ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р.Справа № 923/1312/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Ліпчанської Н.В.

Суддів: Лисенко В.А., Савицького Я.Ф..

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

від позивача - Подобєдов Л.І. по дов. б/н від 30.10.2014р.

- Олійник А.О., по дов. № б/н, від 07.11.14р.

від відповідача - Васильєва М.В. по дов. №16 від 01.09.2014р.

- Мамедова Т.В. по дов. №15 від 01.09.2014р.

Директор ТОВ "Амалтея" - Рибачок С.А., наказ № 152/1-к від 07.05.12р.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Амалтея"

на рішення господарського суду Херсонської області від 21.10.2014р.

по справі № 923/1312/14

за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Амалтея"

про стягнення 8.664.349,19 доларів США,

Встановив:

В вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" (Далі - Банк) звернулось до господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Амалтея" (Далі - Товариство) про стягнення 5407000 доларів США на повернення кредиту у відносинах за договором кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1 від 13.07.2011р., 837468,56 доларів США в якості боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 29080,63 доларів США пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами, 2390800 доларів США в якості штрафу за 8 випадків порушення п.3.3.12.1 кредитного договору (у I, II, IV кварталах 2012р., I, II, ІІІ, IV кварталах 2013р., І кварталі 2014р.).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк зазначив про неналежне виконання Товариством зобов'язань за договором щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.

В порушення п.2.7 та п.п. 2.7.2 п. 2.7 додаткового договору № 16 до договору кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1, відповідно до наданого розрахунку заборгованості ТОВ "Амалтея" за договором кредитної лінії №ВКЛ-2006474/1, були не сплачені наступні нараховані відсотки:

- за період з 01.01.2014р. по 31.01.2014р. нараховано 59 699,21 дол. США;

- за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р. нараховано 53 921,86 дол. США;

- за період з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. нараховано 59 699,21 дол. США;

- за період з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. нараховано 57 773,42 дол. США;

- за період з 01.05.2014р. по 31.05.2014р. нараховано 59 699,21 дол. США;

- за період з 01.06.2014р. по 30.06.2014р. нараховано 57 773,43 дол. США;

- за період з 01.07.2014р. по 16.07.2014р. нараховано 30 812,50 дол. США.

Крім того, у порушення п.п. 2.7.1 та 2.7.3 п. 2.7 додаткового договору №16 до договору кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1, Позичальником не сплачуються реструктуризовані нараховані проценти за період з квітня 2013р. по грудень 2013р., які мали бути сплачені Позичальником щомісячно в сумі не менше ніж 9000,00 доларів США. Останній платіж було здійснено 27.01.2014р. у розмірі 10000,00 дол. США.

Товариство визнало позов щодо вимог про стягнення 5.407.000 дол. США на повернення кредиту та 837468,56 дол. США в якості відсотків за користування кредитними коштами.

Щодо вимог про стягнення пені, Товариство надало контррозрахунок на суму 17120,42 дол. США, заперечуючи проти решти пені за строками її нарахування, посиланням на зміст додаткового договору № 16 від 13.12.2013р., та за строком позовної давності.

Щодо вимог про стягнення штрафу в сумі 1491250 дол. США відповідач заперечував посилаючись на сплив строку позовної давності, заявивши таким чином про його застосування, щодо решти штрафу - 896550 дол. США вважає позовні вимоги недоведеними.

Крім того, Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки, та надання йому відстрочки виконання рішення строком на 2 роки.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 21.10.2014р., винесеним суддею Чернявським В.В., позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Товариства на користь Банку 5.407.000 доларів США на повернення кредиту, 837468,56 доларів США в якості відсотків за користування кредитними коштами, 30000 доларів США в якості штрафних санкцій, 55365,41 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд, посилаючись на положення статтей 525, 526; 629 ЦК України зазначив, що зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Не погоджуючись із винесеним рішенням місцевого господарського суду, Відповідач звернувся із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить його змінити та надати відстрочку виконання рішення суду строком на два роки.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Товариство просить застосувати відстрочку виконання рішення суду строком на два роки, так як саме відстрочка надасть фактичну можливість виправити фінансову ситуацію, здійснити заходи по стабілізації господарського та фінансового становища Товариства, надасть ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Амалтея» можливість врегулювати боргові зобов'язання Товариства перед Банком шляхом укладання договору уступки права вимоги або шляхом інвестування грошових коштів заінтересованою особою у статутний капітал ТОВ «Амалтея», відтягне у часі або взагалі зробить непотрібним нарахування значної суми виконавчого збору, сплата якого погіршить фінансове становище Товариства та не надасть ніяких вигод Банку.

Відстрочка виконання рішення суду дозволить Товариству вжити заходів, спрямованих на пошук та акумулювання фінансових активів, покращення економічних показників господарської діяльності, та як наслідок, на виконання кредитних зобов'язань перед Банком.

