КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа№ 910/18436/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 02.02.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Юсцентр» на рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 (повне рішення складено 17.11.2014)

у справі №910/18436/14 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом приватного підприємства «Юсцентр»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс»

про стягнення 20 550,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі №910/18436/14 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, приватне підприємство «Юсцентр» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: розірвати договір №14/6 від 03.02.2012 про надання послуг на об'єкті замовника ТОВ «Ліко-житлосервіс» та стягнути з відповідача 27 400,00 грн. заборгованості.

В своїх доводах апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарським суд визнав встановленими.

Ухвалою від 01.12.2014 Київським апеляційним господарським судом прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено справу №910/18436/14 до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Представник позивача брав участь в судових засіданнях, в яких підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі, надавав свої пояснення щодо суті спору та просив апеляційну скаргу ПП «Юсцентр» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі №910/18436/14 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача брали участь у судових засіданнях, в яких надавали свої пояснення щодо суті спору, заперечували щодо доводів апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу ПП «Юсцентр» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі №910/18436/14 - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2012 між товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» (замовник) та приватним підприємством «Юсцентр» (виконавець) укладено договір №14/6, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується забезпечити охорону і збереження майна на об'єкті замовника за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 54 (блок 3) у відповідності до ліцензійних умов провадження господарської діяльності з наданням послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 01.12.2009 за №505.

Відповідно до п. 2.1 договору, вартість послуг за даним договором складає 6 850, 00 грн. за один місяць, в т.ч. ПДВ - 1 141, 66 грн.

Згідно з п. п. 2.2 та 2.3 договору, оплата наданих послуг здійснюється замовником щомісячно до 10-го числа наступного місяця на підставі акта здачі-приймання послуг. Вартість послуг за погодженням сторін може уточнюватись в зв'язку з інфляцією на підставі рішень, прийнятих Урядом шляхом укладання додаткової угоди.

Пунктом 2.4 договору визначено, що оплата наданих послуг здійснюється замовником щомісячно до 10-го числа наступного місяця на підставі акта здачі-приймання послуг.

Відповідно до п. 4.2 договору, замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір через тридцять календарних днів після письмового повідомлення про це виконавця.

26.05.2014 ПП «Юсцентр» звернулось до ТОВ «Ліко-житлосервіс» з повідомленням в якому позивач просить за взаємним погодженням сторін збільшити вартість послуг, у зв'язку з інфляцією шляхом укладання додаткової угоди, а у разі відсутності такої можливості починаючи з 26.05.2014 позивач попередить своїх працівників про їх звільнення в двомісячний термін, а договір №14/6 від 03.02.2012 буде вважати припиненим починаючи з 01.08.2014 (а. с. 15).

02.06.2014 позивач звернувся до відповідача з пропозицією відповідно до п. 2.3 договору укласти додаткову угоду, в якій збільшити оплату послуг ПП «Юсцентр» на 2 922,73 грн. (а. с. 16).

01.07.2014 позивач на адресу відповідача направив супровідний лист з актами здачі-прийняття робіт та податковими накладними за червень 2014 року, який отриманий відповідачем 25.07.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист (а. с. 18-19).

14.07.2014 ПП «Юсцентр» звернулось до ТОВ «Ліко-житлосервіс» з претензією №28 від 11.07.2014, в якій просить відповідача в термін до 01.08.2014 сплатити заборгованість за договором №14/6 від 03.02.2012 (а. с. 22-23).

31.07.2014 позивачем на адресу відповідача направлено супровідний лист з актами здачі-прийняття робіт за липень 2014 року (а. с. 20-21).

Також позивач на адресу відповідача направляв супровідний лист №33 від 07.09.2014 з актами здачі-прийняття робіт за вересень 2014 року та супровідний лист №34 від 07.09.2014, в якому позивач просить в десятиденний термін з дня отримання акту звіряння розрахунків підтвердити суму заборгованості або надати обґрунтовану відмову.

Відповіді на зазначені листи відповідачем не надано.

Згідно з твердженнями позивача, відповідач не виконав належним чином зобов'язання щодо оплати наданих послуг за договором про надання послуг №14/6 від 03.02.2012, у зв'язку з чим у вересні 2014 року ПП «Юсцентр» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Ліко-житлосервіс» про стягнення 27 400,00 грн. заборгованості та розірвання договору про надання послуг №14/6 від 03.02.2012.

При прийняті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновки, що позовні вимоги ПП «Юсцентр» задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також, дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 179 Господарського суду України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі, шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.04.2014 ТОВ «Ліко-житлосервіс» у відповідності до п. 4.2 договору №14/6 від 03.02.2012 та ст. 907 ЦК України направило на адресу ПП «Юсцентр» повідомлення про розірвання даного договору з 01.06.2014. Факт направлення вказаного повідомлення підтверджено наданою до суду копією поштового чека та повідомленням про вручення поштового відправлення від 30.04.2014 (а. с. 43-45).

