РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19168/14 20.01.15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна»

До Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

Про зобов'язання вчинити дії

Головуючий суддя Ващенко Т.М.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Суддя Головіна К.І.

Представники сторін:

Від позивача: Сергієнко Н.О. представник за довіреністю № 9 від 14.08.14.

Від відповідача: Калашнікова О.О. представник за довіреністю № 10/00-141 від 11.08.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - відповідач) про:

- зобов'язання відповідача закрити банківський рахунок позивача в Публічному акціонерному товаристві «Банк Форум»;

- зобов'язання відповідача перерахувати залишок грошових коштів з рахунку позивача № 9478 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» в розмірі 372 838,22 грн. на розрахунковий рахунок позивача № 4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем не виконано свої зобов'язання за Договором від 07.03.12. банківського рахунку та додаткового договору на розрахункове обслуговування за допомогою автоматизованої банківської системи «IFOBS Клієнт-банк», в частині закриття рахунку за бажанням позивача та перерахування залишку грошових коштів, на які не надані доручення на перерахування грошових коштів, що зумовило звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.14. порушено провадження у справі № 910/19168/14 та призначено її до розгляду на 02.10.14.

01.10.14. позивач через відділ діловодства суду подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд:

- зобов'язання відповідача закрити банківський рахунок позивача в Публічному акціонерному товаристві «Банк Форум»;

- зобов'язання відповідача перерахувати залишок грошових коштів з рахунку позивача № 9478 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» в розмірі 19 233 643,08 грн. на розрахунковий рахунок позивача № 4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

За результатами судового засідання 02.10.14. суд відмовив в задоволенні даної заяви з підстав зазначеного нижче.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку (п. 3.12 зазначеної постанови).

Пред'явлені позовні вимоги про зобов'язання відповідача закрити банківський рахунок позивача та перерахувати залишок грошових коштів в розмірі 372 838,22 грн. обґрунтовані наявністю обов'язку відповідача закрити рахунок за бажанням позивача та перерахувати залишок грошових коштів, на які не надані доручення на перерахування грошових коштів.

За поданою заявою № 1382/ГО від 30.09.14. пред'явлені позовні вимоги про зобов'язання відповідача закрити банківський рахунок позивача та перерахувати грошові кошти в розмірі 19 233 643,08 грн. обґрунтовані як наявністю обов'язку відповідача закрити рахунок за бажанням позивача та перерахувати залишок грошових коштів, на які не надані доручення на перерахування грошових коштів, так і виконати платіжні доручення надані позивачем відповідачу на суму 18 860 804,86 грн.

При цьому, щодо вказаних платіжних доручень на суму 18 860 804,86 грн. Господарським судом міста Києва було прийнято рішення від 31.07.14. у справі № 910/5560/14 (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.14. та постановою Вищого господарського суду України від 29.10.14.), яким було зобов'язано відповідача виконати доручення позивача: від 11.03.14. № 8 та № 9 щодо здійснення двох переказів на рахунок ТОВ "Торгова компанія " Мегаполіс Україна" № 4384 в ПАТ "Креді Агріколь Банк" по 100000,00 грн. з рахунку позивача № 9478 в ПАТ "Банк Форум"; від 14.03.14. № 12 щодо здійснення переказу на рахунок ПзІІ "Імперіал Тобако Юкрейн" № 1039 в ПАТ "СІТІБАНК" коштів в розмірі 14848000,00 грн. з рахунку позивача № 9478 в ПАТ "Банк Форум"; від 07.04.14. № 250 щодо здійснення переказу на рахунок відповідача - публічного акціонерного товариства "Банк Форум" № 9478 в ПАТ "Банк Форум" коштів в розмірі 709,51 грн. з рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія " Мегаполіс - Україна" № 9478 в ПАТ "Банк Форум"; від 08.04.14. № 253 щодо здійснення переказу на рахунок відповідача - публічного акціонерного товариства "Банк Форум" № 001 в ПАТ "Банк Форум" коштів в розмірі 75,00 грн. з рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Мегаполіс - Україна" № 9478 в ПАТ "Банк Форум"; від 07.04.14. № 252 щодо здійснення переказу на рахунок останнього № 260004734 в ТОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" коштів в розмірі 3812020,35 грн. з рахунку ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс Україна" № 9478 в ПАТ " Банк Форум ".

Таким чином, позивачем було змінено предмет позову та підставу позову.

Крім того, в судовому засіданні 02.10.14. суд відмовив відповідачу в задоволенні його клопотання про припинення провадження у справі № 910/19168/14 в частині збільшених позивачем позовних вимог, з огляду на те, що суд відмовив в задоволенні заяви позивача № 1382/ГО від 30.09.14. про зміну предмету позову.

02.10.14. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» проти позову заперечує з підстав, викладених в відзиві.

