ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 908/3357/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Трафимової Ю.Ю. (дов. № б/н від 29.09.2014р.), Пелиха К.О. (дов. № 12/01-15а від 12.01.2015р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт", м. Запоріжжя (вх. №4338 З/3-10) на рішення господарського суду Запорізької області від 04.11.2014р. у справі № 908/3357/14

за позовом Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт", м. Запоріжжя

про стягнення 515 899,81 грн. , -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси", м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" про стягнення 343468,92 грн. вартості невиконаних робіт за Договором підряду № 26/12 від 26.12.2012р., 40872,80 грн. інфляційного збільшення, 12816,42 грн. 3% річних, 118741,67 грн. збитків, спричинених внаслідок додаткових витрат та неодержаного прибутку. Судові витрати за подання позовної заяви позивач просив суд покласти на відповідача у справі.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.11.2014р. по справі № 908/3357/14 (суддя Давиденко І.В.) позов Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" на користь Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" 343468,92 грн. вартості невиконаних підрядних робіт, 6869,37 грн. судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Відповідач з даним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення господарського суду Запорізької області від 04.11.2014р. по справі № 908/3357/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2014р. по справі № 908/3357/14 (головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-стандарт", м. Запоріжжя прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 27.01.2015р. о 12:00 год.

Дану ухвалу направлено сторонам 15.12.2014р. та отримано учасниками даного судового процесу - 23.12.2014р.

26.01.2015р. від ТОВ "Буд-енерго-стандарт" надійшло клопотання, яке підписане директором підприємства Матвєєвим Ю.Є., в якому відповідач просить зупинити провадження у даній справі та відкласти її розгляд.

Клопотання відповідача обґрунтоване тим, що директор ТОВ "Буд-енерго-стандарт" - Матвєєв Ю.Є. перебуває на лікарняному, не має законного представника для участі у судовому процесі та для захисту своїх законних прав і інтересів, не має можливості особисто приїхати до м. Харкова у призначений час, для того що взяти участь в даному судовому засіданні 27.01.2015р. Крім того, відповідач просить розглянути клопотання про зупинення провадження у справі та про відкладення її розгляду без його участі, так як він знаходиться на лікарняному, а лікарняний лист буде надано в судовому засіданні.

Колегія суддів розглянувши вказане клопотання та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що заявлене відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав, з настанням яких господарським судом зупиняється провадження у справі. У вказаному переліку відсутня така підстава, як неможливість учасника судового процесу прийняти участь в судовому засіданні, неможливість особисто директора підприємства прибути в судове засідання, через перебування його на лікарняному.

Згідно зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські справи на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу.

У відповідності до статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України встановлює права і обов'язки сторін в господарському судочинстві, зокрема, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Враховуючи вказане, колегія суддів також дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки судом апеляційної інстанції належним чином створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, позицію відповідача викладено в апеляційній скарзі, і він не був позбавлений права надати суду апеляційної інстанції додаткові письмові докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень та мав на це достатньо часу, проте таких письмових доказів відповідачем суду апеляційної інстанції не надано. Крім того, відповідач не був позбавлений права подати суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно з правилами, встановленими статтею 74-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість відкладення розгляду справи за умови наведення обставин, які перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні, але можуть бути усунуті до наступного судового засідання.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Проте наведені відповідачем обставини в даному випадку є такими, що не перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, заслухавши уповноваженого представника позивача, який просить рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-стандарт", м. Запоріжжя не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та обґрунтовано встановлено господарським судом, 26.12.2012 року між Державним підприємством Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-стандарт" (далі - Генпідрядник) укладено Договір підряду на будівництво № 26/12 (далі - Договір).

Даний договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктом 1.1. Договору відповідач - Генпідрядник взяв на себе зобов'язання в установлений термін виконати будівельні роботи на об'єкті згідно пункту 1.2. цього Договору, в обсязі відповідно до проектно-кошторисної документації, а позивач, як Замовник, зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах цього Договору.

Предметом цього Договору є виконання будівельних робіт з будови автостоянки та добудови підземних гаражів за адресою: м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29/а (пункт 1.2. Договору).

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що обсяг та види робіт, що виконуються Генпідрядником за цим Договором, встановлюються відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації. Проектна документація і кошториси, засвідчені Генпідрядником і Замовником, узгоджені сторонами, становлять невід'ємну частину цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору).

