номер провадження справи 10/141/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015 Справа № 908/5645/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради

про стягнення 729 384 грн. 98 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Станішевський І.С., довіреність № 14/125 від 13.05.2014 р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ до Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради про стягнення 729 384 грн. 98 коп.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., витягом з реєстру автоматичного розподілу справ між суддями від 09.12.2014 р., справу 908/5645/14 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 11.12.2014 р. порушено провадження у справі № 10/141/14, її розгляд призначено на 14.01.2015 р.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив не направив, ніяких клопотань не надав. Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги викладені в позовній заяві.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, ненадання відзиву на позовну заяву та для отримання всіх необхідних документів по справі, суд відклав розгляд справи на 04.02.2015 р. на 09 год. 15 хв.

04.02.2015 р. представник відповідача не з'явився знов, ніяких клопотань не надав, відзив не направив. Позивач надав суду письмові пояснення до позовної заяви.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам спору за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Таким чином, відповідач є повідомленим належним чином, про час і місце розгляду справи судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно роз'яснень ВГСУ, на підставі листа Запорізької дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 01.12.2014 № 04-16-1682, текст ухвал господарського суду Запорізької області від 11.12.2015 р. та 14.01.2015р. внесено та розміщено на офіційному веб-порталі суду.

Таким чином, господарським судом Запорізької області дотримано всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи.

Неявка відповідача не перешкоджала вирішенню спору, у судовому засіданні 04.02.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі-Продавець) та Комунальним підприємством по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради (далі - Покупець, Споживач) 30 вересня 2011 року був укладений договір №14/2418/11 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору Продавець зобов'язався поставити Покупцеві імпортований природний газ, період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а Покупець зобов'язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього Договору.

На виконання умов Договору Позивач поставив протягом жовтня - грудня 2011 року та січня - грудня 2012року, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 66 771,193 тис. куб. м. на загальну суму 52 115 577,13 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу: від 31.10.2011р. за жовтень на суму 2 608 309,99 грн.; від 30.11.2011р. за листопад на суму 5 851 796,72 грн. від 31.12.2011р. за грудень на суму 6 009 392,97 грн. від 31.01.2012р. за січень на суму 7 695 103,18 грн. від 29.02.2012р. за лютий на суму 8 462 757,83 грн. від 31.03.2012р. за березень на суму 6 277 967,48 грн. від 30.04.2012р. за квітень на суму 1 415 677,24 грн. від 27.11.2012р. за жовтень на суму 1 421 837,03 грн. від 30.11.2012р. за листопад на суму 4 689 526,91 грн. від 31.12.2012р. за грудень на суму 7 683 207,78 грн.

Позивачем передано Відповідачу природний газ на загальну суму 52 115 577,13 грн., таким чином НАК «Нафтогаз України» виконала умови Договору № 14/2418/11 від 30.09.2011р.

Як стверджує позивач, відповідач в свою чергу свої зобов'язання за договором поставки природного газу не виконав належним чином, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно, чим порушив умови п. 6.1 Договору.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставку газу

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити кредитору 3% річних.

Положенням ч.4 ст.232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк. А відтак, нарахування 3% річних від простроченої суми як компенсація за утримання коштів має бути по день сплати цих коштів кредитору, тобто - по цей день включно.

З пояснень позивача, судом було встановлено, що по кожному місяцю поставки природного газу окремо оформлюється акт приймання передачі, відповідно в таблиці зазначено за який місяць нараховуються санкції із зазначенням дат проплат.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вже зверталось до суду з позовами до Відповідача по зазначеному вище договору, справи № 5006/8/148/2012, 18/1805/12, 917/2512/13.

При первісному зверненні Компанією були нараховані штрафні санкції за наступні періоди:

- За зобов'язаннями березня 2012 року з 14.04.2012р по 20.02.2013 р. (донараховано з

21.02.2013р по 26.02.2013р. у сумі 301,8 9грн. 3% річних).

За зобов'язаннями квітня 2012 року з 14.05.2012р по 20.02.2013р (донараховано з 21.02.2013р по 27.09.2013ру сумі 11104,15 грн. 3% річних).

- За зобов'язаннями жовтня 2012 року з 14.11.2012р по 20.02.13 р. (донараховано з

21.02.2013р по 27.09.2013ру сумі 25 593,07 грн. 3% річних).

- За зобов'язаннями листопада 2012 року з 14.12.2012р по 20.02.2012р (донараховано з 21.02.2013р по 23.12.2013ру сумі 86 777,70 грн. 3%річних).

- За зобов'язаннями грудня 2012 року з 14.01.2013 р по 20.02.2012р (донараховано з

21.02.2013р по 23.06.2014р у сумі 247 772,19 грн. 3%річних).

У відповідності до листа Верховного суду України від 03.04.1997 року № 62-97 «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» зазначено наступне.

Оскільки, індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути заборгованість з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми.

При нарахуванні індексу інфляції треба мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно треба рахувати, що сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад грудня, індексується за період з урахуванням грудня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - січня.

Компанією нараховно втрати від інфляційних процесів за грудень 2012 року за період з 03.2013 по 06.2014 у розмірі 356 896,09грн.

Таким чином при нарахуванні інфляційних втрат. Позивач чітко дотримувався вищезазначених роз'яснень щодо нарахування інфляційних втрат та положень ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, сторони за договором повинні виконати свої зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору. В свою чергу, Споживач, в порушення наведених вище умов договору, та названої норми, не виконав свого зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини відносяться до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України (загальні умови виконання господарських зобов'язань) "Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться ".

Відповідно до частини 2 статті 193, Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальнодержавного інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк/термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання, в тому числі, є його невиконання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки (ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем , у сумі на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, складає 356 896,09 грн., 3% річних в розмірі 372 488, 89 грн.

Факт порушення відповідачем умов договору, а також факт заборгованості, за договорами, підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ до Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради про стягнення суму на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів

за весь час прострочення, що складає 356 896,09 грн., три відсотки річних у розмірі 372

488,89 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Повернути позивачу з держаного бюджету України зайво сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 44, 49,75, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ до Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради (84601, Донецька обл., м. Горлівка, вул. Ушева, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 ) суму на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 356 896 (триста п'ятдесят шість тисяч вісімсот дев'яносто шість) грн. 09 коп., три відсотки річних у розмірі 372 488 (триста сімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 89 коп. та судові витрати у розмірі 14 587 (чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят сім) грн. 70 коп.

Суддя Т.Г. Алейникова

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 06.02.2015 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.