ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" лютого 2015 р.Справа № 916/4683/14

За позовом Приватне підприємство "ФОТОН 2008";

до відповідача Дочірнє підприємство "ЧАБАНКА"

про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення 47203,03грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: Тучкова Л.Л. - за дорученням;

Від відповідача: Донось Ю.В. - за дорученням;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Приватне підприємство "ФОТОН 2008" звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Дочірнього підприємства "ЧАБАНКА" про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення 47203,03 гривень.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20 листопада 2014 року порушено провадження у справі №916/4683/14.

17.12.2014 року представник відповідача за вх.№ ГСОО 33393 надав відзив на позовну заяву в якому вимоги позивача не визнає та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві, який залучено до матеріалів справи.

Представник позивача надав до суду клопотання від 12.01.2015 року про залучення до матеріалів справи копії ухвали господарського суду Одеської області від 18.12.2014 року у справі №916/3009/13, яка була залучена до матеріалів справи.

Представник відповідача також звернувся до суду з клопотанням від 12.01.2015 року про залучення до матеріалів справи копії ухвали господарського суду Одеської області від 12.12.2014 року у справі №916/3009/13, яка була залучена до матеріалів справи.

14.01.2015 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 69 ГПК України та просив суд продовжити строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, та відкласти розгляд справи, оскільки представник позивача зайнятий у іншому судовому процесі Приморського районного суду міста Одеси. Вказані клопотання судом задоволенні та ухвалою суду від 19 січня 2015 року строк розгляду справи продовжено до 6 лютого та відкладено розгляд справи на 2 лютого 2015 року.

Представник позивача 02.02.2015 року звернувся до суду з клопотанням про залучення до матеріалів справи копії наступних документів: копію заяви про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Одеської області від 02.12.2013 року по справі №916/3009/13 про затвердження мирової угоди з урахуванням ухвали господарського суду Одеської області від 12.12.2014 року та ухвали від 12.12.2014 року у справі №916/3009/13, копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 20.01.2015 року, та копію заперечень Другого Малиновського відділу ДВС на скаргу на дії органу ДВС по справі № 916/3009/13, які залучено до матеріалів справи.

По справі в порядку ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 05.02.2015 року.

Представник позивача у судове засідання призначене на 05.02.2015 року з'явився, звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій просить суд зобов'язати відповідача виконати умови мирової угоди від 21.11.2013 року, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 02.12.2013 року у справі №916/3009/13 та стягнути з відповідача 48 923,54 грн., яка складається з суми боргу за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 44 469,22 грн., пені за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 2 243,92 грн., суми процентів річних від простроченої суми за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 489,89 грн., а також витрат по оплаті судового збору в розмірі 1720,50 гривень, крім того стягнути з відповідача сплачений судовий збір у сумі 1827 гривень.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, заперечував про заяви про зміну предмету позову, оскільки суд перейшов до розгляд справи по суті та відповідно до ст. 22 ГПК України, суд не може прийняти дану заяву.

Суд у прийняті заяви про зміну предмету позову відмовляє, оскільки ухвалою суду від 20.11.2014 року було порушено провадження у справі, розгляд справи по суті було розпочато 18 грудня 2014 року, а згідно до ч.4 ст. 22 ГПК України, до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Судом розглядаються вимоги позивача викладені у позовній заяві, а саме спонукати Дочірнє підприємство "ЧАБАНКА" виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 02.12.2013 року у справі №916/3009/13, шляхом стягнення з Дочірнього підприємства "ЧАБАНКА" на користь Приватного підприємства "ФОТОН 2008" грошові кошти в розмірі 48 923,54 грн., яка складається з суми боргу за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 44 469,22 грн., пені за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 2 243,92 грн., суми процентів річних від простроченої суми за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 489,89 грн., а також витрат по оплаті судового збору в розмірі 1720,50 гривень та судовий збір в сумі 1827 гривень за даним позовом.

Представник позивача вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача вимоги позивача не визнає та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

За результатами судового засідання справу було розглянуто за участю повноважних представників позивача та відповідача, за наявними в ній матеріалами документів наданих сторонами на вимоги суду в судове засідання в обґрунтування своїх позовних вимог і своїх позовних заперечень. У судовому засіданні, в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення та представників сторін повідомлено про дату складення повного тексту рішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2013р. по справі №916/3009/13 було затверджено мирову угоду, укладену між ПП «ФОТОН 2008» (далі - позивач) та ДП «ЧАБАНКА» (далі - відповідач). Згідно умов мирової угоди ДП «Чабанка» визнано суму заборгованості за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 44 469,22 грн., суму пені за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 2 243,92 грн., суму процентів річних від простроченої суми за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 489,89 грн., а також прийняло на себе зобов'язання по відшкодуванню позивачу понесених по справі №916/3009/13 судових витрат. Крім того, за умовами укладеної між ПП «Фотон 2008» та ДП «Чабанка» мирової угоди заборгованість за договором №6/01/13 від 03.01.2013р., пеня, проценти річних та заборгованість із відшкодування судового збору повинні були бути перераховані відповідачем на поточний рахунок позивача у строк до 28 лютого 2014 року.

У зв'язку з невиконанням ДП «Чабанка» у строк до 28 лютого 2014 року ухвали Господарського суду Одеської області від 02.12.2013 року по справі №916/3009/13 у добровільному порядку, ПП «ФОТОН 2008» було подано до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заяву про примусове виконання вказаного судового рішення.

Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Скрябіною А.Я. від 30.10.2014р. ВП №45303787 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 02.12.2013р. по справі №916/3009/13 про затвердження мирової угоди від 26.11.2013р..

Так позивач свої вимоги обґрунтовує вказуючи на те, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України підлягає обов'язковому виконанню. Заінтересована сторона (стягувач) не позбавлена права звернутись до господарського суду з позовною заявою про спонукання виконання до виконання мирової угоди, оскільки згідно з вимогами ст. 16 Цивільного Кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів сторони є примусове виконання обов'язку в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку та відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З системного аналізу вказаних вище статей Цивільного кодексу України вбачається, що не виконання Відповідачем умов мирової угоди у добровільному порядку є не лише порушенням вимог чинного законодавства України, а й порушенням прав та інтересів Позивача, які можуть бути захищені одним із способів, передбачених ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Крім того позивач зазначив, що ухвала господарського суду Одеської області від 02.12.2013р. по справі №916/3009/13 не містить усіх даних, зазначених у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Так, в ухвалі не вказане місцезнаходження стягувача і боржника, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника, а також ухвала не скріплена гербовою печаткою суду, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» є обов'язковим.

Як зазначено позивачем у позовній заяві ухвала господарського суду Одеської області від 02.12.2013р. по справі №916/3009/13 не має усіх необхідних реквізитів, які б надавали їй статусу виконавчого документа, що в свою чергу позбавляє позивача законного права отримання від відповідача заборгованості за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 44 469,22 грн., суми пені за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 2 243,92 грн., суми процентів річних від простроченої суми за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 489,89 грн., а також а також витрат по оплаті судового збору за судовий розгляд справи №916/3009/13 у розмірі 1 720,50 гривень та відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З наведених підстав позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про спонукання Дочірнє підприємство "ЧАБАНКА" виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 02.12.2013 року у справі №916/3009/13, шляхом стягнення з Дочірнього підприємства "ЧАБАНКА" на користь Приватного підприємства "ФОТОН 2008" грошові кошти в розмірі 48 923,54 грн., яка складається з суми боргу за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 44 469,22 грн., пені за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 2 243,92 грн., суми процентів річних від простроченої суми за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 489,89 грн., а також витрат по оплаті судового збору в розмірі 1720,50 гривень.

Представник відповідача в свою чергу надав відзив на позовну заяву, в якій вимоги позивача не визнає та просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки дійсно ухвалою господарського суду Одеської області від 02.12.2013 року у справі № 916/3009/13 за позовом ПП "ФОТОН 2008" до ДП « ЧАБАНКА» затверджено укладену між сторонами мирову угоду. Проте у ДП « ЧАБАНКА» склалося тяжке матеріальне становище, яке виникло у результаті тяжкої ситуації в державі, оскільки виникли затримки при розрахунках за надання послуг по санаторно-курортному оздоровленню робітників бюджетної сфери і підприємство не мало можливості погасити заборгованість.

Також представник відповідача звернув увагу суду на те, що постановою головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30.10.2014р. було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 02.12.2013р. Вказана постанова державного виконавця була оскаржена позивачем до господарського суду в порядку статті 121-2 ГПК України 13 листопада 2014 року. В скарзі позивач стверджує, що ухвала господарського суду Одеської області від 02.12.2013 року є виконавчим документом та просить суд зобов'язати виконавчу службу прийняти її до виконання в якості виконавчого документа та відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до вказаного Закону ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Пунктом 3.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди: якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про зобов'язання виконати мирову угоду, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

На думку відповідача позивач відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України зловживає наданими йому правом та всупереч вимогам законодавства одночасно оскаржує постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі ухвали суду від 2.12.2013р. і звертається з вказаним позовом до суду, в той час як законодавством визначено, що вказані два шляхи є взаємовиключними.

Розглянув матеріали справи суд доходить до такого висновку :

Відповідно до ст..15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.1 ГПК України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів юридичної особи.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПП „ФОТОН 2008" просить суд спонукати Дочірнє підприємство "ЧАБАНКА" виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 02.12.2013 року у справі №916/3009/13, шляхом стягнення з Дочірнього підприємства "ЧАБАНКА" на користь Приватного підприємства "ФОТОН 2008" грошові кошти в розмірі 48 923,54 грн., яка складається з суми боргу за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 44 469,22 грн., пені за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 2 243,92 грн., суми процентів річних від простроченої суми за договором №6/01/13 від 03.01.2013р. у розмірі 489,89 грн., а також витрат по оплаті судового збору в розмірі 1720,50 гривень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30 жовтня 2014 року ПП «Фотон 2008» було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 02.12.2013 року.

Вказана постанова державного виконавця була оскаржена в порядку статті 121-2 ГПК України та ухвалою господарського суду Одеської області від 18 грудня 2014 року у справі №916/3009/13 (суддя Цісельський О.В.), скаргу ПП „ФОТОН 2008" на дії органу ДВС у порядку ст. 121-2 ГПК України відхилено.

Крім того ухвалою суду від 12.12.2014 року (суддя Цісельський О.В.) по справі №916/3009/13 в порядку ст. 89 ГПК України було внесено виправлення та доповнено ухвалу від 2 грудня 2013 року із зазначенням повної назви підприємств стягувача та боржника, зазначено адреси та код ЄДРПОУ, що було підставою у відмові відкрити виконавче провадження.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до вказаного Закону ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Пунктом 3.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди: якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Дослідивши надану до матеріалів справи копію ухвали господарського суду Одеської області від 2 грудня 2013 року з рахуванням ухвали суду від 12.12.2014 року, ухвала суду у справі №916/3009/13 містить усі необхідні реквізити, щодо назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) стягувача і боржника /ухвала суду від 12.12.2014 року/, їх місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб); резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Позивач повторно звернувся до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 12.01.2015 року, вже в ході розгляду справи, але постановою від 20 січня 2015 року ВП №46124791 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч. 1 ст.26 Закону України „Про виконавче провадження" - наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Суд звертає увагу позивача на той факт, що позивачу відмовлено у відкриті виконавчого провадження не з підстав передбачених ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження" а з інших. Тому на думку суду та враховуючи постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вимога не підлягає задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що ані Законом України „Про виконавче провадження", ані будь-яким іншим законодавчим актом не визначено такого способу захисту прав особи як спонукання виконати умови мирової угоди.

Господарський суд зауважує, що реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Натомість, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 13.07.2004 р. у справі № 10/732, дійшовши до висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові. Аналогічна правова позиція висловлена в п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями).

Таким чином, приймаючи до уваги, що вимога про спонукання виконати умови мирової угоди шляхом стягнення з відповідача визначеної у мировій угоді суму заборгованості та штрафних санкцій, позивачем було обрано спосіб захисту своїх порушених прав, що не передбачений законом, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ПП „ФОТОН 2008".

Керуючись ст.ст. 32, 33, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повне рішення складено 10 лютого 2015 р.

Суддя Г.І. Гуляк