Згідно з п. 7.1. Договору вказано, що ціна робіт за цим Договором визначається на основі кошторису, наводиться у Договірній ціні (Додаток № 3 до Договору), що є невід'ємною частиною Договору, є твердою і складає на момент підписання цього Договору 601010,40 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 100168,33 грн. Замовник здійснює передоплату у сумі 300000,00 грн. на протязі 6 днів, після отримання рахунку від Генпідрядника, шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Генпідрядника.

Матеріалами справи підтверджується, що Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" 300000,00 грн. - передплати на виконання будівельних робіт згідно рахунку-фактури № БУ-0000114 від 26.12.12., про що свідчить належним чином засвідчена копія платіжного доручення № 3072 від 27.12.2012р. (том 1 аркуш справи 62).

Згідно з частиною 4 статті 879 цього Кодексу, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Пунктом 7.5 Договору встановлено, що розрахунки проводяться у відповідності до законодавства в межах та за рахунок коштів, перерахованих Замовником, наданих для фінансування предмету договору шляхом банківського переводу на поточний рахунок Генпідрядника на підставі виставленого рахунку протягом 5 (п'яти) банківських діб з моменту підписання акту виконаних робіт.

Із наявної у справі належним чином засвідченої копії платіжного доручення № 221 від 11.03.2013р. вбачається, що позивачем також перераховано на рахунок відповідача 301010,40 грн. в якості оплати вартості будівельних робіт згідно рахунку-фактури № БУ-0000026 від 11.03.2013р. (том 1 аркуш справи 62).

Всього позивачем в якості оплати робіт за Договором перераховано відповідачу 601010,40 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору встановлено, що роботи за цим Договором мають бути проведені відповідно до Графіку виконаних робіт (Додаток № 2 до цього Договору) та закінчені протягом 90 календарних діб з дати отримання передплати.

Календарним графіком виконання робіт, який є Додатком № 2 до Договору, датою початку будівельних робіт є 27.12.2012р., а датою закінчення - 30.03.2013р., належним чином засвідчена копія якого надана позивачем до позовної заяви.

Початок виконання робіт - з моменту підписання Генпідряднику наряду-допуску на роботи, але не раніше дня надання Замовником проектної документації, згідно умов цього Договору (п. 2.2 Договору).

Частиною 4 статті 882 Кодексу унормовано, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що за результатами кожного етапу виконання робіт (мінімальний етап - місяць) або за результатами виконання робіт в повному обсязі (якщо етапи робіт не визначаються Графіком виконання робіт) Генпідрядник складає і надає Замовнику для підписання акт виконаних робіт та Довідку про вартість виконаних підрядних робіт. Замовник повинен розглянути і підписати акт протягом п'яти робочих днів з моменту його одержання. У разі наявності зауважень, Замовник надає Генпідряднику письмову мотивовану відмову від підписання акту з викладенням виявлених недоліків і строків їх усунення.

На виконання умов Договору 18.07.2014р. сторонами підписано акт прийому виконаних будівельних робіт за липень 2013 р. на суму 257531,48 грн., належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи. Вказана сума вартості виконаних робіт відповідачем не оспорена. Докази виконання робіт на іншу суму останнім не надані.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з пунктом 12.1 Договору встановлено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, а отже на час виконання сторонами зобов'язань та до виконання прийнятих на себе зобов'язань цей Договір обґрунтовано визнано судом діючим.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 10.8. Договору передбачено, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов'язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства України.

З огляду на факт перерахування позивачем грошових коштів в сумі 343478,82 грн., які в даному випадку складають вартість невиконаних відповідачем робіт, строк виконання яких вже настав, тому 14.04.2014р. Державним підприємством Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" було надіслано лист-претензію № 113 від 14.04.2014р.

За змістом цієї вимоги позивачем вказано, що Генпідрядником порушено умови Договору в частині виконання будівельних робіт на суму 343478,82 грн., в зв'язку з чим позивач запропонував відповідачу перерахувати суму в розмірі 343478,82 грн. на розрахунковий рахунок Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси".

Даний лист відповідач залишив без реагування, чим порушив пункт 10.8. Договору.

Колегія суддів також вважає необхідним зазначити, що після надіслання позивачем відповідачу претензії про повернення перерахованої суми в якості оплати вартості робіт, які фактично не були виконані відповідачем, між сторонами не вчинялися дії, котрі б свідчили та були направлені на подальше виконання умов Договору.

Надаючи правову оцінку заявленій вимозі-претензії позивача, колегія суддів вважає, що він має право вимагати повернення попередньої оплати, оскільки правовідносини між сторонами фактично припинились.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем не надано належних доказів надсилання листа-претензії № 113 від 14.04.2014р., а вказана вимога фактично ним не була отримана.