В судових засіданнях 02.10.14. та 06.11.14. судом на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерви до 06.11.14. та до 11.11.14., про що сторони були повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 11.11.14. суд дійшов висновку про призначення колегіального розгляду справи, про що прийняв відповідну ухвалу.

Розпорядженням заступника голови господарського суду міста Києва від 11.11.14. було визначено склад колегії по розгляду справи № 910/19168/14: головуючий суддя Ващенко Т.М., Трофименко Т.Ю., Головіна К.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.14. вказаною колегією суддів прийнято дану справу до свого провадження та призначено її до розгляду на 18.12.14.

18.12.14. відповідачем через відділ діловодства суду було подано додаткові письмові пояснення до відзиву.

В судовому засіданні 18.12.14. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 20.01.15., про що сторони були повідомлені під розписку.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.14. на підставі ст. 69 ГПК України за заявою відповідача було продовжено строк вирішення спору у справі № 910/19168/14 на п'ятнадцять днів.

19.01.15. позивачем через відділ діловодства суду було подано додаткове письмове обґрунтування позовних вимог.

В судовому засіданні 20.01.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 20.01.15. проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/19168/14.

В судовому засіданні 20.01.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

07.03.12. між позивачем (Клієнтом) та відповідачем (Банком) був укладений Договір банківського рахунку № 9478 (далі - Договір).

На підставі зазначеного Договору відповідач відкрив поточний рахунок позивачу для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання коштів на ньому.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що операції за розрахунковими документами, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються Банком в день надходження цих документів. Операції за розрахунковими документами, які надійшли після закінчення операційного часу, Банк виконує не пізніше наступного робочого дня.

Згідно п. 2.8 Договору, документ на переказ коштів може бути паперовим або електронним. Електронний документ встановленого зразка на переказ коштів має однакову юридичну силу як і паперовий документ. Подання електронного документа на переказ коштів здійснюється за допомогою автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування або іншої електронної системи, про що між сторонами укладається відповідний додатковий договір.

Відповідно до п. 3.3.1 та 3.3.2. Договору, Банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахункові операції Клієнта згідно з вимогами чинного законодавства України та умов Договору. Забезпечити збереження ввірених йому коштів Клієнта. Здійснювати списання коштів з рахунку Клієнта тільки за його дорученням, крім випадків, передбачених чинним законодавством України та цим Договором.

07.03.12. між позивачем та відповідачем був укладений Додатковий договір до Договору на розрахункове обслуговування за допомогою автоматизованої банківської системи «IFOBS Клієнт-банк», відповідно до умов якого (п. 1.1) Клієнт доручив, а Банк взяв на себе зобов'язання забезпечити належним чином розрахункове обслуговування поточного рахунку (-ів) Клієнта, а також надання інформаційних послуг/повідомлень за допомогою автоматизованої банківської системи «IFOBS Клієнт-банк».

Позивачем, за допомогою автоматизованої банківської системи "IFOBS Клієнт-банк", було надані Банку доручення № 8 та № 9 від 11.03.2014 щодо здійснення двох переказів на рахунок ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс Україна" № 4384 в ПАТ "Креді Агріколь Банк" по 100 000,00 грн. з рахунку ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс - Україна" № 9478 в ПАТ "Банк Форум"; № 12 від 14.03.2014 щодо здійснення переказу на рахунок ПзІІ "Імперіал Тобако Юкрейн" № 1039 в ПАТ "СІТІБАНК" коштів в розмірі 14 848 000,00 грн. з рахунку ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс - Україна" № 9478 в ПАТ "Банк Форум"; № 250 від 07.04.2014 щодо здійснення переказу на рахунок відповідача - ПАТ "Банк Форум" № 9478 в ПАТ "Банк Форум" коштів в розмірі 709,51 грн. з рахунку ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс - Україна" № 9478 в ПАТ "Банк Форум"; № 253 від 08.04.2014 щодо здійснення переказу на рахунок відповідача - ПАТ "Банк Форум" № 001 в ПАТ "Банк Форум" коштів в розмірі 75,00 грн. з рахунку ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс - Україна" № 9478 в ПАТ "Банк Форум"; № 252 від 07.04.2014 щодо здійснення переказу на рахунок ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс Україна" № 260004734 в ТОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" коштів в розмірі 3 812 020,35 грн. з рахунку ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс Україна" № 9478 в ПАТ "Банк Форум" (на загальну суму 18 860 804,86 грн.)

18.03.14., в зв'язку з невиконанням відповідачем вказаних вище платіжних доручень, позивач листом вих. № 182/ГО звернувся до відповідача з вимогою виконати надані Банку платіжні доручення.

Листом № 68/31 від 21.03.14. Банк повідомив позивача про запровадження тимчасової адміністрації відповідача та звернув увагу позивача на те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів Банку.

