Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" лютого 2015 р. Справа № 906/41/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Вишнівський М.В. (довіреність від 11.08.14)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрикола"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро"

про стягнення 76236,59 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 76236,59грн., з яких: 37700,00грн. боргу за поставлений товар по договору поставки №102 від 25.06.14; 2284,72грн. пені; 2117,40грн. 25% річних; 1621,10грн. інфляційних; 3091,40грн. відсотки за користування товарним кредитом; 15040,00грн. 20% штрафу ; 14381,97грн. курсової різниці.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

Таким чином, відповідач не скористався своїм правом наданим йому ст.22 ГПК України, бути присутнім у судовому засіданні та надати свої заперечення по суті позову.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "АГРИКОЛА" (Позивач/Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГОР.ІНВЕСТ АГРО" (Відповідач/Покупець) укладено Договір поставки № 102 (а.с.14).

Відповідно до п 1.1 договору, позивач в порядку і на умовах визначених цим договором зобов'язується передати у власність відповідача товар виробничо-технічного призначення (засоби захисту рослин, насіння, мікродобрива, надалі - товар), а відповідач зобов'язується прийняти такий товар і сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах цього Договору.

Згідно п.2.2 договору, ціна товару, що поставляється за цим договором, вказується у Додатках та накладних в національній валюті та визначається в залежності від виду товару. Для товару (засоби захисту рослин, насіння та мікродобрива) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро.

Виходячи з п.2.3 договору, загальна ціна (вартість) договору визначається Додатками та накладними, що зазначені в п.2.1., та які є невід'ємною частиною цього Договору і складається з суми вартості всіх партій товару, поставлених постачальником протягом строку дії даного Договору.

Відповідно до Додатку №1 до Договору від 01.07.2014 року (а.с.18) , постачальник передає у власність покупцю, а покупець приймає і проводить оплату на умовах Договору та цього Додатку за Товар:

- Оракул Мультикомплекс, в кількості 800 л. за ціною 40,00 грн. без ПДВ;

- Чемп, в.г. Нановіт моно Бор, в кількості 40 шт., за ціною 766,67 грн. без ПДВ. Загальна вартість Товару з ПДВ, згідно Додатку №1 до Договору, становить 75200,00 грн.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на суму 75200,00грн., що підтверджується видатковою накладною №334 від 01.07.14, товарно-транспортною накладною від 01.07.14 та актом приймання-передачі товару №1 від 01.07.14 (а.с.19-21).

Згідно п. 3.1 договору, покупець здійснює оплату кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника у розмірах і строках, які відображаються у відповідних додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.3 додатку до Договору, покупець здійснює оплату товару на умовах Договору поставки № 102 від 25.06.2014 року шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця у наступному порядку:

- 50% попередня оплата партії Товару;

- 50% оплата партії Товару строком до 15 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, тобто сплатив позивачеві 37500,00грн., що підтверджується банківською випискою від 02.07.14 (а.с.28), внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 37700,00грн. (75200-37500).

17.12.14 позивач надіслав відповідачу претензію за № 147 про сплату заборгованості, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення ( а.с. 22-27).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 37700,00грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.8.5 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача, за період з 16.10.14 по 05.01.15 становить 2284,72 грн.(а.с.11).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, в разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 8.5. Договору та відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", у разі прострочення строків оплати товару, відповідно до розділу 3 цього Договору, допущеного покупцем при оплаті вартості поставленого товару, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період нарахування пені, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день допущеного прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає його правильним та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування товарним кредитом, що згідно розрахунку позивача становить 3091,40грн.

Згідно з ч. 5 статті 694 Цивільного кодексу України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Пунктом 8.8. Договору сторони встановили, що постачальник має право, а покупець погоджується з тим, що відповідно до ст. 536, ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України у разі порушення покупцем строків оплати вказаних в Договорі (або додатках, специфікаціях до Договору), товар вважається проданим на умовах товарного кредиту, в такому разі постачальник нараховує покупцеві відсотки за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами), без додаткового погодження з покупцем, за період від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати у розмірі 0,1% в день від вартості переданого, але неоплаченого товару.

Згідно з розрахунком (а.с.12), 0,1 % за кожний день користування товарним кредитом (82 дня) від вартості переданого, але неоплаченого товару, яку повинен сплатити Відповідач на користь Позивача за період з 16 жовтня 2014 р. по 05 січня 2015р. на суму боргу 37700,00грн., становить 3091,40 грн.

Суд, перевіривши даний розрахунок, вважає його правильним та таким, що підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до п.8.6 Договору, у разі допущення покупцем факту прострочення (або неналежного виконання) оплати вартості поставленого товару на строк понад один місяць, покупець зобов'язаний додатково сплатити постачальнику штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від вартості кожної партії товару, оплату якої було прострочено.

Виходячи з розрахунку позивача (а.с.12), розмір 20% штрафу за прострочення оплати отриманого товару становить 15040,00 грн. (75200х20%).

Суд, перевіривши даний розрахунок, вважає його правильним та таким, що підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Позивач просить стягнути з відповідача 14381,97 грн. курсової різниці.

У частині 2 ст. 632 ЦК України обумовлено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У п.3.2 договору, сторони домовились про те, що постачальник має право в будь-який час змінити ціну (вартість) проданого, але ще не оплаченого покупцем товару, а покупець зобов'язаний прийняти такі змінені ціни (вартість) та належним чином виконувати грошові зобов'язання, що випливають із змінених цін (вартості). Така зміна відбувається тільки наступним чином:

- змінена вартість товару вираховується за формулою: Вз=Вп*К, де Вз - вартість Товару змінена; Вп - вартість Товару, визначена в момент здійснення поставки; К -коефіцієнт зміни, * - дія множення;

-коефіцієнт зміни (К) розраховується за формулою: К=Дз/Дп, де Дз - курс гривні до долара США (згідно міжбанківського курсу долара США до гривні) на день зміни ціни (вартості) Товару; Дп - курс гривні до долара США (міжбанківський курс) на день поставки Товару;

- змінені ціни на Товар набувають чинності негайно, з дати повідомлення постачальника про зміну цін, якщо у самому повідомлені не буде оговорено інше;

- оплаті по зміненим цінам підлягає та частина загальної кількості Товару, що не була оплачена покупцем до дня зміни ціни.

Отже, сторони у договорі передбачили право позивача збільшити ціну проданого, але ще не оплаченого покупцем товару, у випадку і за рахунок підвищення курсу долара США.

У статті 533 ЦК України зазначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Грошовим, за змістом статей 524 , 533-535 , 622 ЦК України , є виражене в грошових одиницях ( національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку ( п.п.1.1 Постанови № 14).

Згідно ч. 2 цієї статті якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 10.08.2000р. № 193 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Вплив змін валютних курсів", валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (аналогічна правова позиція викладена у постановах ВСУ: у справі №12/149 від 04.07.2011 року, у справі №55/440 від 27.03.2012 року).

У пункті 2.4 договору, зазначено, що ціна на товар вказується у гривнях та має еквівалент у доларах США. За основу приймається інформація, розміщена на сайті http://www.minfin.com.ua/currency/mb/, а саме: курс продажу долара США.

Згідно з розрахунком позивача (а.с.11), даних курсу гривні до долара США із вказаного у п.2.4 договору сайту, за 01.07.14 (день поставки товару) та за 28.12.14 (день зміни вартості товару), станом на 05 січня 2015 рік, змінена вартість Товару становить 52081,97 грн. з розрахунку: 1652,96:1196,51х37700.

Отже, курсова різниця збільшення вартості товару становить: 52081,97 - 37700,00 = 14381,97грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк борг не сплатив.

Суд, перевіривши даний розрахунок, вважає його правильним та таким, що підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 2117,40грн. 25% річних та 1621,10грн. інфляційних (а.с.12).

Згідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.8.7 Договору,у разі, якщо покупець не здійснив розрахунок за поставлений товар в строки передбачені розділом 3 цього Договору та/або в Додатках, покупець відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу за порушення грошового зобов'язання, зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 25% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Сума 25 % річних від простроченої суми, яку повинен сплатити відповідач на користь позивача обрахована за період з 16 жовтня 2014 року по 05 січня 2015 року та становить 2117,40 грн. є такою , що заявлена і нарахована правомірно, тому суд задовольняє позов в цій частині в заявленому розмірі.

Натомість позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат суд вважає безпідставною, оскільки приписи ст. 625 ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку прострочення грошового зобов'язання у гривні і не можуть бути застосовані до ціни у гривні, визначеної з врахуванням курсу іноземної валюти на день оплати товару.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, в даному випадку станом на 28.12.14.

Застосована позивачем курсова різниця до визначення ціни товару на зазначену календарну дату, є додатковим доказом наведеному, оскільки розмір боргу фактично становить не 37700,00 грн., а 52081,97 грн.

З врахуванням викладеного, у стягненні інфляційних втрат на суму 1621,10 грн. суд відмовляє.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином , відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України, згідно якої об'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу не надав, у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково , в розмірі 74615,49грн., з яких: 37700,00грн. боргу, 2284,72грн. пені, 2117,40грн. 25% річних, 3091,40грн. відсотків за користування товарним кредитом, 15040,00грн. 20% штрафу, 14381,97грн. курсової різниці. В частині вимоги про стягнення 1621,10грн. інфляційних слід відмовити.

Витрати , пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ГОР.ІНВЕСТ АГРО" (12501, Житомирська обл., Коростишівський район, місто Коростишів, вул. Червона площа,18, к.19; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АГРИКОЛА" (21036, Вінницька обл., місто Вінниця, провулок Червоний, 28 А, офіс 121; ) - 37700,00грн. боргу, 2284,72грн. пені, 2117,40грн. 25% річних, 3091,40грн. відсотків за користування товарним кредитом, 15040,00грн. 20% штрафу, 14381,97грн. курсової різниці, 1788,15грн. судового збору.

3.Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 1621,10грн. інфляційних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- відповідачу (рек. з повідом.)