ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа № 908/3182/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Костиря Д.А. за довіреністю б/н від 28.01.2015 р.

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 4341 З/3-11) на рішення господарського суду Запорізької області від 10.11.2014 р. у справі № 908/3182/14

за позовом Мелітопольської міської ради, м. Мелітополь

до ПП "Кіпаріссервіс - 2013", м. Мелітополь

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: КП "Комунальна власність" Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь

про повернення нежитлового приміщення

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 р. Мелітопольська міська рада звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до ПП "Кіпаріссервіс - 2013" про зобов'язання повернути за належністю нежитлове приміщення площею 194,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Мелітополь, майдан Перемоги, 2 у стані, придатному для подальшого використання, шляхом підписання акту прийому-передачі.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.11.2014 р. (суддя Дроздова С.С.) позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано ПП "Кіпаріссервіс - 2013" повернути Мелітопольській міській раді за належністю нежитлове приміщення площею 194,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Мелітополь, майдан Перемоги, 2 у стані, придатному для подальшого використання, шляхом підписання акту прийому-передачі.

Стягнуто з ПП "Кіпаріссервіс - 2013" на користь Мелітопольської міської ради 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог.

Так, в своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на момент подання позову у позивача були відсутні підстави для звернення в суд з даним позовом в розумінні ст. 1 ГПК України, оскільки його права та охоронювані законом інтереси не були порушені. Так, на час подання позову, як стверджує відповідач, ним вже було повністю погашено заборгованість по сплаті орендної плати та застраховано орендоване майно на користь орендодавця, що свідчить, на його думку, про виконання ним істотних умов договору, а саме п.п. 5.2, 5.5 договору оренди. Крім того, відповідач зазначає, що посилання позивача та суду першої інстанції на те, що договір оренди № 268 був припинений в односторонньому порядку за заявою позивача від 05.05.2014 р. є безпідставними, оскільки після цієї дати позивачем приймались від орендаря платежі за оренду, що, на його думку, свідчить про те, що орендні правовідносини продовжувались, і діють до теперішнього часу. У зв'язку з наведеним, відповідач вважає, що у нього відсутні підстави для повернення нежитлових приміщень позивачеві.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.01.2015 р.

Позивач 20.01.2015 р. надав за вх. № 697 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 02.02.2015 р.

Позивач 02.02.2015 р. надав за вх. № 1502 відзив на апеляційну скаргу, в якому також проти апеляційної скарги відповідача заперечує та зазначає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, не відповідають дійсності.

В судове засідання, призначене на 02.02.2015 р. представники відповідача та третьої особи не з'явились, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Натомість, КП "Комунальна власність" Мелітопольської міської ради Запорізької області 02.02.2015 р. за вх. № 1501 надано заяву про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи належне повідомлення відповідача та третьої особи про час та місце засідання суду, наявність заяви третьої особи про розгляд справи без участі її представника, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача за відсутності зазначених представників, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи сторін, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а зазначене рішення господарського суду Запорізької області підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 13.09.2013р. між Мелітопольською міською радою (орендодавець) та ПП "Кіпаріссервіс - 2013" (орендар) було укладено договір оренди № 268.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар бере вбудовані нежитлове приміщення (літ. А-4), площею 194,0 кв. м, які розташовані за адресою: м. Мелітополь, майдан Перемоги, 2 (надалі-майно) та знаходиться в комунальній власності Мелітопольської міської ради Запорізької області. Вартість майна, що здається в оренду, визначена відповідно експертного висновку і становить на 31.07.2013р. - 298 539,00 грн. Майно здається в оренду з метою - розміщення офісу.

Згідно п. 2.1 договору орендар вступає в термінове платне користування майном одночасно із підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

На підставі акту прийому-передачі відповідач прийняв вбудоване нежитлове приміщення (літ. А-4), площею 194,0 кв. м, яке розташовані за адресою: м. Мелітополь, майдан Перемоги, 2 у орендодавця.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначена, згідно Методики розрахунку плати за оренду майна комунальної власності Мелітопольської міської ради, затвердженої рішенням 21 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області VI скликання від 30.03.2012р. № 3/1 та становить 20% від незалежної оцінки, що складає 4 935,88 грн., без урахування ПДВ, за базовий місяць розрахунку - серпень 2013 року (останній місяць по якому є інформація про індекс інфляції), перераховується орендарем орендодавцеві не пізніше 20-го числа наступного місяця за звітним на р/р комунального підприємства «Комунальна власність» Мелітопольської міської ради Запорізької області з урахуванням щомісячного індексу інфляції та нарахуванням ПДВ на щомісячну орендну плату.

Згідно п. 10.1 договору, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців 29 днів, та діє з 13.09.2013р. до 11.09.2016р. включно.

Розділом 5 договору сторонами узгоджено, що орендар зобов'язується своєчасно і в повному розмірі сплачувати орендну плату. Протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно на суму не меншу за його балансову вартість на користь орендодавця, в порядку, визначеному чинним законодавством. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим. Орендар зобов'язаний надати Управлінню комунальною власністю Мелітопольської міської ради Запорізької області копію договору страхування на протязі 1 місяця після укладення договору оренди.

Відповідно до п. 8.4 договору, згідно статті 615, ч.3 ст.651 ЦК України орендодавець має право відмовитися від договору в односторонньому порядку у разі невиконання орендарем обов'язків, встановлених пунктом 5 договору та у разі несплати орендної плати протягом трьох місяців.

Як свідчать матеріали справи, ПП «Кіпаріссервіс - 2013» свої зобов'язання, передбачені договором в частині своєчасної та повної оплати орендної плати та страхування орендованого майна, належним чином не виконує.

З вересня 2013р. по 27.02.2014р. орендарем не було сплачено орендну плату, що не спростовує відповідач у своєму листі від 20.05.2014р. № 5 сам, в результаті чого до бюджету міста Мелітополя своєчасно в період з жовтня 2013 року по лютий 2014 року не було зараховано 23 465 грн. 68 коп.

Як свідчать матеріали справи, орендарю неодноразово направлялись листи з вимогою про погашення заборгованості (лист від 10.12.2013р. № 603/2-07, від 31.12.2013р. № 603/2-07 від 29.01.2014р. № 30/2-02 ), які залишилися відповідачем без відповіді та задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у період дії договору здійснює оплату з порушенням строків, передбачених договором.

Мелітопольською міською радою 06.05.2014р. на адресу відповідача направлено лист з описом вкладення про розірвання договору, в якому зазначено, що у зв'язку з невиконанням умов договору щодо страхування майна та своєчасною оплатою орендної плати орендодавець відмовляється від договору на підставі п. 8.4 договору, у зв'язку з чим просить повернути орендоване майно протягом 3-х днів з моменту отримання листа. Відповідно до рекомендованого повідомлення, про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу ПП «Кіпаріссервіс - 2013» 14.05.2014р. отримало листа.

ПП «Кіпаріссервіс - 2013» надано відповідь, в якій зазначило, що заборгованість по оплаті орендної плати, яка виникла станом на лютий місяць 2014 р., була погашена відповідачем 26.02.2014 р. в повному обсязі.

В свою чергу, дане твердження спростовується довідкою, наданою позивачем, про порядок нарахувань та оплати за період з вересня 2013 р. по липень 2014 р. заборгованість по сплаті за користування приміщеннями 26.02.2014 р. в повному обсязі погашена не була та складала 9990,7 грн.

Що ж стосується страхування майна, то відповідач визнає, що договір страхування підписано із порушенням строку зазначеного в пункті 5.5 договору, а саме договір страхування не укладено протягом одного місяця, з моменту укладення договору, оренди, тобто до 13.10.2013р., а лише підписаний 20.01.2014р. між страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Оранта - Січ»» та ПП «Кіпаріссервіс - 2013».

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 страхової угоди, наданої до Управління комунальною власністю копії договору страхування, договір не набрав чинності у зв'язку із несплатою страхового платежу. Графи "дата оплати" та "№ платіжного доручення" не заповнені, тобто дані про оплату відсутні. А договір страхування набуває чинності з наступного дня після надходження страхового платежу.

Згідно п. 10.4 договору сторони визначили підстави припинення дії договору шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням господарського суду на вимогу однієї із сторін, у інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 ГПК України, звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, ст.16 ЦК України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької діяльності є орендою.

Статтею 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що відносини про оренду державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендодавцем цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, яке перебуває у комунальній власності є орган місцевого самоврядування.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розрахувала при укладенні договору.

Як свідчать матеріали справи, відповідач в добровільному порядку орендоване ним приміщення не звільнив, акт приймання-передачі не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України та ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Враховуючи встановлені на підставі оцінки доказів обставини справи, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що будь-які правові підстави у відповідача займати орендоване нежитлове приміщення відсутні і він зобов'язаний повернути орендоване нежитлове приміщення, зазначене у договорі оренди № 268 від 15.09.2013р.

Згідно із ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

На день розгляду справи у господарському суді, відповідач орендоване нежитлове приміщення не повернув, акт приймання-передачі не підписав.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути за належністю нежитлове приміщення площею 194,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Мелітополь, майдан Перемоги, 2 у стані, придатному для подальшого використання є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача підписати акти прийому-передачі колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що оцінюючи позовні вимоги стосовно обраного позивачем способу захисту права (зобов`язання підписати акти прийому-передачі) колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.13 ЦК України особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає приписам чинного законодавства України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що будь-яке рішення суду повинно мати здатність до примусового виконання. Між тим, вимога про примушення відповідача до підписання акту приймання-передання унеможливлює примусове виконання рішення, оскільки діюче законодавство не передбачає дієвих правових механізмів примушення боржника до складення та підписання юридичних актів.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для судового захисту прав та інтересів позивача способом, зазначеним позивачем, а саме, шляхом підписання акту прийому-передачі і відсутністю у справі достатніх правових підстав для задоволення даної позовної вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, частково ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. При прийнятті оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції не було належним чином досліджено існування такого способу захисту порушеного права як зобов`язання відповідача підписати акт прийому-передачі.

Згідно ст. 49 ГПК України, державне мито покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даному випадку, як встановлено судом, спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПП "Кіпаріссервіс - 2013", м. Мелітополь на рішення господарського суду Запорізької області від 10.11.2014 р. у справі № 908/3182/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.11.2014 р. у справі № 908/3182/14 скасувати частково в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача підписати акт прийому - передачі та в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 10.11.2014 р. у справі № 908/3182/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06.02.15

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.