ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 р. Справа № 914/4211/14

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Т-73», м. Львів

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Добро-Буд-1», Городоцький район м.Комарно

Про стягнення 37 064, 29 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Биць І.А. - представник

від відповідача: не з'явився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Т-73» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добро-Буд-1» про стягнення 37 064,29 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2014 року прийнято позовну заяву та призначено її до розгляду на 08.12.2014 року.

В судовому засіданні 08.12.2014 року судом оглянуто оригінали документів, які долучені позивачем до матеріалів справи.

Судовий розгляд справи відкладався з підстав зазначених в попередніх ухвалах суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судові засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду, які направлялись йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 26.01.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

1 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОФІСНИЙ ЦЕНТР «Т-73» (надалі Наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУТ-БУД 1» (надалі Наймач) було укладено договір найму нежитлового приміщення № 03-321-12-н, згідно умов якого Наймач приймає в строкове платне володіння та користування нежитлові приміщення під № № 321, 322, загальною площею 66,4 м.кв., які знаходяться за адресою: вул. Героїв УПА, 73, корпус 8, м. Львів, 79015, на третьому поверсі (надалі Об'єкт найму) для використання у господарських цілях Наймача, за яке останній зобов'язується сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 3.3 Договору, орендна плата нараховується щомісячно та сплачується на поточний рахунок Наймодавця згідно виставленого ним рахунку до 10 числа розрахункового місяця.

Згідно п. 3.4 Договору, плата за комунальні послуги не включається до орендної плати і підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 протоколу погодження договірної ціни від 01.07.2012 року (Додаток № 1 до Договору найму № 03-321-12-н від 01.07.2012 року) розмір орендної плати встановлюється з розрахунком 90,00 грн. за 1 м.кв. і за один місяць становить без ПДВ 5 976,00 грн.

Згідно Акту приймання передачі від 01.07.2012 року Наймодавцем передано Наймачу об'єкт найму - нежитлові приміщення під № № 321, 322 загальною площею 66,4 м.кв., які знаходяться за адресою: вул. Героїв УПА, 73, корпус 8, м. Львів, 79015 на третьому поверсі.

За умовами Договору розрахунки мали відбуватися шляхом оплати Наймачем виставлених рахунків у строки: після підписання договору та акту прийому-передачі - за перший та останній місяць найму та до 10 числа розрахункового місяця за наступні місяці найму.

Актом приймання передачі (зворотній) від 31.01.2013 року Наймач повернув Наймодавцю об'єкт найму - нежитлові приміщення під № № 321, 322 загальною площею 66,4 м.кв., які знаходяться за адресою: вул. Героїв УПА, 73, корпус 8, м. Львів, 79015 на третьому поверсі у задовільному стані.

Однак, Наймач порушив свої договірні зобов'язання, оплативши частково за оренду приміщення лише за 2 місяці найму - липень та серпень 2013 року в сумі 11 952,00 грн.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору найму нежитлового приміщення № 03-321-12-н становить 29 880,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 1 566,85 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5 617,44 грн., які просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору найму нежитлового приміщення № 03-321-12-н позивач передав відповідачу в строкове платне володіння та користування нежитлові приміщення під № № 321, 322, загальною площею 66,4 м.кв., які знаходяться за адресою: вул. Героїв УПА, 73, корпус 8, м. Львів, 79015, що підтверджується актом приймання - передавання від 01.07.2012 року, який підписаний та скріплений мокрими печатками сторін.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Договору, розрахунки мали відбуватися шляхом оплати Наймачем виставлених рахунків у строки: після підписання договору та акту прийому-передачі - за перший та останній місяць найму та до 10 числа розрахункового місяця за наступні місяці найму, а згідно п. 1 протоколу погодження договірної ціни від 01.07.2012 року (Додаток № 1 до Договору найму № 03-321-12-н від 01.07.2012 року) розмір орендної плати встановлюється з розрахунком 90,00 грн. за 1 м.кв. і за один місяць становить без ПДВ 5 976,00 грн.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, свої договірні зобов'язання щодо оплати орендованого майна відповідач не виконав, заборгувавши позивачу 29 880,00 грн. орендної плати, які підлягають для стягнення з відповідача в повному обсязі.

Згідно Акту приймання передачі (зворотній) від 31.01.2013 року, Відповідач повернув орендоване майно Позивачу, а відтак Договір оренди припинив свою чинність.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань позивачем за період лютий 2013 року по жовтень 2014 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 5 617,44 грн. та три відсотки річник в розмірі 1 566,85 грн.. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних складає 1566,86 грн., а інфляційні втрати складають 5773,95 грн., проте до стягнення підлягають суми в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання доказів які б спростовували чи заперечували позовні вимоги суду не подав, а відтак суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Добро - Бут 1» (81562, Львівська область, Городоцький район, м. Комарно, вул. Щирецька, 14 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Т-73» (79015, м. Львів, вул. Героїв УПА, 73, ) - 29 880,00 грн. - основного боргу, 5 617,44 грн. - інфляційних втрат, 1 566,85 грн. - трьох відсотків річних та 1 827,00 грн. - судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.01.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.