ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р.Справа № 922/41/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем", м.Київ
до Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, с.Новопокровка
про стягнення 17971,60 гривень
за участю представників:

позивача - Голубничого В.М. (довіреність №3 від 03 січня 2015 року)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2015 року позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області (відповідача) суми заборгованості у розмірі 17971,60 гривень. Заявлену вимогу обґрунтував неналежним виконанням відповідачем умов договору №342, укладеного між сторонами 13 жовтня 2014 року. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 1827,00 гривень судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 січня 2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 05 лютого 2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 05 лютого 2015 року підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 05 лютого 2015 року свого представника не направив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 22 січня 2015 року.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі представника відповідача, в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

13 жовтня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем" (позивачем) та Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області (відповідачем) було укладено договір №342. Даний договір було підписано повноважними представниками з обох сторін та скріплено печатками.

Відповідно до умов договору, замовник (відповідач) доручив, а виконавець (позивач), в свою чергу, зобов'язався надати послуги з поточного ремонту та гідродинамічного очищення каналізаційно-насосної станції за адресою: вул.Гагаріна, смт.Новопокровка, Чугуївський район, Харківська область.

Результатом наданих послуг за вказаним договором є підписаний з обох сторін акт здачі - прийняття наданих послуг (п.1.2 договору).

Загальна сума договору складала 37971,60 гривень (п.2.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачу послуги за спірним договором у повному обсязі на суму 37971,60 гривень, що підтверджується актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року (а.с.13-16) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року (а.с.17). Відповідні акт та довідка були підписані з обох сторін та скріплені печатками підприємства та установи.

У відповідності до п.3.1 договору, за надання послуг замовник сплачує виконавцю суму, яка буде обумовлена актом здачі - приймання наданих послуг. Оплата здійснюється протягом 15 календарних днів з моменту підписання обома сторонами акту здачі - приймання наданих послуг (п.3.2 договору).

Однак, відповідач частково розрахувався із позивачем за отримані послуги на суму 20000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №648 від 27 жовтня 2014 року (а.с.22).

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив претензію (вих.№564) від 17 листопада 2014 року (а.с.18-19) на адресу відповідача про сплату виниклої заборгованості, але відповіді не отримав. Факт направлення претензії підтверджується поштовим чеком №1714 від 18 листопада 2014 року та описом вкладення (а.с.21).

Суд, проаналізувавши обставини, вказані у позовній заяві, дійшов висновку про те, що позивач виконав свої зобов'язання за спірним договором належним чином та у повному обсязі. Проте, відповідач, в свою чергу, зобов'язання за спірним договором не виконав повністю, у зв'язку з чим, утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 17971,60 гривень, яка до цього часу залишається непогашеною.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч.2 цієї статті).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази повного погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 17971,60 гривень нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.129 Конституції України, ст.ст.530, 599, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 193 Господарського кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області (63523, Харківська область, Чугуївський район, смт.Новопокровка, вул.Енгельса, буд.9-А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем" (03035, м.Київ, площа Солом'янська, 2, офіс 609, ) 17971,60 гривень заборгованості та 1827,00 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10 лютого 2015 року.

Суддя К.В. Аріт

справа №922/41/15