КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа№ 910/12992/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від прокуратури: Жовтун Н.В.- старший прокурор відділу прокуратури м. Києва

Від позивача: представник Білявський В.В. - за довіреністю.

Від відповідача: представник Махинич Я.В. - за довіреністю.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача,: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора м. Києва

на рішення Господарського суду м. Києва від 11.09.2014 року

у справі № 910/12992/14 (суддя Борисенко І.І.)

позовом Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

до Державної служби України з надзвичайних ситуацій

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача,-

Державна казначейська служба України

про стягнення 1 763 818, 46 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача- Державна казначейська служба України про стягнення 1 763 818,46 грн., з яких 1 087 357,50 грн. інфляційних втрат та 676 460,96 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №21-6/30 від 04.08.2009р. на поставку продукції спеціального призначення - пожежно-рятувальних автоцистерн в частині своєчасної оплати за поставки автомобілів.

01.08.2014 року позивачем до Господарського суду м. Києва подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з серпня 2010 року по червень 2014 рік в сумі 1 429 785, 00 грн. та 3% річних за період з 30 липня 2010 року по 30 червня 2014 рік в сумі 706 580, 75 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.09.2014 року у справі № 910/12992/14 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Заступник прокурора м. Києва звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що листами Міністерством надзвичайних ситуацій та Державною службою України з надзвичайних ситуацій визнавалась наявність заборгованості, а не інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, апелянт стверджує про те, що позивачем порушено строк позовної давності.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, не використано наданого їй законом права на участь її представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Причин неявки суду не повідомлено. Матеріали справи містять докази належного повідомлення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача,про час та місце судового засідання, а саме поштове повідомлення № 12041822.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.08.2009 року між Холдинговою компанією "АвтоКрАЗ" у формі відкритого акціонерного товариства та Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи був укладений Договір № 21-6/30 на поставку останньому п'яти пожежно-рятувальних автоцистерн АЦ-60 (65053) (надалі - автомобілів).

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов позивачем було поставлено Міністерству надзвичайних ситуацій України автомобілі на загальну суму 6 007 500,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі №155/1540-П від 03.12.2009р. (автоцистерни на базі шасі №90812240); актом приймання-передачі №190/1540/0-П від 16.12.2009р. - автомобіль (автоцистерна на базі шасі 90812245) актом приймання-передачі №192/1540/0-П від 17.12.2009р. - автомобіль (автоцистерна на базі шасі 90812235); актом приймання-передачі №194/1540/0-П від 18.12.2009р. - автомобіль (автоцистерна на базі шасі №90812229).

Як вбачається з п.2.2 Договору, розрахунок за продукцію спеціального призначення здійснюється при наявності коштів на реєстраційному рахунку Замовника протягом 10 банківських днів з моменту поставки частини продукції за поставлену частину або з моменту поставки продукції у повному обсязі на підставі акту приймання-передавання, накладної та рахунку-фактури постачальника.

Отже, граничний строк оплати за поставлені автомобілі, відповідно до умов п.2.2 Договору, становить:

-17 грудня 2009 року за автоцистерни на базі шасі №90811393;

- 17 грудня 2009 року за автоцистерни на базі шасі №90812240;

- 30 грудня 2009 року за автоцистерни на базі шасі №90812245;

- 31 грудня 2009 року за автоцистерни на базі шасі №90812235;

- 4 січня 2010 року за автоцистерни на базі шасі №90812229.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині оплати за поставлені автомобілі позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача наявної заборгованості.

Рішенням Господарського судом м. Києва від 01.12.2010 року у справі № 9/400 позов задоволено частково, а саме стягнуто з Міністерства України з питань надзвичайних ситуації та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на користь Холдингової компанії "АвтоКрАЗ"у формі відкритого акціонерного товариства 6 007 500 (шість мільйонів сім тисяч п'ятсот грн. 00 коп.) -основного боргу за поставлений товар, 108 135 (сто вісім тисяч сто тридцять п'ять грн. 00 коп.) - 3-х процентів річних, 276345 (двісті сімдесят шість тисяч триста сорок п'ять грн., 00 коп.) -втрат від інфляції. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

20.12.2010 року Господарського судом м. Києва видано наказ про примусове виконання вказаного рішення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2011 року, Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2011 року, а також Постановою Верховного суду України від 26.12.2011 року Рішення Господарського суду м. Києва залишено в силі.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, документи щодо примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2012 року, знаходяться на виконанні у Державній казначейській службі України.