З виписки по рахунку позивача № 9478 за період з 16.06.14. по 22.07.14. вбачається наявність вихідного залишку у сумі 19 233 643,08 грн.

При цьому, звертаючись з даним позовом позивач вказує на те, що відповідачем не виконано свої зобов'язання за Договором від 07.03.12. банківського рахунку та додаткового договору на розрахункове обслуговування за допомогою автоматизованої банківської системи «IFOBS Клієнт-банк», в частині закриття рахунку за бажанням позивача та перерахування залишку грошових коштів в розмірі 372 838,22 грн., на які не надані доручення на перерахування грошових коштів.

Згідно з ч. 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.03.14. № 14 "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації" у Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 14.03.14. по 13.06.14.

Крім того, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.06.14. № 49 "Про початок ліквідації ПАТ "Банк Форум" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" на підставі Постанови Правління Національного банку України від 13.06.14. № 355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Форум" вирішено розпочати ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Форум" відповідно до плану врегулювання з 16.06.14.

В газеті Голос України № 117 (5867) від 20.06.14. було опубліковано повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про початок здійснення процедури ліквідації відповідача та зазначено, що для отримання коштів вкладникам ПАТ «Банк Форум» з 23.06.14. по 01.08.14. включно, останнім необхідно звертатись до установ банку-агента Фонду Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк». Вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газетах «Голос України» та «Урядовий кур'єр» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Тобто, станом на момент звернення позивача з позовом до суду та на момент вирішення спору у відповідача відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Судом враховано, що всупереч вказаної норми банк не зміг забезпечити право позивача на безперешкодне розпорядження його коштами, що знаходяться на його поточних рахунках, відкритих в банку на підставі Договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Підстави розірвання договору банківського рахунку передбачені положеннями статті 1075 Цивільного кодексу України, так договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час (частина 1 статті 1075 ЦК України).

Закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття рахунку, форма та зміст якої встановлюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах.

В матеріалах справи наявна заява позивача № 661/ГО від 26.06.14., адресована відповідачу. У вказаній заяві викладено прохання позивача закрити рахунок позивача № 9478 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» та перерахувати грошові кошти на інші рахунки позивача в інших банках.

Відповідно до п. 20.5 вказаної Інструкції, закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви.

Положеннями п. 6.4 Договору передбачено, що Клієнт має право в будь-який час подати заяву про закриття рахунку, оформлену згідно з вимогами чинного законодавства України, Рахунок не можу бути закритий за заявою Клієнта у випадку, якщо на кошти на рахунку накладено арешт або зупинено/призупинено проведення операцій по рахунку з підстав та в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

У випадку розірвання Договору й закриття рахунку Банк проводить взаєморозрахунки з Клієнтом. У такому випадку Банк на підставі платіжного документу Клієнта перераховує залишок коштів на інший, вказаний Клієнтом рахунок, або виплачує їх в готівковій формі згідно з вимогами чинного законодавства України (п. 6.7 Договору).

Згідно з ч.3 статті 1075 ЦК України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Проте, починаючи з 09.03.11. (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 № 2677-VI) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тому, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п. п. 1, 3 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з п. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

А тому, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, враховуючи вищезазначене, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 ЦК України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Оскільки, закриття рахунку та видача позивачу (клієнту) залишку грошових коштів є однією нероздільною операцією. Тому, рахунок клієнта не може бути закритим без видачі (перерахування) відповідно залишку грошових коштів клієнтові.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку) у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

При цьому судом враховано, що у відповідності до наявної в матеріалах справи зави вих. № 857 від 17.07.14., позивач скористався правом захистити свої майнові права в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» для визнання його кредитором, внесення в реєстр кредиторів відповідача та повернення грошових коштів в розмірі 19 233 643,08 грн., що знаходяться на рахунку № 9478.

Додатково суд відзначає, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про Банки і банківську діяльність", банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб;

банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Приписами ст. 17 Закону України "Про Банки і банківську діяльність", зокрема, визначено, що юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно після отримання банківської ліцензії та внесення відомостей про неї до Державного реєстру банків. Забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що банківська установа має право здійснювати банківську діяльність виключно на підставі ліцензії Національного банку України.

Оскільки позовні вимоги про зобов'язання відповідача закрити банківський рахунок позивача в Публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» та перерахувати залишок грошових коштів з рахунку позивача № 9478 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» в розмірі 372 838,22 грн. на розрахунковий рахунок позивача № 4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» є частиною банківської діяльності відповідача, здійснення якої припиняється з моменту відкликання банківської ліцензії, то з урахуванням того, що на момент вирішення спору відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Форум", відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 27.11.14. у справі № 910/10344/14.

Тому, враховуючи вищезазначене в сукупності, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Таким чином, відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.01.15.

Головуючий суддя Т.М. Ващенко

Суддя Т.Ю. Трофименко

Суддя К.І. Головіна