Окрім того, в матеріалах справи міститься договір №2 про надання охоронних послуг від 28.05.2014, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «АСБ ЩИТ» (виконавець) умовами якого передбачено, що замовник доручає і оплачує, а виконавець бере на себе зобов'язання своїми силами і засобами забезпечити цілодобову охорону підземних автостоянок, що знаходяться на обслуговуванні замовника, і організовувати на об'єктах контрольно-пропускний режим (а. с. 46-47).

Згідно з п. 7.1. договору №2, даний договір вступає в силу з 01.06.2014 та діє до 31.12.2018 , але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором.

01.06.2014 між ТОВ «Ліко-житлосервіс» ТОВ «АСБ ЩИТ» складено акт прийому-передачі під охорону до договору №2 про надання охоронних послуг від 28.05.2014, відповідно до умов якого з 01.06.2014 замовник передав, а виконавець прийняв під цілодобову охорону підземний паркінг , що знаходиться на обслуговуванні замовника, за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 54.

Надання послуг ТОВ «АСБ ЩИТ» відповідачу за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 54 підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000011 від 30.06.2014, №ОУ-0000014 від 31.07.2014, №ОУ-0000017 від 31.08.2014. та №ОУ-0000021 від 30.09.2014, які підписані та скріплені печатками представників ТОВ «Ліко-житлосервіс» та ТОВ «АСБ ЩИТ».

Також надання послуг ТОВ «АСБ ЩИТ» відповідачу підтверджується платіжними дорученнями №761 від 10.06.2014, №900 від 02.07.2014, №973 від 14.07.2014, №1082 від 01.08.2014, №1152 від 14.08.2014, №1255 від 05.09.2014, №1267 від 11.09.2014, №1268 від 12.09.2014, №1271 від 16.09.2014, №1281 від 17.09.2014, №1282 від 18.09.2014, №1339 від 06.10.2014 про сплату ТОВ «Ліко-житлосервіс» наданих ТОВ «АСБ ЩИТ» послуг з охорони.

Посилання апелянта на те, що відповідач направив на адресу іншого підприємства, яке не є учасником даних правовідносин повідомлення №156 від 30.04.2014 про розірвання договору №14/6 від 03.12.2012 та те, що ПП «Юсцентр» отримало повідомлення про розірвання договору №14/6 від 03.12.2012 лише 12.09.2014 колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, повідомлення ТОВ «Ліко-житлосервіс» про розірвання договору №14/6 від 03.02.2012 відправлено на юридичну адресу позивача: м. Київ, вул. Крейсера «Аврора», буд. 9, кв. 64, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи.

Крім того, у поштовому повідомленні №033 від 30.04.2014 міститься розписка директора ПП «Юсцентр» Любаренко О.С. про отримання поштової кореспонденції направленої згідно даного поштового повідомлення.

Також акт №7 від 21.05.2014 про відкриття поштового відправлення, листи вих. №7 від 30.05.2014 та вих. №7/1 від 10.06.2014 не спростовують документально підтвердженого факту направлення відповідачем на адресу позивача повідомлення про розірвання договору №14/6 від 03.02.2012.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що договір №14/6 від 03.02.2012 був розірваний в односторонньому порядку у відповідності до положень п. 4.2 даного договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору №14/6 від 03.02.2012 з надання послуг на об'єкті відповідача за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 54 (блок 3) з 01.10.204 у зв'язку з істотним порушенням умов договору ТОВ «Ліко-житлосервіс».

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що посилання відповідача, що позивач безпідставно не підписував направлені ПП «Юсцентр» акти виконаних робіт є необґрунтованим та безпідставним, оскільки спірний договір був розірваний, а тому у ТОВ «Ліко-житлосервіс» був відсутній обов'язок підписувати акти виконаних робіт.

Щодо вимоги ПП «Юсцентр» про стягнення з ТОВ «Ліко-житлосервіс» коштів у розмірі 27 400,00 грн. заборгованості за надані послуги у червні, липні, серпні та вересні 2014 року колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що з 01.06.2014 договір №14/6 від 03.02.2012 є припиненим внаслідок одностороннього його розірвання з боку відповідача, а тому зобов'язання за вказаним договором, в тому числі, щодо надання позивачем послуг є припиненими з 01.06.2014.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт надання відповідачу послуг з охорони об'єкту, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 54 (блок 3), а також прийняття відповідачем таких послуг у період з червня по вересень 2014 року.

Таким чином, судова колегія зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПП «Юсцентр» про стягнення з ТОВ «Ліко-житлосервіс» 27 400, 00 грн. заборгованості за надані послуги в червні, липні, серпні та вересні 2014 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія не бере їх до уваги, оскільки прийшла висновку про їх необґрунтованість. Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, апелянтом не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі №910/18436/14 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, апеляційну скаргу приватного підприємства «Юсцентр» слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі №910/18436/14 - без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства «Юсцентр» на рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі №910/18436/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва 13.11.2014 у справі №910/18436/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18436/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук