ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2015 р.Справа № 922/1466/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес", м. Харків
про внесення змін до договору
за участю представників:

позивача - Бахолдіна М.А. (дов. №08-11/4652/2-14 від 24.12.2014 р.)

відповідача - Кот Т.В. (дов. №б/н від 19.05.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про внесення змін до договору оренди землі від 12.01.2005 року №7502/05 шляхом визнання укладеною додаткової угоди у редакції, що додається. А також просить суд стягнути з ТОВ «Прогрес» (надалі - Відповідач) судовий збір за подання позовної заяви.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.06.2014р. (суддя Жигалкін І.П.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.08.2014р. (судді Івакіна В.О., Бондаренко В.П., Тихий П.В.), в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2014р. зазначені судові рішення скасовані, справу № 922/1466/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасування рішень мотивоване неповним з'ясуванням судами обставин справи.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу призначено для розгляду судді Присяжнюку О.О.

В судовому засіданні, призначеному на 22.01.2015р., оголошувалась перерва до 23.01.2015р. до 10.00.

Після перерви позивач в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, надав письмовий відзив з урахуванням позиції Вищого господарського суду України, викладеної у постанові від 19.11.2015р., в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, вислухавши присутніх представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.01.2005 року на підставі рішення Харківської міської ради від 28.04.2004 року № 59/04 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення юридичним особам України» між Харківської міською радою (орендодавець) та ТОВ «Прогрес» (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 12 січня 2005 року за №7502/05.

Відповідно до п.1.2 договору оренди земельної ділянки №7502/05 від 12 січня 2005 року в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 0,0928 га (ділянки 2,4,5) за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83-А.

Пунктом 8 договору оренди земельної ділянки №7502/05 від 12 січня 2005 року було передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком до 01.07.2028 року.

В п. 5 сторони визначили, що нормативна грошова оцінка: земельної ділянки №2 площею 0,0587 га згідно з довідкою №2351/04 від 06.10.2004 року становить 560014 гривень; земельної ділянки №4 площею 0,0297 га згідно з довідкою №2350/04 від 06.10.2004 року становить 283346 гривень; земельної ділянки №5 площею 0,0044 га згідно з довідкою №2349/04 від 06.10.2004 року становить 41977 гривень.

Відповідно до п.9 договору оренди земельної ділянки №7502/05 від 12 січня 2005 року розмір орендної плати в місяць:

- за земельну ділянку №2 площею 0,0587 га становить 2249,39 гривень;

- за земельну ділянку №4 площею 0,0297 га становить: 2004 рік: 491,99 гривень; 2005 рік: 620,87 гривень; 2006 рік: 808,27 гривень; з 2007 року: 1171,40 гривень;

- за земельну ділянку №5 площею 0,044 га становить: 2004 рік: 90,36 гривень; 2005 рік: 114,02 гривень; 2006 рік: 148,44 гривень; з 2007 року: 215,13 гривень.

Підстави для внесення змін до Договору оренди в частині розміру орендної плати встановлено в самому Договорі.

Так, відповідно до п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається у разі: а) зміни умов господарювання, передбачених договором; б) зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; в) внаслідок інфляції - щорічно; г) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; д) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 36 договору оренди земельної ділянки №7502/05 від 12 січня 2005 року зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується в судовому порядку.

Позивач зазначає, що рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 р. № 1209/13 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013 року", рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 р. № 1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013 року" та рішенням № 960/12 від 19.12.2012 р., яким затверджено Порядок оформлення договорів оренди землі у м. Харкові, змінювалася базова вартість 1 кв.м. земель м. Харкова, запроваджувався порядок визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками та був передбачений порядок оформлення договорів оренди землі у м. Харкові.

Згідно із п. 2.1., п. 2.2. Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 рік, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 року №1269/13, Департамент земельних відносин на підставі п. 4 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є власником програмного комплексу "Нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013", здійснює загальну координацію робіт з визначення орендної плати за землю в місті Харкові згідно з рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 року №1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013", здійснює розрахунки розміру орендної плати за землю та безпосереднє виконання робіт з укладання договорів оренди землі та додаткових угод до них, веде моніторинг виконання умов договорів оренди землі.

Управління Держземагентства у м. Харкові Харківської області надає інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.1., п. 3.2. зазначеного Порядку зміна нормативної грошової оцінки земель є підставою для внесення змін до договору оренди землі. Зміни до договору оренди землі оформлюються додатковою угодою. Підготовка додаткової угоди здійснюється Департаментом земельних відносин відповідно до Порядку укладання договорів оренди землі у м. Харкові.

На підставі вищевказаних рішень Харківської міської ради Департаментом земельних відносин Харківської міської ради було:

- одержано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до якого земельна ділянка площею 0,0587 га за адресою: Харківська область, м. Харків, Московській район, вул. Гвардійців Широнінців, 83-А відноситься до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

- одержано витяг № 349/2 від 30.10.2013 р. з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 297 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83-А склала 524677 грн.;

- одержано витяг № 349/1 від 30.10.2013 р. з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 44 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83-А склала 78453грн.;

- одержано витяг № 349/3 від 30.10.2013 р. з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 578 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83-А склала 1036988 грн.;

- виконано розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності станом на 01.01.2013 року № 600/14 відповідно до якого розмір орендної плати за земельну ділянки площею 44 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83-А становить 12% від нормативної грошової оцінки та становить 521,71 грн. - в місяць, а в рік - 6260,55 грн;

- виконано розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності станом на 01.01.2013 року № 601/14 відповідно до якого розмір орендної плати за земельну ділянки площею 297 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83-А становить 12% від нормативної грошової оцінки та становить 3672,74 грн. - в місяць, а в рік - 44072,87 грн;

- виконано розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності станом на 01.01.2013 року № 602/14 відповідно до якого розмір орендної плати за земельну ділянки площею 578 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83-А становить 12% від нормативної грошової оцінки та становить 7258,92 грн. - в місяць, а в рік - 87106,99 грн.

Для приведення розміру орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства щодо нормативно-грошової оцінки земель та укладення додаткової угоди до договору оренди землі Департаментом земельних відносин Харківської міської ради на адресу відповідача було направлено відповідний лист-пропозиція від 07.12.2013р. № 4348/0/225-13 про зміну договору оренди земельної ділянки та лист-пропозиція від 07.12.2013р. № 4244/0/225-13 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, яким було запропоновано відповідачеві сплатити кошти: в розмірі 51,00 грн. за проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, в розмірі 120,00 грн. за надання витягу з Державного реєстру прав та внесення змін до Державного реєстру прав, та надати оригінали платіжних документів до міської ради.

Листом-пропозицією від 07.12.2013 року №4348/0/225-13 Департамент земельних відносин Харківської міської ради направив відповідачу на розгляд та погодження додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки та розрахунок орендної плати.

При цьому судом встановлено, що позивач посилався на п.13 договору оренди землі відповідно до якого розмір орендної плати переглядається у тому числі "в інших випадках, передбачених законом".

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд вважає, що у задоволенні позовних вимог Позивача слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Із цими положеннями кореспондується норма ч. 1. ст. 188 Господарського кодексу України, якою також встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Стаття 30 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Порядок зміни та розірвання договору визначено частинами 2-5 ст.188 Господарського кодексу України.

Тобто, зазначені норми права встановлюють правило, згідно з яким зміна договору можлива лише у двох випадках: або добровільно за згодою сторін, або примусово у разі, якщо обов'язок внести зміни прямо передбачений законом або договором.

Проте позивачем не надано доказів існування обов'язку відповідача укласти спірну додаткову угоду до відповідного договору оренди землі.

Позивач не зазначає в позовній заяві, яким саме законом встановлено обов'язок переглядати розмір орендної плати.

Договором від 12.01.2005 р. не передбачено, що він може бути змінений без згоди сторін у разі збільшення нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 13 договору оренди сторони обумовили перелік випадків за настання яких переглядається розмір орендної плати. Це а) зміна умов господарювання, передбачених договором; б) зміна розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; в) внаслідок інфляції - щорічно; г) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; д) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік випадків носить вичерпний характер. Такої підстави, як зміна нормативної грошової оцінки землі в ньому не передбачено. До "іншого випадку, передбаченого законом" це також не відноситься, оскільки, як зазначалося вище, Законом не передбачено зміну нормативної грошової оцінки землі в якості обов'язкової підстави для зміни розміру орендної плати за землю.

Позивачем також не доведено, що в даному випадку мають місце або зміна умов господарювання, або зміна розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів тощо.

Тобто, підстави для застосування змін за переліком, зазначеним у п. 13 договору щодо перегляду розміру орендної плати, відсутні.

Окрім цього наведена у позові додаткова угода містить положення щодо зміни інших пунктів договору оренди землі від 12.01.2005 р., крім п. 13 відповідного договору оренди землі, зокрема:

- пункту 2 договору, додавши кадастровий номер земельної ділянки.

- пункту 9 договору збільшивши розмір орендної плати: за земельну ділянку 2 згідно з розрахунком № 602/14 від 14.11.2013 р., яка на рік становить 8,4 % від її нормативної грошової оцінки і складає 87106,99 грн. або в місяць 7258,92 грн.; за земельну ділянку 4 згідно з розрахунком № 601/14 від 14.11.2013 р., яка на рік становить 8,4 % від її нормативної грошової оцінки і складає 44072,87 грн. або в місяць 3672,74 грн.; за земельну ділянку 5 згідно з розрахунком № 600/14 від 14.11.2013 р., яка на рік становить 7,98 % від її нормативної грошової оцінки і складає 6260,55 грн. або в місяць 521,71 грн.

Проте збільшення відсоткової ставки орендної плати від нормативної грошової оцінки землі є істотною зміною умов договору. Підставами для такої зміни позивач зазначає не істотну зміну об'єктивних обставин, які не залежать від волі сторін договору, а рішення однієї зі сторін договору - Харківської міської ради, яка в односторонньому порядку затвердила нові ставки орендної плати у місті Харкові, вже після укладення спірного договору оренди землі.

Крім того, позивач не надав доказів того, що відповідач під час укладення договору згоден на ставки 8,4 та 7,98 %, що не відповідає змісту обумовленому у самому тексті договору. Доказів згоди відповідача на укладення договору оренди даної земельної ділянки за вказаними ставками (або іншими) немає.

Також відсутні докази того, що зазначена в умовах Договору оренди ставка відсотку орендної плати не є фіксованою і відповідач погодився з можливістю її зміни позивачем в односторонньому порядку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що обумовлена договором ставка орендної плати була прийнята в договорі, як гранично прийнятна для відповідача. .

Також позивач просив змінити п. п. 5, 9,13, 28 договору.

Так, позивач просить внести зміни до п.13 договору, якими просить доповнити перелік підстав для зміни орендної плати такою підставою як, "зміна нормативної грошової оцінки землі".

Також позивачем запропоновані зміни до п.28 договору оренди щодо надання права Орендодавцю - міські раді - звертатися до суду з метою внесення змін до договору оренди у судовому порядку.

Тобто, в даному випадку позивач просить суд врегулювати в договорі відносини, які вже врегульовані нормативними актами, причому просить зробити це у інший спосіб, ніж це передбачено цими актами, що є неприпустимими з огляду на положення ч.2 ст.6 ЦК України, згідно якої сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Жодних нормативно обґрунтованих пояснень та доказів, з яких причин відповідач зобов'язаний погодитись із новою збільшеною більш ніж у два рази ставкою орендної плати, або з яких причин (на підставі яких саме правових норм) суд може зобов'язати відповідача сплачувати орендну плату за новою ставкою, позивач не наводить.

Норми чинного законодавства, на які позивач посилається в обґрунтування позову (ст.ст. 629, 649,651, 653, 654, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 188, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.5, 13,15, 21 Закону України "Про оцінку земель", ст. ст.15,30 Закону України "Про оренду землі" та інші) містять правила, які регулюють загальні засади зміни та розірвання договорів, загальні засади відносин, пов'язаних із платою за землю. Жодна з цих норм не містить прямого припису про обов'язковість зміни умов договору оренди землі в частині розміру орендної плати в разі прийняття орендодавцем рішення про затвердження нової нормативної грошової оцінки переданих в оренду земель.

Такі обставини, з урахуванням конституційних гарантій прав і свобод (ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ст.19 Конституції України), унеможливлюють примушення відповідача до укладення додаткової угоди, з умовами якої він не згоден та обов'язковість укладення якої законодавством не передбачена.

Положеннями ч.1 ст. 23 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 284 Господарського кодексу України умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Договором від 12.01.2005 р. не передбачено, що він може бути змінений без згоди сторін у разі збільшення нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 13 договору оренди сторони обумовили перелік випадків за настання яких переглядається розмір орендної плати. Це а) зміна умов господарювання, передбачених договором; б) зміна розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; в) внаслідок інфляції - щорічно; г) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; д) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік випадків носить вичерпний характер. Такої підстави, як зміна нормативної грошової оцінки землі в ньому не передбачено. До "іншого випадку, передбаченого законом" це також не відноситься, оскільки, як зазначалося вище, Законом не передбачено зміну нормативної грошової оцінки землі в якості обов'язкової підстави для зміни розміру орендної плати за землю.

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 651 ЦК України, згідно з якою зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено можливість змінити договір за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а також у зв'язку з істотною зміною обставин (частина 4 статті 652 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України в разі подання позову про зміну умов договору суд встановлює одночасну наявність таких чотирьох умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій обачливості, яка він неї вимагалася; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Доводити істотність зміни обставин має сторона, що заявила відповідну вимогу про зміну або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України позивачем не доведено, і позивач не обґрунтовує свою правову позицію порушенням договору з боку відповідача. В даному випадку, з боку орендаря договір виконується повністю належним чином.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у конкретних випадках, коли це прямо встановлено договором або законом, або у зв'язку з істотною зміною обставин.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Статтею 23 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до заперечень відповідача, згоди на внесення змін до договору оренди землі з боку орендаря не має. Позивачем та наявними матеріалами справи не доводиться, що зміна умов договору встановлена законом.

Натомість, в типовому договорі оренди землі, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 3 березня 2004 року, не зазначено такої підстави перегляду орендної плати як зміна нормативної грошової оцінки.

Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 309-VІ від 03.06.2008 р., яким було внесено зміни до Закону України «Про оренду землі», Розділи 19 (Прикінцеві положення) та 20 (Перехідні положення, в т.ч. Підрозділ 6. Особливості справляння земельного податку) Податкового кодексу України обов'язку для орендодавців та орендарів щодо перегляду умов вже укладених договорів не встановлюють.

Відповідно до ч. 3 п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, чи погоджувалися сторонами при укладенні договору оренди умови щодо перегляду орендної плати, в тому числі з підстави внесення змін до методики розрахунку орендної плати. Відповідний перегляд орендної плати є обґрунтованим, якщо господарський суд встановить факт погодження сторонами при укладенні договору оренди такої підстави перегляду орендної плати як внесення змін до методики розрахунку орендної плати.

Згідно ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або місцевого самоврядування.

За змістом наведених норм права, передумовою для зміни умов договору оренди землі є наявність взаємної згоди сторін.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про плату за землю» грошова оцінка застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладенні цивільно-правових угод, передбачених законодавством України. Із цього випливає, що грошова оцінка землі передує укладенню договорів оренди, а тому затвердження нормативної грошової оцінки землі породжує правові наслідки для договорів оренди, що укладатимуться у майбутньому.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», розмір та умови визначення орендної плати, що зазначені у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору законодавству.

Позивач обґрунтовує свої вимоги нормативно-правовими актами, що набрали чинності після укладення договору оренди між сторонами, тому зміна розміру орендної плати можлива лише за згодою сторін.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 20.11.2012р. у справі № 3-52гс12, судам необхідно врахувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, що втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Харківська міська рада, як суб'єкт владних повноважень, реалізує останні шляхом прийняття рішень.

Також рада може виступати, як учасник цивільно-правових та господарських правовідносин шляхом укладання різного виду угод.

Уклавши Договір оренди земельної ділянки та Додаткову угоду до нього з відповідачем, Харківська міська рада набула статусу сторони договору та взяла на себе зобов'язання за договором оренди земельної ділянки, погодивши відповідний розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та розмір орендної плати, змінити який за відсутності передбачених умовами договору та законом підстав для цього, Харківська міська рада має змогу лише як учасник цивільно-правових та господарських правовідносин шляхом укладання нової угоди, або шляхом внесення змін до раніш укладеного договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою з відповідачем.

За таких обставин, в зв'язку з відсутністю передбачених законодавством та умовами договору підстав для зобов'язання укласти додаткову угоду до Договору без відповідного волевиявлення відповідача неможливо.

Крім того, позивач просить прийняти рішення, яким внести зміни до договору оренди землі від 12.01.2005 року № 7502/05 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі у запропонованій редакції.

Такого способу захисту як визнання укладеною додаткової угоди чи договору ні ст. 20 Господарського кодексу України, ні ст. 16 Цивільного кодексу України не передбачено.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

Статтею 129 Конституції України зазначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкорюються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією з основних засад судочинства.

Судом повністю виконано рекомендації, зазначені у постанові Вищого господарського суду України від 19.11.2014р., та проаналізовано усі обставини, наведені сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Також, досліджуючи питання відповідності висновків суду наведеним Вищим господарським судом України постановам Верховного Суду України від 20.11.2012р. у справі № 28/5005/640/2012 та від 20.08.2013р. у справі № 5009/3430/12, з метою приведення судової практики у відповідність до рішень Верховного Суду України, суд зазначає наступне.

Постанова Верховного Суду України від 12.11.2012р. у справі № 28/5005/640/2012 винесена за наслідками неоднакового застосування Вищим господарським судом України вимог ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України.

У вказаній постанові зазначається, що в основу постанови касаційного суду (яка в подальшому скасовується) покладено висновки про те, що недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну договору оренди, у разі виникнення такої необхідності, позбавляє позивача права звертатися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору. Верховний Суд України з таким висновком не погоджується та скасовує постанову ВГСУ у справі № 28/5005/640/2012.

Проте, дослідивши обставини справи, суд зазначає, що ані відповідач у відзивах на позовну заяву, ані суди першої та апеляційної інстанції при відмові в задоволенні позовних вимог, не застосовували ч. 2 ст. 188 ГК України та не посилалися на відсутність у позивача права звертатися до суду з таким позовом.

Таким чином, хоча у межах даної справи і розглядалися аналогічні правовідносини, проте, правові висновки судів ґрунтувалися на зовсім інших підставах. А отже, підстав для застосування до даної справи позиції Верховного Суду України, викладеної у вказаній вище справі, немає.

Щодо застосування позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.08.2013р. у справі № 5009/3430/12, слід зазначити наступне.

У межах цієї справи судами досліджувалися аналогічні правовідносини. Проте, Верховний Суд України, вказуючи на необхідність задоволення позовних вимог міської ради про зміну ставки орендної плати, виходив з того, що у самому договорі оренди, укладеному між сторонами, було визначено, що орендна плата підлягає індексації відповідно до індексації грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.

Враховуючи те, що у договорі, який є предметом розгляду саме у даній справі, таких положень немає, слід зазначити, що позиція ВСУ не лише не суперечить, а й підтверджує висновки про відмову в задоволенні позовних вимог: вони можуть бути задоволені лише у разі, якщо у договорі прямо передбачено таку підставу для його зміни як зміна грошової оцінки землі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 15, 16, 651, 652 Цивільного кодексу України, керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 27.01.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк