ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 лютого 2015 р. Справа № 918/1953/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси"

до відповідача Фізична особа - підприємець ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 5 987 грн. 85 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Карплюк С.В.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовом до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 6 951 грн. 42 коп. боргу, з яких 3 987 грн. 93 коп. - основний борг, 831 грн. 99 коп. - пеня, 1 287 грн. 95 коп. - 30% річних, 843 грн. 55 коп. - збитки. Свої вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем умов Договору поставки №62/Р-13 від 24.04.2013 р. в частині оплати вартості отриманого товару.

03 лютого 2015 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 3 118 грн. 15 коп. - основного боргу, 788 грн. 24 коп. - пені, 1 237 грн. 91 коп. - 30% річних та 843 грн. 55 коп. - збитків, всього 5 987 грн. 85 коп. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 5 987 грн. 85 коп. боргу.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, вимог не заперечив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення кореспонденції адресату (арк.с. 15).

Суд зазначає, що відповідачу було надано достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав та обов'язків. Відповідач не був позбавлений права направити докази по справі поштовим зв'язком.

Статтею 22 ГПК України встановлено права та обов'язки сторін в судовому процесі. Зокрема вказаною статтею передбачено, що сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Відповідно до норм вказаної статті сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Не забезпечивши явку свого представника в судове засідання відповідач не виявив бажання скористатися наданими йому вищевказаними нормами ГПК правами. Крім того, ухвалами суду від 23.12.2014 р. та від 15.01.2015 р. не було визнано явку сторін в судове засідання обов'язковою.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що за змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі та про відкладення розгляду справи були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1. Факт отримання відповідачем ухвали про порушення провадження у справі підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення. Разом з тим, ухвала про відкладення розгляду справи повернута до суду з відміткою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повно та об'єктивно оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. При цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 24 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (Постачальник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір поставки №62/Р-13 (арк.с. 7-9). Згідно з п.1.1, п.1.2. Договору Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною, діючою у Постачальника на час поставки, згідно видаткових накладних, що є додатками та невід'ємними частинами даного договору. Товаром є алкогольні напої, слабоалкогольні напої, безалкогольні напої, тютюнові вироби та інша продукція, що є в наявності у Постачальника. Під партією товару Сторони розуміють товар, зазначений у видатковій накладній.

Відповідно до пунктів 2.3., 2.4. Договору Покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар протягом 14 календарних днів з моменту отримання цього товару. Розрахунок за поставлений товар здійснюється в національній валюті України готівкою або в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, який вказаний в даному договорі, або повідомлений Постачальником додатково.

Пунктами 6.2., 6.4., 6.6. Договору визначено, що у разі порушення Покупцем грошового зобов'язання, передбаченого п.2.3. цього Договору, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. У випадку прострочення оплати товару більше тридцяти календарних днів Покупець відшкодовує Постачальнику нанесені цим збитки (втрачену вигоду), що становлять 20 % від суми заборгованості. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання продовжується протягом всього терміну позовної давності.

У разі прострочення виконання Покупцем грошових зобов'язань за даним договором Покупець сплачує Постачальнику за неправомірне користування чужими коштами 30% річних від суми заборгованості (п.11.5 Договору).

За умовами пункту 9.1. даний Договір є укладеним та вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2013 р., але у будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами своїх зобов'язань. У разі відсутності письмової згоди однієї із сторін про припинення чи зміну договору протягом одного місяця до закінчення терміну дії договору або відсутності нового договору на наступний період, цей договір вважається автоматично продовженим на наступний один рік.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін.

На виконання умов вказаного вище Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 4 217 грн. 86 коп., що підтверджується видатковими накладними №МР 00082331 від 31.10.2013 р. на суму 1 162 грн. 59 коп., №МР 00089435 від 22.11.2013 р. на суму 2 185 грн. 49 коп., №МР 00089442 від 22.11.2013 р. на суму 869 грн. 78 коп. (арк.с. 10-12).

Проте відповідач свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого товару своєчасно не виконав, оплату провів частково - 03.10.2014 р. у сумі 869 грн. 78 коп. та 30.10.2014 р. в сумі 229 грн., 93 коп. Вказане стверджується поданими позивачем банківськими виписками (арк.с. 13,19).

Таким чином, станом на 11.12.2014 р. несплаченими залишилися 3 118 грн. 15 коп. основного боргу.

Покликаючись на п.6.2. Договору позивач нарахував відповідачу 788 грн. 24 коп. пені.

Керуючись пунктами 6.4., 6.6., 11.5. Договору, з огляду на несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивача нарахував 1 237 грн. 91 коп. - 30% річних та 843 грн. 55 коп. збитків.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед ТзОВ "ТД Міжрегіональні ресурси" складає 5 987 грн. 85 коп.

Доказів сплати боргу відповідач суду не подав.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму ( частина 1 статті 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 5987 грн. 85 коп. боргу, з яких 3 118 грн. 15 коп. - основний борг, 788 грн. 24 коп. - пеня, 1 237 грн. 91 коп. - 30% річних та 843 грн. 55 коп. - збитки, підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на законі та договорі, не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати внаслідок його неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (33000, АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (юридична адреса: 45200, Волинська обл., м.Ківерці, вул.Шевченка, 35; поштова адреса: 43005, м.Луцьк, вул.8 Березня, 1, ) - 3 118 грн. 15 коп. - основного боргу, 788 грн. 24 коп. - пені, 1 237 грн. 91 коп. - 30% річних, 843 грн. 55 коп. - збитків та 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повне рішення складено "04" лютого 2015 року

Суддя Бережнюк В.В.