ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.15р. Справа № 904/8872/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Лізингова компанія "УКРТРАНСЛІЗИНГ", м. Київ

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 630 566,28 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Опанасенко І.Ю., довіреність б/н від 12.07.2014 року, представник.

від відповідача: Кониченко О.О., довіреність № 63 від 01.01.2015 року, представник;

Антипова О.М., довіреність № 451 від 01.01.2015 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Лізингова компанія "УКРТРАНСЛІЗИНГ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" та з урахуванням заяви № 480/12/14 від 18.12.2014 року про зменшення позовних вимог просить стягнути 630 566,28 грн., з яких: 542304,38 грн. - пеня, 88 261,90 грн. - 3% річних. Судовий збір у сумі 12 611,33 грн. позивач просить покласти на відповідача (а.с. 79 - 82 том 1) .

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового сублізингу № 86/Пр/Л-071985/НЮ від 23.07.2007 року в частині своєчасної сплати лізингових платежів, у зв'язку з чим позивач нарахував пеню у сумі 542 304,38 грн. та 3% річних у сумі 88 261,90 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

Відповідач у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач має скрутне фінансове становище, велику дебіторську заборгованість, яка не погашається, внаслідок чого підприємством відповідача вживаються заходи до її скорочення. У непідписаних представником відповідача додаткових запереченнях, які надійшли через канцелярію суду, відповідач посилається на те, що розрахунок пені здійснений позивачем шляхом нарахування суми пені на лізингові платежі, скориговані на день фактичної їх сплати, проте у випадку здійснення платежу відповідачем згідно умов договору, сума платежу була б менша у всіх випадках несвоєчасної оплати (а.с. 67 - 68 том 1).

У судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позов з підстав, наведених у ньому з урахуванням зазначених додаткових заперечень.

23.01.2015 року представник відповідача подав через канцелярію суду заяву про зменшення розміру штрафних санкцій на 80%.

Подану заяву про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач обгрунтовує обставинами, викладеними у відзиві на позов (а.с. 56 - 58 том 2).

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про зменшення штрафних санкцій, посилаючись на рівні з відповідачем умови здійснення підприємницької діяльності.

Розгляд справи призначався на 08.12.2014 року, 22.12.2014 року, 19.01.2015 року, 27.01.2015 року.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2014 року за письмовим клопотанням сторін строк розгляду спору продовжено на 15 днів до 27.01.2015 року.

У судовому засіданні 27.01.2015 року проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.06.2007 року між Приватним підприємством "ВТБ Лізинг Україна" (далі - Лізингодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Укртранслізинг", правонаступником якого згідно свідоцтву про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 647664 (а.с. 53 том1) є Публічне акціонерне товариство "Лізингова компанія "УКРТРАНСЛІЗИНГ" (далі - Позивач, Лізингоодержувач), укладено договір фінансового лізингу № 95-ФП, відповідно до пункту 2.1. якого лізингодавець набуває у власність у продавця предмет лізингу, визначений лізингоодержувачем, технічні параметри, гарантія якості, необхідний склад документації яких задовольняють потреби лізингоодержувача, і передає їх лізингоодержувачу за плату в тимчасове володіння і користування на умовах, передбачених цим договором (а.с. 245 - 250 том 1; а.с.1 - 8 том 2).

23.07.2007 року між позивачем (далі - Сублізингодавець) та Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі - Відповідач, Сублізингоодержувач) укладено договір фінансового сублізингу № 86/Пр/Л-071985/НЮ (далі - Договір).

За змістом пункту 1.1. договору предметом договору є пасажирські вагони, які отримані позивачем за договором лізингу та які виготовлені згідно з ТУ 3183-014- (купейного типу з радіокупе), ТУ 3183-018-00 (типу СВ), ТУ 3183-022-03 (плацкартного типу) і передаються ним відповідачу відповідно до узгодженої сторонами специфікації (а.с. 10 том 1).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що сублізингодавець передає сублізингоодержувачу в тимчасове платне володіння і користування предмет лізингу на умовах, передбачених цим договором. При цьому предмет лізингу передаватиметься сублізингодавцем сублізингоодержувачу партіями в кількості, що визначається у графіках (пункти 2.3., 5.2. договору). Право користування предметом лізингу сублізингоодержувач набуває з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі предмета лізингу в сублізинг (пункт 5.1. договору).

Умовами пункту 3.2. договору передбачено, що підписані сторонами окремі графіки лізингових платежів, які узгоджуються та підписуються сторонами та є невід'ємною частиною цього договору, визначають загальну ціну цього договору.

Графік нарахування платежів розраховується виходячи з винагороди сублізингодавця, визначеного сторонами у розмірі 17% річних на кожну партію поставки предмета лізингу.

Величина лізингових платежів, що підлягають оплаті, зафіксована в графіках до цього договору і розраховується згідно з пунктами 1.7., 1.8. цього договору.

Згідно з пунктом 1.7. договору сторони визначили, що лізинговий платіж - це сума грошових коштів, що підлягає перерахуванню сублізингодавцю в день розрахунку, відповідно до графіка нарахування платежів. В лізинговий платіж входять суми, скориговані на коефіцієнт коригування (К) і еквівалентні відшкодуванню вартості предмета лізингу, а також винагороди сублізингодавця, включаючи відсотки за користування позиковими коштами з метою придбання предмета лізингу, податків, сплачуваних відносно предмета лізингу сублізингодавцем, інші витрати тощо.

Коефіцієнт коригування - розрахункова величина, одержувана з відношення: К = курс2/курс1, де курс1 - курс, встановлений НБУ для одного долара США на дату підписання договору, курс2 - курс, встановлений НБУ для одного долара США на дату коли фактично здійснюється лізинговий платіж (пункт 1.8. договору).

Відповідно до пункту 3.6. договору платежі за цим договором здійснюються у гривнях відповідно до законодавства України.

Пункт 3.9. договору передбачає, що сублізингоодержувач не має права затримувати лізингові платежі строк оплати яких настав, навіть з причин пошкодження предмета лізингу.

Пунктом 8.1. договору сторони встановили, що після закінчення строку дії цього договору, за умови належного виконання сублізингоодержувачем своїх зобов'язань за договором, сублізингоодержувач має пріоритетне право отримати (викупити) предмет лізингу у власність на умовах договору купівлі-продажу.

Цей договір набуває чинності з моменту їх підписання сторонами та діє до виконання останніми усіх зобов'язань, передбачених цим договором (пункт 12.1. договору).

За умовами пункту 12.2. договору термін сублізингу за цим договором може бути продовжений за погодженням сторонами умов, на яких продовжується термін лізингу за договором фінансового лізингу № 95-ФЛ від 14.06.2007 року.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про фінансовий лізинг" сублізинг - це вид піднайму предмета лізингу, у відповідності з яким лізингоодержувач за договором лізингу передає третім особам (лізингоодержувачам за договором сублізингу) у користування за плату на погоджений строк відповідно до умов договору сублізингу предмет лізингу, отриманий раніше від лізингодавця за договором лізингу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом (частина перша статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Згідно зі статтею 16 цього Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до умов договору та узгодженої сторонами специфікації (додаток № 1 до договору), на підставі актів приймання-передачі майна в сублізинг від 31.03.2008 року №№10/86, 3/86, 4/86, 9/86, 4/86, 6/86, 7/86, 1/86, 8/86, 2/86 позивачем було передано відповідачу в сублізинг майно за договором, а саме:

вагони купейного типу з радіокупе - 2 шт. (мод. № 61-4186, серійний номер 04781605/120; мод. № 61-4186, серійний номер 04781613/121) вартістю 4 187 500,00 грн. (без ПДВ) за одиницю, а всього на суму 8 375 000,00 грн. (без ПДВ);

вагони типу СВ - 4 шт. (мод. № 61-4174, серійний № 04780508/123;мод. 61-4174, серійний номер 04780516/124; мод. 61-4174, серійний номер 04780524/125; мод. 61-4174, серійний номер 04780532/126) вартістю 4 000 000,00 грн. (без ПДВ) за одиницю, а всього на суму 16 000 000,00 грн. (без ПДВ);

вагони відкритого типу (плацкартний) - 4 шт. (мод. 61-4194, серійний номер 04782009/257; мод. 61-4194, серійний номер 04782017/258; мод. 61-4194, серійний номер 04782025/259; мод. 61-4194, серійний номер 04782033/260) вартістю 4 165 000,00 грн. (без ПДВ) за одиницю, а всього на суму 16 660 000,00 грн.

Усього з ПДВ вартість предмета сублізингу за договором складає 49 242 000,00 грн., що узгоджується також і з пунктом 3.1. договору (а.с. 10, 16, 32 - 41 том 1).

Відповідно до умов пункту 3.2. договору з додатковою угодою № 1 від 06.05.2008 року сторони узгодили між собою базові графіки нарахування лізингових платежів за 2 вагони купейного типу з радіокупе (додаток № 4А до договору), за 4 вагони типу СВ (додаток № 4Б до договору) та за 4 вагони плацкартного типу (додаток № 4В до договору) /а.с. 24, 26 - 31 том 1/.

Згідно з пунктом 3.3. договору лізингові платежі за користування предметом лізингу по кожному графіку здійснюються сублізингоодержувачем до закінчення лізингового періоду не пізніше 10 числа поточного місяця відповідно до графіка і мають бути скоригованими на коефіцієнт коригування (К) сумами лізингових платежів.

За пунктом 1.9. договору лізинговий період - це період часу, за який проводиться нарахування лізингового платежу. Лізинговим періодом для розрахунку лізингових платежів є календарний місяць. Перебіг першого лізингового періоду починається з 1 (першого) числа місяця, наступного за місяцем підписання сторонами акту приймання-передачі по кожній партії (одиниці) предмета лізингу в сублізинг і складає повний календарний місяць.

Причиною виникнення спору є порушення відповідачем графіку сплати лізингових платежів, що і стало причиною нарахування позивачем пені у сумі 542 304,38 грн. та 3% річних у сумі 88 261,90 грн.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 9.2. договору якщо сублізингоодержувач порушує передбачені цим договором терміни перерахування лізингових платежів та інших сум, що підлягають сплаті згідно з умовами цього договору, то на суму простроченої заборгованості сублізингодавець має право нарахувати пеню, починаючи з наступного дня з дати настання терміну виконання зобов'язань, встановленого цим договором, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на дату виникнення простроченої заборгованості, у відсотках від суми невиконаних зобов'язань за кожний день прострочення виконання зобов'язань.

За розрахунком позивача сума пені нарахована за період з 11.04.2014 року по 14.10.2014 року у загальній сумі 542 304,38 грн. на прострочку у сплаті поточних лізингових платежів за квітень - жовтень 2014 року.

Умовами договору фінансового сублізингу сторонами було погоджено специфічний порядок розрахунків, який передбачає проведення коригування усіх лізингових платежів, які будуть перераховані відповідачем саме на час здійснення відповідних розрахунків. Тобто момент коригування лізингового платежу чітко пов'язаний з моментом фактичного перерахування відповідачем грошових коштів на рахунок позивача.

Оскільки сторони погодили здійснення розрахунків шляхом відповідних банківських операцій у безготівковій формі, то враховуючи умови пункту 3.3. договору, останнім днем здійснення перерахування лізингових платежів за відповідний період є 10 число кожного поточного місяця.

За таких обставин базою для нарахування пені є сума лізингового платежу, визначена і перерахована у національну валюту України відповідно до пунктів 1.7, 1.8 договору в останній день виконання зобов'язань у поточному місяці - не пізніше 10 числа кожного місяця.

Перевіркою здійсненого розрахунку пені порушень не встановлено.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних нараховані за період з 11.04.2014 року по 14.10.2014 року у загальній сумі 88 261,90 грн. на прострочку у сплаті поточних лізингових платежів за квітень - жовтень 2014 року.

Перевіркою здійсненого розрахунку 3% річних порушень не встановлено.

Заява відповідача, у якій він просить зменшити розмір штрафних санкцій на 80% задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 частина перша статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, за змістом зазначених законодавчих норм та судового інтерпретаційного акту вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом, а не обов'язком суду і він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Приймаючи рішення за заявленим відповідачем клопотанням, суд враховує ту обставину, що останнім жодного доказу в обгрунтування його тяжкого фінансового становища не надано.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Сторони у цій справі знаходяться у рівних умовах стосовно дотримання розрахункової дисципліни, оскільки невчасна сплата відповідачем лізингових платежів на користь позивача за договором сублізингу у свою чергу впливає на належне виконання позивачем умов договору фінансового лізингу щодо перерахування лізингових платежів на користь лізингодавця, за порушення яких пунктом 9.2. договору фінансового лізингу для позивача також передбачена сплата пені (а.с. 5 том 2).

За таких обставин обидві сторони, здійснюючи в однаковий період часу свою підприємницьку діяльність в рамках спірного договору, знаходились у рівних умовах з точки зору ризику своєї господарської діяльності.

Отже, передбачена сторонами відповідальність за порушення договірного зобов'язання є не лише законним, а й справедливим засобом забезпечення його належного виконання.

Разом із тим, за умов заперечень позивача на час вирішення спору у судовому порядку проти зменшення штрафних санкцій, відповідач не позбавлений можливості вирішити питання щодо зменшення пені безпосередньо з позивачем шляхом укладення мирової угоди з використанням такого правового механізму, передбаченого статтею 605 Цивільного кодексу України, як припинення зобов'язання прощенням боргу.

За викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України).

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1218 гривень; у погодинному розмірі - 7,3 гривні.

З урахуванням ціни позову у сумі 630 566,28 грн. судовий збір повинен складати 12 611,33 грн. (630 566,28 х 2% = 12 611,33).

Під час звернення до суду позивач сплатив за платіжним дорученням № 00853 від 06.11.2014 року судовий збір у загальній сумі 12 743,48 грн. (а.с. 7 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 132,15 грн. (12 743,48 - 12 611,33 = 132,15).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України на підставі ухвали господарського суду судовий збір у сумі 132,15 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 12 743,48 грн. відповідно до платіжного доручення № 00853 від 06.11.2014 року.

Відповідно до частини першої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 12 611,33 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ідентифікаційний код 01073828) на користь Публічного акціонерного товариства "Лізингова компанія "УКРТРАНСЛІЗИНГ" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 32-Г, офіс 8, ідентифікаційний код 30674235) пеню у сумі 542 304,38 грн., 3% річних у сумі 88 261, 90 грн., судовий збір у сумі 12 611, 33 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Лізингова компанія "УКРТРАНСЛІЗИНГ" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 32-Г, офіс 8, ідентифікаційний код 30674235) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у сумі 132,15 грн., про що винести ухвалу.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.02.2015 року.

Суддя І.І. Колісник