ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 р. Справа № 923/4/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Нова Каховка Херсонської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод", м. Нова Каховка Херсонської області

про стягнення 12516,55 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - ФОП ОСОБА_1;

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" (відповідач) суму боргу у розмірі 12516,55 грн., з якої: 10000,00 грн. - сума основного боргу, 315,35 грн. - сума 3% річних, 2201,20 грн. - сума інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору перевезення вантажів №54-12 від 05.11.2012р., положення ст.ст. 525, 526, 625, 629, 901, 903 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Позивач у судовому засіданні 27.01.2015р. надав суду заяву, в якій просить долучити до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків №1 від 12.12.2014р. та акт №42 від 10.12.2013р. здачі-приймання виконаних робіт по договору-заявці №4 від 20.11.2013р. про надання транспортних послуг. Дані документи суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання 27.01.2015р. не прибув, відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом документів не надав, про причини неявки та невиконання вимог ухвали суду не повідомив, не зважаючи на ті обставини, що він належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с. 28).

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника сторони, справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка представника не перешкоджає вирішенню спору.

Приписами ст. 77 ГПК України встановлено, що неявка представника сторони у судове засідання може бути підставою для відкладення розгляду справи, коли з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

В ухвалі про порушення справи (п.4) суд повідомив учасників судового процесу, що неявка сторін у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Отже, неявка у судове засідання відповідача не унеможливлює розгляд справи №923/4/15, не є підставою для відкладення її розгляду.

За таких обставин, відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Позивач у судовому засіданні 27.01.2015р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 05 листопада 2012 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - позивач або перевізник) і товариством з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" (надалі - відповідач або замовник) був укладений договір перевезення вантажів №54-12 (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1., п.1.2., п.1.3. договору, замовник пред'являє, а перевізник приймає до перевезення вантажі та здійснює їх експедиційний супровід, якщо інше не оговорено за погодженням сторін. Перевезення вантажів здійснюється автомобілями перевізника. Ціна, строки та інші конкретні умови перевезення визначаються в заявці замовника, що є невід'ємною частиною договору. Допускається отримання заявки факсимільним зв'язком або електронною поштою.

Додатковою угодою від 14.10.2013 року сторони подовжили термін дії договору до 31.12.2014 року.

20 листопада 2013 року між перевізником та замовником підписано заявку №4 (Газкомплект) на перевезення електродвигунів, з якої вбачається, що перевізник взяв на себе зобов'язання перевезти електродвигуни, загальною вагою 10590 кг, за маршрутом "м. Нова Каховка (Україна) - м. Бєлгород (Росія)". Вартість перевезення вантажу згідно зазначеної заявки визначена сторонами у розмірі 13700,00 грн.

Відповідно до приписів частини 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, договір перевезення вантажів №54-12 від 05.11.2012р. за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу транспортні послуги на загальну суму 13700,00 грн., що підтверджується відповідним актом №42 від 10.12.2013р. здачі-приймання виконаних робіт по договору-заявці №4 від 20.11.2013р. про надання транспортних послуг та міжнародною товарно-транспортною накладною А №121353, які підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

26 листопада 2013 року позивач виставив відповідачу рахунок №42 на оплату транспортних послуг, згідно договору-заявки №4 від 20.11.2013р., на суму 13700,00 грн.

Умовами п.3.3. договору встановлено, що оплата наданих послуг здійснюється замовником протягом 20 банківських днів після надання послуг, обумовлених в п.1.1. договору, з моменту отримання рахунку на оплату, акту виконаних робіт та товарно-транспортної накладної/видаткової накладної, посвідченої печаткою вантажоодержувача/вантажовідправника. По домовленості між сторонами можлива передплата по договору.

12 грудня 2013 року відповідач, відповідно до умов п.3.3. договору отримав від позивача документи, на підставі яких у відповідача виник обов'язок протягом 20 банківських днів оплатити надані позивачем послуги.

Відповідач, всупереч умов п.3.3. договору не розрахувався у повному обсязі з позивачем за надані транспортні послуги, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем у розмірі 10000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідач частково оплатив надані позивачем послуги, лише у розмірі 3700,00 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку за 23.12.2013р. на суму 600,00 грн., 27.01.2014р. на суму 1600,00 грн., 11.06.2014р. на суму 500,00 грн. та 13.10.2014р. на суму 1000,00 грн. (а.с. 17-20).

З метою досудового врегулювання спору позивач 27.05.2014р. направив відповідачу претензію №4 з проханням перерахувати заборгованість в сумі 11500,00 грн. за виконане перевезення згідно рахунку №42 від 26.11.2013р. Після звернення позивача з вищевказаною претензією, відповідач перерахував позивачу ще 1150,00 грн.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду, сума заборгованості відповідача перед позивачем за основною сумою боргу становить 10000,00 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів погашання заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 10000,00 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 10000,00 грн. є доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, то вони також підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, приписами статей 534, 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України, а також статтями 229-234 Господарського кодексу України. З урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України, правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто прострочення у виконанні зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й серед іншого інфляційні нарахування, що обраховуються як добуток від суми основного боргу на індекс інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов'язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; відтак прострочення платежу за період часу, менший за місяць, не тягне за собою інфляційних нарахувань.

Поряд з цим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат і 3% річних, та прийшов до висновку, що він зроблений вірно.

Доказів сплати нарахованих сум інфляційних втрат у розмірі 2201,20 грн. та 3% річних у розмірі 315,35 грн., відповідачем суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню, як такі що нараховані правомірно.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 1827,00 грн., відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено позивачу про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 35, код ЄДРПОУ - 33246433) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) суму основного боргу у розмірі 10000,00 грн., суму 3% річних у розмірі 315,35 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 2201,20 грн. та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.01.2015р.

Суддя С.В. Нікітенко