплативши за охоронні послуги за договором № 01/01-14 лише 11070 грн., що підтверджується вище наведеними актами звірки та 2000 грн. згідно платіжного доручення від 23.06.2014р.

Таким чином, остаточна заборгованість ФОП ОСОБА_3 перед ФОП ОСОБА_2 складає 15280 грн.

09.07.2014 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою щодо виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань та погашення 15280 грн. заборгованості. Вказана претензія містила попередження щодо звернення до суду у випадку не погашення заборгованості в строк до 09.08.2014р.

Відповідач на претензію не відреагував, залишок заборгованості не сплатив.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності заборгованості в загальній сумі 15280 грн. ФОП ОСОБА_3 перед ФОП ОСОБА_2 підтверджений належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи, не спростований відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 2265,39 грн. інфляційних витрат за період лютий 2014 р. по жовтень 2014 р. та 278,17 грн. 3 % річних за загальний період з лютого 2014 р. по листопад 2014 р.

Суд, перевіривши нарахування 3 % річних та інфляційних витрат, встановив, що нарахування 3 % річних позивачем зроблено вірно, а інфляційні витрати - невірно.

Здійснивши перерахування інфляції за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», суд встановив, що стягненню підлягає 2099,07 грн. інфляційних витрат В іншій частині стягнення інфляції - суд відмовляє.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем доказано, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо своєчасної оплати за отримані послуги по договору 01/01-14 від 01.01.2014р., а тому вимоги позивача про стягнення 15280 грн. основної заборгованості та 3 % річних в сумі 278,17 грн. та 2099,07 грн. інфляційних витрат суд вважає законними, обґрунтованими, документально підтвердженими, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням вищевикладеного.

Доказів відсутності або погашення суми заборгованості відповідачем до суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_3 основну заборгованість в розмірі 15280 (п'ятнадцять тисяч двісті вісімдесят) грн., 3 % річних в сумі 278 (двісті сімдесят вісім) грн. 17 коп., 2099 (дві тисячі дев'яносто дев'ять) грн. 07 коп. інфляційних витрат та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 02.02.2015 р.

Суддя О.А.Топчій