Відстрочка виконання рішення суду зменшить негативні соціальні та економічні наслідки, запобігне банкрутству ТОВ «Амалтея», призведе до збереження виробництва та робочих місць, що дозволить Товариству дотриматись принципу розумності та справедливості договірних відносин, а саме, виконати зобов'язання перед Банком та погасити борг.

Відзив на апеляційну скаргу від Банку до суду не надходив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 13.07.2011р. сторони уклали договір кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1 від 13.07.2011р. (кредитний договір), за яким Банк (Кредитодавець) зобов'язався надати Товариству (Позичальник) в якості кредиту 5977000 дол. США зі сплатою за користування кредитом 13% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12.07.2016р. за графіком повернення кредиту частинами зі зміною максимального ліміту заборгованості у період з 01.11.2011р. по 12.07.2016р. (графік повернення кредиту узгоджувався пунктом 1.1.2 договору). (а.с.9-13)

Надання банком позичальнику кредиту в розмірі 5977000 дол. США підтверджується копією меморіального ордеру № 24534785 від 14.07.2011р. та витягом з картки обліку банком руху коштів на банківському рахунку (а.с. 32-67).

Як зазначає позивач, відповідачем (Позичальник) не було сплачено Кредитодавцю, зокрема, такі суми, нараховані в якості відсотків за користування кредитними коштами:

- з 01.01.2014р. по 31.01.2014р. нараховано 59 699,21 дол. США;

- з 01.02.2014р. по 28.02.2014р. нараховано 53 921,86 дол. США;

- з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. нараховано 59 699,21 дол. США;

- з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. нараховано 57 773,42 дол. США;

- з 01.05.2014р. по 31.05.2014р. нараховано 59 699,21 дол. США;

- з 01.06.2014р. по 30.06.2014р. нараховано 57 773,43 дол. США;

- з 01.07.2014р. по 16.07.2014р. нараховано 30 812,50 дол. США.

У договорі кредитної лінії його учасники узгодили п.5.3 наступного змісту: невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь-якого свого зобов'язання за цим договором є подіями, при настанні яких позичальник здійснює дострокове повернення отриманого кредиту, сплачує проценти за користування кредитом, комісії, штрафні санкції. У випадку непогашення кредиту достроково за вимогою кредитора у визначений у вимозі термін, кредитодавець ініціює стягнення у судовому порядку.

Згідно вимоги Банку до Товариства про дострокове повернення кредиту №18.2-188 від 14.04.2014р. запропоновано достроково повернути кредит в 30-денний строк (а.с.68-70),

Відповідно до ст.526, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору та вимог законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має сплатити борг на вимогу кредитора.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк-кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти також на умовах, встановлених договором.

Враховуючи вищезазначене, та те, що відповідач визнає позовні вимоги щодо повернення кредиту та стягнення відсотків за ним в сумі 5407000дол. США на повернення кредиту та 837468,56 дол. США в якості відсотків за користування кредитними коштами, судова колегія погоджується із задоволенням даних позовних вимог.

Відповідно до ст.230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, в т.ч. пеня, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання; у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У пункті 4.1 договору кредитної лінії сторони узгодили норму про пеню: у випадку порушення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також порушення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредитодавцю пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду, що пеня за позовом у межах строку позовної давності та 6-місячного строку нарахування складає 20771,36 дол. США.

Згідно п. 4.2 кредитного договору, у випадку порушення Позичальником вимог п.3.3.12 договору Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 5% від суми кредиту, визначеного п.1.1 цього договору, за кожний випадок порушення.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно зменшення розміру штрафу до 9228,64 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначає відповідач, об'єктивний характер причин, що призвели до неспроможності ТОВ «Амалтея» сплатити суму боргу за судовим рішенням є основні чинники важкого фінансового стану підприємства, а саме: зростання протягом поточного року курсу дол.. США до гривні (девальвація гривні на дату винесення судового рішення склала 62%, на кінець року 97,5%); зростання на 60 % вартості сировини, частка якої у структурі собівартості продукції сягає 80%.

Вказані причини склались за обставин, незалежних від підприємства та непідконтрольних йому процесів, а саме під впливом законодавчих та регулятивних заходів Національного банку та Уряду в умовах зовнішніх ринкових чинників, а тому Товариство було вимушено лише обраховувати відповідно до встановленого порядку дійсну суму своїх активів та зобов'язань, яка змінилась з незалежних від нього причин, що призвело до погіршення фінансового стану та втрати платоспроможності.

Обґрунтовуючи клопотання про надання відстрочки, Товариство посилається на наступне: ТОВ «Амалтея» є виробником поліпропіленової мішкотари з 1998 року. Трудовий колектив товариства складає більше 300 осіб робочих професій (ткалі, екструдерщики, механіки, електрики тощо). Тобто, Товариство має соціальну значущість, забезпечує зайнятість на виробництві та доходність досить значної кількості жителів регіону; основною сировиною, з якої виготовляються поліпропіленові мішки, є поліпропілен, ціна на який постійно зростає на внутрішньому та зовнішньому ринках. В результаті чого витрати ТОВ «Амалтея» на виробництво є більшими ніж доходність від продажу мішків. Тому ТОВ «Амалтея» на протязі 2012 - 2014 років має значні збитки від виробничої діяльності, що підтверджується відповідними даними бухгалтерської звітності, що є у справі; значна кількість постачальників сировини, вкладишів до мішків та покупців продукції ТОВ «Амалтея» знаходиться на сході України, де відбувається антитерористична операція, та в Криму, що негативно позначається на виробництві та реалізації продукції; курс долара по відношенню до гривні станом на 16.07.2014 р. значно виріс порівняно із 13.07.2011 р. (дата укладення договору), що збільшило дефіцит ресурсів ТОВ «Амалтея».

Примусове стягнення боргу в межах виконавчого провадження, про відкриття якого Банк має право подати заяву одразу після набрання чинності судовим рішенням, призведе до додаткових витрат по сплаті виконавчого збору, які виходячи із суми позову будуть значними (7.462.873 грн. - 10 % від загальної суми боргу за рішенням суду у гривневому еквіваленті), що збільшить дефіцит ресурсів ТОВ «Амалтея» та не надасть можливості

ТОВ «Амалтея» погасити борг ПАТ «Дельта Банк» в тому числі і в цій сумі; фактична відсутність у ТОВ «Амалтея» коштів на дату ухвалення судом рішення та відкриття виконавчого провадження призведе до примусової реалізації нерухомого та рухомого майна товариства, в тому числі виробничого обладнання, яке передане в заставу та іпотеку Банку, що призведе до припинення виробництва, фактичного банкрутства, ліквідації Товариства та звільнення працівників; збитковість господарської діяльності Товариства та, відповідно, прострочення виконання кредитних зобов'язань виникли з об'єктивних, незалежних від Товариства причин (стрімкої девальвації гривні протягом 2014 року, курсових втрат, дефіциту коштів).

Вищезазначені обставини ускладнять виконання рішення суду зараз та зроблять неможливим виконання рішення суду пізніше із-за банкрутства Товариства, яке за умови початку примусового стягнення невідкладно настане.

На протязі дії кредитного договору ТОВ «Амалтея», враховуючи складності із кредитними платежами, неодноразово зверталось до Банку з наступними проханнями та пропозиціями щодо врегулювання проблемної заборгованості:

- зниження відсоткової ставки до 10-9-8 % річних, для надання додаткового фінансування для покриття тимчасових розривів ліквідності та організації торгівлі поліпропіленом як додаткового виду господарської діяльності, створення резервного запасу сировини для запобігання скороченню доходності діяльності товариства та для виходу на беззбиткову діяльність,

- розглянути можливість конвертування кредитного боргу товариства у володіння Банком 50% статутного капіталу товариства з метою здійснення альтернативного фінансування з наступним викупом цієї частки, продажу кредитного боргу з дисконтом зацікавленій особі, що є звичайною практикою у діяльності банків.

Відповідно до п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, відсутність коштів на банківських рахунках - це тільки одна складова із низки обставин, які ускладнюють виконання рішення. Крім того, наявність чи відсутність коштів на банківських рахунках не є точним та об'єктивним показником можливості чи неможливості виконання рішення суду за тих обставин, коли підприємство є діючим, отримує замовлення на продукцію (поліпропіленові мішки), отримує аванси або остаточний розрахунок від покупців продукції. Грошові кошти від покупців продукції поступають на розрахункові рахунки ТОВ «Амалтея», але одразу йдуть на придбання сировини, виплату заробітної плати, сплату обов'язкових платежів до бюджету та в соціальні фонди.

Об'єктивним показником за цих обставин є дані балансів та фінансових звітів ТОВ «Амалтея», з яких видно, що у ТОВ «Амалтея» постійний дефіцит грошових коштів та збитки від господарської діяльності, так як всі грошові кошти, які поступають протягом операційного дня, витрачаються на забезпечення поточної діяльності товариства.

Враховуючи, що обставини, викладені відповідачем у заяві про відстрочку виконання рішення є такими, що здатні суттєво ускладнити виконання рішення, приймаючи до уваги, що негайне виконання рішення може негативно вплинути на фінансовий стан відповідача та його виробничу діяльність, в результаті чого може привести до банкрутства підприємства, розцінюючи ці обставини як виключні, вищевказана заява відповідача підлягає частковому задоволенню із відстроченням строку виконання рішення господарського суду Херсонської області від 21.10.2014р. строком на один рік до 29.01.2016р..

Керуючись ст.ст.101, 103-105 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Амалтея" - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської області від 21 жовтня 2014 року по справі №923/1312/14 - змінити.

Надати Товариству з обмеженою відповідальністю „Амалтея" відстрочку виконання рішення господарського суду Херсонської області від 21.10.2014р. по справі №923/1312/14 - строком на 1 (один) рік до 29.01.2016р..

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 02.02.2015р.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя В.А. Лисенко