ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 921/1336/14-г/4

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І. Желік М.Б.

при секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Хоростківський цукровий завод'', м.Хоростків, Тернопільської області, вих. № 25 від 25.12.14 року, (вх.№ 01-05/340/15 від 16.01.15 року)

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 18.12.14 року

у справі № 921/1336/14-г/4

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "С-інжиніринг" м. Одеса,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРОСТКІВСЬКИЙ ЦУКРОВИЙ ЗАВОД", м. Хоростків, Гусятинський район, Тернопільська область, 48240

про: cтягнення заборгованості в сумі 1 057 250,96 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Сметанін Д.Є.-представник на підставі довіреності б/н від 13.03.14 року;

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Тернопільської області від 18.12.14 року у справі № 921/1336/14-г/4 (суддя Бурда Н.Б.), заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С-інжиніринг" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Хоростківський цукровий завод''. В задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 921/1336/14-г/4 в частині накладення арешту на все майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю ,,Хоростківський цукровий завод''- відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Тернопільської області від 18.12.14 року у справі № 921/1336/14-г/4, - відповідач по справі- подав апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята судом за неповного з'ясування та недоведеності обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, а також порушення судом першої інстанції та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважає відсутнім обґрунтування підстав для забезпечення позову. Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Перелік заходів до забезпечення позову визначений ст. 67 ГПК України і розширеному тлумаченню не підлягає. Абзацами 2,3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, як зазначає апелянт, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Сам факт непогашення заборгованості в добровільному порядку не може свідчити про ухилення від виконання зобов'язання, а вжиті заходи до забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності відповідача.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Тернопільської області від 18.12.14 р. у справі №921/1336/14-Г/4 та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 921/1336/14-г/4 розподілено для розгляду головуючому - судді Костів Т.С..

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 17.01.2015 року у склад колегії для розгляду вищезазначеної справи введено суддів- Марка Р.І. та Желіка М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.15р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 03.02.15 р..

Представнику роз'яснено його права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 03.02.15 року представник позивача з'явився, проти апеляційної скарги заперечив, надав усні пояснення по суті спору. Окрім того, через канцелярію суду представником позивача подано клопотання (вх. № 01-04/697/15 від 03.02.15 року) про долучення до матеріалів справи копії рішення господарського суду Харківської області від 24.12.14 року по справі № 922/5393/14, копії рішення господарського суду Тернопільської області від 22.12.14 року у справі № 921/1182/14-г/1 та копії рішення господарського суду Тернопільської області від 29.08.14 року у справі № 921/818/14-г/11, а також клопотання (вх. № 01-14/43/15 від 03.02.15 року) про долучення до матеріалів справи копії довіреності б/ від 13.03.14 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "С-інжиніринг"- Сметаніну Д.Є. Дані клопотання колегією суддів задоволені та долучені до матеріалів справи.

Представник апелянта в судове засідання 03.02.15 року не з'явився, причин неявки суду не довів, хоч був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвала господарського суду Тернопільської області від 18.12.14 р. у справі № 921/1336/14-г/4 слід залишити без змін, з огляду на наступне:

як правильно встановлено судом першої інстанції, 18.12.2014р. ТзОВ "С-інжиніринг" звернулося із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 921/1336/14- г/4 шляхом накладення арешту на все майно, яке належить ТзОВ "Хоростківський цукровий завод" та грошові кошти, які містяться на рахунках.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду;

Згідно зі ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідача вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Абзацами 2,3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції посилався на наявність численних господарських спорів, у яких відповідач виступає солідарним боржником з компаніями Агрохолдингу «Мрія» за грошовими та кредитними зобов'язаннями останнього, та тривале (більше 3 місяців) невиконання взятих на себе згідно умов договорів № 16-06/14/02 від 16.06.2014р. та № 17/07-2014/2 від 17.07.2014р. зобов'язань з оплати отриманої продукції та наданих послуг, що дало підстави вважати, що неприйняття відповідних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

Хоча сам по собі факт невиконання у добровільному порядку своїх зобов'язань відповідачем не свідчить про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, однак, сукупність зазначених обставин була правильно розцінена судом першої інстанції як така, що достатньо обґрунтовує припущення існування такої загрози. При цьому, для забезпечення позову законодавство вимагає не доведеності загрози невиконання або утруднення виконання майбутнього судового рішення, а лише наявність достатньо обґрунтованого припущення щодо можливості таких наслідків.

Вищезазначеним спростовується посилання скаржника на невмотивованість висновків суду про вжиття заходів до забезпечення позову. Посилаючись на те, що суд першої інстанції не перевірив стверджувані у заяві факти про наявність численних судових спорів за участю цього ж відповідача, зв'язок із компаніями Агрохолдингу «Мрія», скаржник не довів помилковості таких висновків суду першої інстанції.

При цьому, суд першої інстанції підставно вказав, що застосовані заходи не призведуть до неприпустимого втручання у господарську діяльність відповідача, а лише обмежать її тією мірою, якою така діяльність пов'язана із заявленими позовними вимогами і можливими наслідками їх розгляду. В цьому ж аспекті суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні відповідної частини такої заяви, враховуючи, що вибір способу забезпечення позову залежить від суті вимоги та повинен бути співрозмірним. Серед іншого суд першої інстанції підставно взяв до уваги, чи спроможний обраний захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану майна чи зниження його вартості (п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 ,,Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову''). Відтак, зазначені обставини були досліджені належно судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Хоростківський цукровий завод'', м.Хоростків, Тернопільської області, залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Тернопільської області від 18.12.2014 р. у справі № 921/1336/14-г/4 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 09.02.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.