ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.02.15р. Справа № 904/282/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ КАРТОН", м.Луцьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД", м.Новомосковськ

про стягнення 1 333 496,48 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй Я.О.

Представники:

від позивача: Плужник О.О., представник за довіреністю №б/н від 24.10.14р.

від відповідача: Галата О.В., представник за довіреністю №55 від 14.01.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 20.01.15р. порушено провадження у справ №904/282/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ КАРТОН" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД" (далі - відповідач) про стягнення 1333 496,48 грн., з них: 1 313 757,31 грн. - заборгованість за поставлений товар, 1 903,98 грн. - 3% річних, 17 835,19 грн. - пеня. Розгляд справи призначено на 05.02.15р.

05.02.15р. у судовому засіданні повноважний представник позивача зазначив про те, що відповідачем 30.01.15р. було перераховано на рахунок позивача суму боргу за поставлений товар у розмірі 250 000,00 грн. (платіжне доручення № 216 та № 217 від 30.01.15р.). Таким чином, повноважний представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 1 063 757,31 грн., 3% річних у розмірі 1 903,98 грн., пеню у розмірі 17 835,19 грн., а всього 1 083 496,48 грн. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача усно заявлені позовні вимоги визнав, витребуваний відзив та інші документи до суду не надав. Крім того, повноважний представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для врегулювання спору мирним шляхом.

Повноважний представник позивача заперечував щодо відкладення розгляду справи та зазначив про те, що ніякі переговори щодо мирного врегулювання спору між сторонами не ведуться, у зв'язку з чим наполягав на розгляді справи по суті в даному судовому засіданні за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи на іншу дату та вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 05.02.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.12р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 130/12 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого на умовах, викладених у розділах цього Договору, позивач зобов'язується провести поставку паперу та картону, виробництва ТОВ "ПОНІНКІВСЬКИЙ КБФ" (далі - Товар), а відповідач - прийняти та оплатити товар. Асортимент, кількість, і ціна товару вказуються в Специфікації, оформленої у вигляді Додатка № 1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1. Договору, якість товару, що поставляється за цим Договором, має відповідати вимогам нормативно-технічної документації, що діє в Україні для даного виду товару, та посвідчена сертифікатом якості виробника.

Згідно з п. 3.1. Договору, поставка товару за цим Договором здійснюється автотранспортом позивача на умовах "СРТ, склад відповідача, м.Новомосковськ" відповідно до Правил Інкотермс в редакції 2010 року. Товар поставляється узгодженими партіями протягом терміну дії цього Договору на підставі письмових заявок відповідача.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що термін поставки - протягом 14 банківських днів від дати подання відповідачем заявки на поставку партії товару. Датою поставки вважається дата, зазначена в товарній накладній.

Ціна товару, що поставляється за цим Договором, визначається в гривнях України, не включаючи ПДВ, порядок нарахування якого встановлений розділом V Податкового Кодексу України, і зазначається в Специфікації (п. 4.1. Договору).

Як зазначено у п. 4.3. Договору, вартість товару, поставленого по цьому Договору, в цінах на момент його підписання складає 38 900,00 грн., сума ПДВ (20%) - 7 780,00 грн. Загальна вартість договору - 46 680,00 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору, відповідач проводить розрахунок за товар, що поставляється за цим Договором, на підставі рахунків, виставлених позивачем, шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача. Валюта платежу - українська гривня.

Термін оплати - протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів від дати поставки погодженої партії товару (п. 5.2. Договору).

Пунктом 9.1. Договору сторони обумовили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за цим Договором, винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України, Положенням про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого Постановою СМ СРСР від 25.07.88 № 888, з відшкодуванням добросовісної стороні фактично причиненого збитку.

Згідно з п. 9.2. Договору, за порушення термінів оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Договір вступає в силу з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.13р. У разі невиконання сторонами всіх обов'язків по Договору в повному обсязі вказаний строк дії Договору продовжується до повного виконання зобов'язань (п. 11.1. Договір).

01.10.14р. Додатковою угодою № 1 сторони узгодили, що строк оплати - на протязі 30 (тридцяті) календарних днів від дати поставки погодженої партії товару. Крім того, сторони продовжили термін дії договору до 31.12.15р.

10.10.14р. та 13.10.14р. додатковими угодами до Договору сторони обумовили кількість, вартість та строки поставки товару.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 1 367 109,98 грн., що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреностями на отримання товару (Т.1 а.с.21-99). Але, відповідач свого обов'язку по Договору щодо своєчасної оплати товару належним чином не виконав, внаслідок чого станам на 30.12.14р. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1313757,31 грн.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору позивачем на підставі п.9.1. Договору була нарахована пеня у розмірі 17 835,19 грн.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані 3% річних у розмірі 1903,98 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 1 313 757,31 грн., пеню у розмірі 17 835,19 грн., 3% річних у розмірі 1903,98 грн., а всього 1 333 496,48 грн.

Але, після звернення позивача з даним позовом до суду відповідач здійснив часткову оплату за товар у розмірі 250 000,00 грн., що підтверджують копії платіжних доручень № 216 від 30.01.15р. на суму 239 638,16 грн., № 217 від 30.01.15р.на суму 10 361,84 грн. (Т.1 а.с. 118-119).

На підставі вищевикладене, 05.02.15р. у судовому засіданні повноважний представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 1 063 757,31 грн., 3% річних у розмірі 1 903,98 грн., пеню у розмірі 17 835,19 грн., а всього 1 083 496,48 грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначено в ст. 692 Цивільного кодексу України, у разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Господарський суд також бере до уваги той факт, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки останній здійснив часткову оплату за отриманий товар, а крім того повноважний представник відповідача у судовому засіданні усно підтвердив існуючу заборгованість перед позивачем за вищезазначеним Договором.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 1 063 757,31 грн. є обґрунтованими, доведеними та визнаними відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

В частині стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 250 000,00 грн. провадження у справі підлягає припиненню, оскільки зазначена сума була перерахована відповідачем на рахунок позивача, що підтверджують обидві сторони та матеріали справи.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п.9 .2. Договору, за порушення термінів оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

На підставі п. 9.2 Договору позивачем була нарахована пеня у розмірі 17 835,19 грн., розрахунок якої судом перевірений та визнаний таким, що зроблений невірно.

Після перерахунку відповідно до вимог чинного законодавства та п. 9.2. Договору пеня складає 17 778,42 грн.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення пені підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 17 778,42 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону, позивачем були нараховані 3% річних у розмірі 1903,98грн., розрахунок яких також господарським судом був перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Викладене є підставою для задоволення позову частково.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 265, 266 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 115, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ КАРТОН" (юридична адреса: 43023, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева, буд. 3; фактична та поштова адреса: 54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, буд. 81/30, ) заборгованість за поставлений товар у розмірі 1063 757,31 грн. (один мільйон шістдесят три тисячі сімсот п'ятдесят сім грн. 31 коп.), пеню у розмірі 17 778,42 грн. (сімнадцять тисяч сімсот сімдесят вісім грн. 42 коп.), 3% річних у розмірі 1 903,98 грн. (одна тисяча дев'ятсот три грн. 98 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 26 668,79 грн. (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят вісім грн. 79 коп.)

Провадження у справі в частині стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 250000,00 грн. - припинити.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.02.15р.

Суддя Н.Е. Петренко