РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015Справа №910/22454/14
Колегія суддів у складі головуючого судді Отрош І.М., суддів Паламаря П.І., Сташківа Р.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "РАДА 5"
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
пророзірвання договору
Представники сторін: від позивача: Калашнюк О.С., представник за довіреністю б/н від 10.10.2014; від відповідача: Марковська В.В., представник за довіреністю № 91/2014/11/07-3 від 07.11.2014.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.10.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДА 5" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про розірвання Договору № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.11.2008.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.11.2008 між сторонами був укладений Договір № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді з метою надання відповідних послуг виконавцем (позивачем) кінцевим споживачам. У зв'язку з внесенням змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), тоді як позивач не є теплопостачальною організацією та відповідно не може проводити діяльність з надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Таким чином, у зв'язку з істотною зміною обставин та неможливістю подальшого надання таких послуг відповідач просить розірвати Договір № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді з 26.04.2014 на підставі ст. 607 та 652 Цивільного кодексу України (з урахуванням письмових пояснень, які були надані у судовому засіданні 08.12.2014).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2014 порушено провадження у справі № 910/22454/14 та справу призначено до розгляду на 03.11.2014.

03.11.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не повідомив відповідача у встановленому Договору № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.11.2008 порядку про намір розірвати договір. Крім того, відповідач зауважив, що на момент вирішення спору відсутні зміни у підзаконних нормативних актах з огляду на внесення змін до законів.

У судовому засіданні 03.11.2014 представник позивача подав клопотання про здійснення фіксування судового засідання технічними засобами.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 03.11.2014 оголошено перерву до 21.11.2014.

21.11.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про призначення експертизи та клопотання про витребування доказів.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про призначення будівельно-технічної експертизи, суд відмовив в його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю та відсутністю потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактів, що входять до предмету доказування у даній справі.

Судом було задоволено клопотання про витребування доказів та ухвалою від 21.11.2014 зобов'язано Державну реєстраційну службу України надати інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо прав власності на нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 23-А, за період з листопада 2008 року по листопад 2014 року.

У судовому засіданні 21.11.2014, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 08.12.2014.

У судовому засіданні 08.12.2014 представник позивача подав письмові пояснення по справі.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 08.12.2014 оголошено перерву до 15.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 призначено колегіальний розгляд справи № 910/22454/14.

Розпорядженням голови Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 розгляд справи № 910/22454/14 доручено здійснювати колегіально у складі колегії суддів: головуючий суддя Отрош І.М., судді Паламар П.І., Сташків Р.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 колегією суддів справу № 910/22454/14 прийнято до свого провадження; розгляд справи призначено на 19.01.2015.

У судовому засіданні 02.02.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 02.02.2015.

30.01.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві надійшла відповідь на запит суду.

У судовому засіданні 02.02.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав в поліному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.02.2015 надав усні пояснення по суті спору; проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 02.02.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДА 5" є експлуатуючою організацією за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 23-А, що підтверджується Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 21.07.2008, Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 15.08.2008, Договором про передачу на утримання та експлуатаційне обслуговування житлового будинку і прибудинкової території від 15.08.2008 та Розпорядженням Печерської районної у місті Києві Державної адміністрації № 1364 від 27.10.2008.

03.11.2008 між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», яка змінила своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Київенерго", (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РАДА 5" (абонент) укладено Договір № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 8.1 Договору, він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2009.

Пунктом 8.2 Договору сторони погодили, що Договір припиняє своє дію в випадках закінчення строку, на який він був укладений; взаємною згодою сторін про його припинення; прийняття рішення арбітражним судом; випадках, передбачених п. 6.4.1 договору; ліквідації сторін.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Відповідно до Додатку № 8 до договору визначено об'єкти, щодо яких здійснюється теплопостачання відповідачем, а саме, вбудовані приміщення за адресою: м. Київ, бул. Л. України, 23-А, особистий рахунок № 521404.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДА 5" є експлуатуючою організацією будинку 23-А у м. Київ, бульвар Лесі Українки. Позивач пояснив, що враховуючи необхідність забезпечення мешканців житлово-комунальними послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання уклав з відповідачем спірний договір для постачання послуг кінцевим споживачам, якими є власники та орендарі нежитлових приміщень за вказаною адресою. Тобто, метою укладення договору було не безпосереднє споживання позивачем теплової енергії, а надання ним житлово-комунальних послуг як виконавцем кінцевим споживачам.

Судом встановлено, що 26 квітня 2014 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії".

Вказаним законом було внесено зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема, статтю 19 було доповнено частиною 4, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Так само, було доповнено статтю 29 частиною 3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» 42) виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії є видами господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню.

Як встановлено судом, позивач не здійснює діяльність з виробництва і постачання теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання, не має необхідних дозвільних документів на провадження діяльності у сфері теплопостачання та, відповідно, не може бути виконавцем цих послуг з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії".

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, судом встановлено, що позивач не є власником нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 23-А, щодо теплопостачання яких укладено договір № 521404 від 03.11.2008, а отже, не є і споживачем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за цим договором.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписом частин 2-4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

При цьому, судом встановлено, що 31.07.2014 позивач звернувся до відповідача з пропозицією розірвати Договір № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.11.2008 та надав угоду про розірвання вказаного договору, однак відповідач у відповіді заперечив щодо розірвання Договору № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.11.2008.

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, припинення правовідношення.

Відповідно до частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Суд погоджується з твердженнями позивача щодо наявності істотної зміни обставин, з урахуванням наступного. При укладенні договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, так як сторони не могли передбачити відповідні законодавчі зміни та можливість бути виконавцем послуг з теплопостачання лише за умови наявності статусу теплопостачальної організації. Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, оскільки позивач позбавлений можливості надавати послуги з теплопостачання за відсутності відповідної ліцензії, отримання якої є правом, а не обов'язком позивача. З урахуванням того, що метою укладення договору було не безпосереднє споживання позивачем теплової енергії, а надання ним житлово-комунальних послуг як виконавцем кінцевим споживачам, виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б позивача того, на що він розраховував при його укладенні. Крім того, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином доведено існування істотної зміни обставин, що є підставою для розірвання Договору № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.11.2008.

При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача проти позовних вимог, які полягають у тому, що на момент вирішення спору відсутні зміни у підзаконних нормативних актах з огляду на внесення змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Суд звертає увагу відповідача, що факт неприведення у відповідність до нового законодавства попередньо прийнятих підзаконних нормативно-правових актів щодо регулювання правовідносин у сфері надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, не може бути підставою для порушення законодавства та бездіяльності у питанні належного оформлення договорів зі споживачами житлово-комунальних послуг. Так само, суд зазначає, що посилання відповідача на недотримання позивачем передбаченого договором порядку припинення зобов'язань за договором не впливає на право позивача звертатися до суду для розірвання договору за наявності умов, передбачених законом.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Рішення господарського суду в такому випадку є юридичним фактом, з яким пов'язується настання правових наслідків, визначених статтею 653 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДА 5" в частині розірвання Договору № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.11.2008 саме з 26.04.2014, у зв'язку з чим відмовляє в цій частині позову.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати Договір № 521404 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.11.2008, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАДА 5» та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», яка змінила своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Київенерго».

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, буд. 5; ідентифікаційний код: 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДА 5" (02068, м. Київ, вул. Г. Ахматової, буд. 3; ідентифікаційний код: 32070545) судовий збір в розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 09.02.2015

Головуючий суддя І.М. Отрош

Судді П.І. Паламар

Р.Б. Сташків