Проте вказані посилання відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не відповідають дійсності.

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що лист-претензія № 113 від 14.04.2014р. був направлений відповідачеві цінним листом за належною адресою: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, б. 64. Вказане підтверджується описом вкладення до цінного листа від 14.04.2014р. Докази неотримання вказаного листа відповідачем не надані і у справі відсутні.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що інше не встановлено договором або законом.

В силу пункту 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 615 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Повторно розглянувши справу в межах наданих суду апеляційної інстанції повноважень, колегія суддів повністю погоджуючись із висновками господарського суду, також вважає, що оскільки відповідач підрядні роботи за Договором у строк до 30.03.2013р. не виконав, доказів належного виконання зобов'язань за Договором у повному обсязі судам не представив, доказів узгодження між сторонами інших термінів виконання робіт не надав і матеріали справи їх не містять, акт прийому передачі підрядних робіт за спірним Договором на суму 343478,82 грн. сторонами не підписувався та відповідачем для підписання позивачу не надавався, тому відповідач є таким, що порушив умови Договору, а також вимоги статей 509, 525, 526, 837, пункту 4 статті 879 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, в зв'язку з чим повинен повернути позивачу - Замовнику одержані наперед платежі, за вирахуванням вартості фактично виконаних і вже прийнятих робіт. При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що всі фактичні дії сторін свідчать про те, що сторони відмовились від подальшого виконання умов спірного Договору.

За таких обставин, місцевий господарський суд, з яким погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, обґрунтовано задовольнив вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 343478,82 грн. вартості невиконаних робіт, а зазначена сума правомірно була повернута позивачеві в судовому порядку.

Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси", м. Київ посилаючись у своїй позовній заяві на невиконання відповідачем оплачених будівельних робіт також просив суд стягнути з відповідача на свою користь 12816,42 грн. - 3 % річних та 40872,80 грн. - збитків від інфляції на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Розглянувши заявлені позивачем вимоги в цій частині господарський суд дійшов цілком законного та обґрунтованого рішення про відмову в їх задоволенні, оскільки в даному випадку стягнення суми оплачених невиконаних робіт не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні положень статті 625 Цивільного кодексу України, в зв'язку з чим нарахування позивачем 3 % річних та збитків від інфляції на суму вартості оплачених та невиконаних робіт є необґрунтованим та безпідставним.

Окрім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 118741,67 грн. збитків, спричинених внаслідок додаткових витрат та неодержаного прибутку, з посиланням на положення статей 220, 224, 225 Господарського кодексу України та на пункт 2 статті 883 Цивільного кодексу України.

Дана позовна вимога вмотивована тим, що відповідач в повному обсязі не виконав оплачені позивачем роботи, а тому Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" змушене було самостійно закупати розхідні, будівельні матеріали та укладати угоди з іншими суб'єктами для дооблаштування гаражів, будівлі охорони та автостоянки.

Згідно із статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши заявлені вимоги в цій частині та надані на їх підтвердження документальні докази господарський суд всебічно, повно та об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 118741,67 грн. збитків, спричинених внаслідок додаткових витрат та неодержаного прибутку.

Так, за приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У свою чергу згідно положень статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються в тому числі додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Погоджуючись із висновками господарського суду колегія суддів також вважає, що позивачем не доведено розміру спричинених збитків відповідачем, причинно-наслідкового зв'язку між діями саме відповідача та розміром заявлених збитків, тобто позивачем не доведено судам усіх елементів складу цивільного правопорушення, які необхідні для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

При цьому, матеріали справи не містять звернення позивача до відповідача із вимогою щодо проведення робіт за Договором на суму 343478,82 грн., а його умовами не передбачено можливість звернення позивача до інших виконавців робіт, у разі невиконання відповідачем належним чином оплачених робіт. Крім того, здійснення позивачем закупки розхідних матеріалів та дооблаштування об'єктів не передбачено умовами спірного Договору і фактично є його власною ініціативою.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи всі матеріали справи, колегія суддів вважає, що правові підстави для відшкодування 118741,67 грн. збитків, спричинених внаслідок додаткових витрат та неодержаного прибутку - відсутні.

Згідно статті 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, а рішення у справі прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-стандарт", м. Запоріжжя не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 04.11.2014 р. по справі № 908/3357/14 слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-стандарт", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.11.2014р. у справі № 908/3357/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 29.01.2015р.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.