ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 лютого 2015 року Справа № 925/2417/14

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Лавріненку С.І., за участю представників сторін: позивача - ОСОБА_1 особисто, ОСОБА_2 за довіреністю, відповідача-1 - Смиковського С.Л. за довіреністю, відповідача-2 - ОСОБА_4 особисто, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт», суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2014 року позивач - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» (далі - відповідач-1) і суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 (далі - відповідач-2) про визнання недійсним договору поруки № ПТ2ПР/ЧФЧ від 02.01.2014 року, укладеного нею, як поручителем з однієї сторони, відповідачем-1, як кредитором з другої сторони, і відповідачем-2, як боржником з третьої сторони, з мотивів відсутності волевиявлення позивача на його укладення та на реальне настання обумовлених ним правових наслідків.

В засіданні суду позивач і її представник позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримали і просили суд його задовольнити, для подачі додаткових обґрунтувань позову просили розгляд справи відкласти. Представник відповідач-1 проти задоволення позову заперечував з мотивів його необґрунтованості, відповідач-2 позов визнала повністю. Клопотання позивача і її представника про відкладення розгляду справи представник відповідача-1 просив відхилити, відповідач-2 просила задовольнити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши позовну заяву, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності суд приходить до наступних висновків.

Із договору поруки № ПТ2ПР/ЧФЧ від 02.01.2014 року, про визнання недійсним якого заявлено позивачем, вбачається, що зазначений договір укладався нею, як поручителем з однієї сторони, відповідачем-1, як кредитором з другої сторони, і відповідачем-2, як боржником з третьої сторони.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач-2 - фізична особа-підприємець ОСОБА_4, реєстраційний номер фізичної особи-підприємця в ЄДР 2, місце проживання: 18034, АДРЕСА_1 припинила підприємницьку діяльність на підставі власного рішення, про що до ЄДР внесено запис про державну реєстрацію припинення від 24.10.2014 року.

За змістом ст.ст. 1, 21 ГПК України, участь у справі в якості відповідача фізичної особи ОСОБА_4 за суб'єктним складом виключає можливість вирішення цього спору господарським судом.

Пунктом 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарським судам роз'яснено, що громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Відповідно до пунктів 1, 6 ч. 1, ч. 3 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, або припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Згідно з п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», після припинення провадження у господарській справі з підстави п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного суд вважає, що провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України, підстав для відкладення розгляду справи за клопотанням позивача і її представника не вбачає.

За змістом ст. 7 Закону України «Про судовий збір», п. 5.1. роз'яснень постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарськими судами у здійсненні судочинства не застосовуються. Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 80 ч. 1 п. 1, 6, 86 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 925/2417/14 припинити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя В.М. Грачов