Відповідно до прийнятого 09 грудня 2012 року Президентом України Указу "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" №1085/2010 Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2011 року у справі №9/400 Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи замінено на правонаступника - Міністерство надзвичайних ситуацій України (; 01030, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 55).

З урахуванням прийнятого 24 грудня 2012 року Президентом України Указу №726/2012 "Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади" Ухвалою Господарського суду міста Києва 19 лютого 2013 року замінено Стягувача та Боржника у виконавчому провадженні за Рішенням Господарського суду міста Києва від 1 грудня 2010року на правонаступників, а саме:

- Стягувача: з Холдингової компанії "АвтоКрАЗ" у формі відкритого акціонерного товариства замінено на Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" (; 39631, м. Кременчук, вул. Київська, 62);

- Боржника: з Міністерства надзвичайних ситуацій України замінено на Державну службу України з надзвичайних ситуацій (; 01030, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 55).

Отже, оплата боргу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи має здійснюватись його правонаступником - Державною службою України з надзвичайних ситуацій на користь Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" - правонаступника Холдингової компанії "АвтоКрАЗ" у формі відкритого акціонерного товариства.

Як вбачається з позовної заяви, Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних на суму боргу, яку вже стягнуто відповідно до рішення суду.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає про те, що позивачем був пропущений строк позовної давності щодо стягнення 1 087 357,50 грн. інфляційних втрат та 676 460,96 грн. 3 % річних, оскільки заборгованість за поставлені автомобілі була встановлена 01.12.2010 року.

Дослідивши матеріали справи, судовою колегією встановлено наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У п. 5.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2014 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", встановлено, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань,оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу); так само у разі спливу позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутого майна (статті 1212, 1213 ЦК України) спливає й позовна давність за вимогою про відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 названого Кодексу).

Як встановлено вище, заборгованість за поставлені автомобілі була встановлена рішенням Господарського судом м. Києва від 01.12.2010 року у справі № 9/400, тоді як позивач звернувся з даним позовом 27.06.2014 року.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що листами від 5 жовтня 2011 року №09-12095/212, від 18 квітня 2012 року №03-3758/211, від 3 вересня 2012 року №02-8339/211, від 12 листопада 2012 року №02-10913/202, від 7 квітня 2014 року №01-1376/10, від 22 квітня 2014 року №02-5233/205 ДСНС України визнає наявність заборгованості та повідомляє про можливість погашення боргу за умови виділення додаткового фінансування, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Проте, дослідивши вказані вище листи, судова колегія погоджується з доводами апелянта про те, що листами Міністерством надзвичайних ситуацій та Державною службою України з надзвичайних ситуацій визнавалась наявність заборгованості, а не інфляційних втрат та 3% річних.

Крім цього, судова колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що звернення 10.06.2013 року Міністерством надзвичайних ситуацій України до Господарського суду м. Києва із заявою про відстрочення виконання судового рішення від 01.12.2010 року до 31.12.2013 року у зв'язку із відсутністю бюджетних призначень на погашення суми стягнення, також свідчить про переривання строку позовної давності, оскільки вимоги, задоволені рішенням Господарського суду м. Києва від 01.12.2010 року стосуються іншого періоду.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності на подання позову про стягнення 1 087 357,50 грн. інфляційних втрат та 676 460,96 грн. 3 % річних

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги Заступника прокурора м. Києва знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора м. Києва на рішення Господарського суду м. Києва від 11.09.2014 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 11.09.2014 року у справі № 910/12992/14 скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" (39631, м. Кременчуг, вул. Київська, 62; Код: 05808735) в дохід Державного бюджету 21 363 (двадцять одну тисячу триста шістдесят три) грн. 66 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

5. Матеріали справи № 910/12992/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська