ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 922/4830/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - Хлабистін Д.М. (дов. №26 від 01.01.2015 р.)

відповідача - Лисак Т.Г. (дов. №ББУ/СА288/ББ/14 від 10.12.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №24Х/1-8) на рішення господарського суду Харківської області від 17 листопада 2014 року у справі

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Свердловськ, Луганська область

про стягнення коштів в сумі 14920,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" суму штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 14920,00 грн. та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у справі №922/4830/14 (суддя Лаврова Л.С.) позов задоволено.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позов було підписано особою, яка не наділена повноваженнями заявляти позови та представляти інтереси юридичної особи у суді. Просить рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач вимоги ухвали суду від 09.01.2015 р. не виконав, відзив на апеляційну скаргу та документи в обґрунтування своїх заперечень не надав, в судовому засіданні представник проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін. До початку судового засідання 03.02.2015 р. (заява вх. №1585) надав копію наказу №610/Н з додатком, який колегією суддів долучений до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та усних заперечень на неї, вислухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 07.05.2014 р. зі станції відправлення Должанская Донецької залізниці до станції призначення Ігрень Придніпровської залізниці ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" був відправлений вантаж - антрацит (вугілля) у вологому стані в залізничному вагоні №61191128 за залізничною накладною №53257036, згідно якої маса вантажу визначена відправником становила 70000 кг (а. с. 10).

Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

На станції призначення Ігрень здійснено контрольне зважування вагонів та виявлена невідповідність маси вантажу, даним зазначеним у накладній на мінус 1450 кг, за наслідками чого працівниками станції Ігрень Придніпровської залізниці складено комерційний акт №РА003989/239 від 07.05.2014 р. (а. с. 11).

Факт допущення вантажовідправником порушення у вигляді неправильного зазначення ним відомостей про масу вантажу став підставою для звернення ДП "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 14920,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог залізниця зазначає, що сума штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення розрахована на підставі ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції визнав їх правомірними, обґрунтованими, та не спростованими відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду з огляду на таке.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. за №457, та інших актів законодавства України, зокрема, Правил оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., Правил складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. за № 334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №862/5083.

Як вже зазначено вище, згідно залізничної накладної №.05.2014 р. зі станції відправлення Должанская Донецької залізниці до станції призначення Ігрень Придніпровської залізниці ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" був відправлений антрацит у вологому стані.

За статтею 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони -одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно зі ст. 37 Статуту, маса вантажу має бути визначена відправником у накладній під час здавання вантажів для перевезення.

Правилами оформлення перевізних документів (п. 2.1. р. 2) унормовано, що у графі комплекту перевізних документів "Маса вантажу в кг, визначена відправником" - вказується маса вантажу у кілограмах, дана графа заповнюються вантажовідправником.

Залізнична накладна №53257036 оформлена у відповідності до Правил оформлення перевізних документів та містить відомості, підтверджені підписом вантажовідправника, згідно яких маса відправленого вантажу становила 70000 кг.

Перевірка залізницею на станції призначення маси, кількості місць і стану вантажу у разі прибуття вантажу у вагонах навалом і насипом здійснюється згідно приписів п. 52 Статуту залізниць України за вимогою одержувача. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує, у разі недостачі, норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку-граничного розходження визначення маси нетто.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами в судовому засіданні, що на станції призначення при переважуванні на вагонних вагах було одержувачем виявлено, що маса вантажу, зазначена у залізничній накладній №53257036 не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, в силу п. 4 яких у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; уразі перевірки маси тари вагона не тим приймальником-здавачем (прийомоздавальником), який брав участь у зважуванні вагона з вантажем, в розділі "Д" комерційного акта зазначається прізвища прийомоздавальника, який брав участь у зважуванні вагона з вантажем і прийомоздавальника, який брав участь у зважуванні порожнього вагона. Акт підписується прийомоздавальником, який перевіряв тару вагона.

За змістом п. 9 Правил оформлення перевізних документів у комерційному акті, зокрема детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Всі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть встановлену законом відповідальність.

Пунктом 10 Правил оформлення перевізних документів (ст. 129 Статуту) унормовано, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці.

Факт невідповідності було зафіксовано в акті загальної форми №93 від 07.05.2014 р. (а. с. 12).

Згідно пункту 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Контрольне переважування спірного вагону проводилось на 150-тонних вагонних вагах, тобто таким же самим способом, яким масу вантажу було визначено на станції відправлення.

За результатами контрольного переважування складено комерційний акт АА №003989/239 від 07.05.2014 р., з якого вбачається, що в перевізних документах (накладній №53257036) маса вантажу зазначена 70000 кг, а насправді виявилось 68550 кг, що на 1450 кг менше ніж вказано у накладній (а. с. 11).

Зазначені акти оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів встановлено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником вказаних відомостей засвідчується комерційним актом.

Згідно ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Твердження відповідача про порушення судом першої інстанції вимог, викладених інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/1290/14 від 12.09.2014 р., щодо належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

По-перше, інформаційний лист ВГСУ №01-06/1290/14 від 12.09.2014 р. було доповнено пунктом шостим (на який посилається відповідач в обґрунтування апеляційних вимог) згідно інформаційного листа ВГСУ №01-06/2052/14 від 01.12.2014 р., тобто після прийняття судом оскаржуваного рішення.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні вказує, що ним направлялись копії позовної заяви та доданих до неї документів на електронну пошту відповідача, однак не були отримані адресатом через відсутність зв'язку. Вказані обставини підтверджуються самим відповідачем в клопотанні про поновлення строку подання апеляційної скарги, де він зазначає, що оскільки ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" знаходиться на території проведення АТО, на підприємстві періодично (під час бойових дій та після них під час відновлюваних робіт) відсутні електроенергія, мобільний та стільниковий зв'язок, інтернет та інші засоби зв'язку.

Посилання апелянта на неправомірне стягнення штрафу через неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а саме - тяжкий фінансовий стан підприємства та відсутність негативних наслідків, в зв'язку з невідповідністю маси вантажу в накладній даним комерційного акту, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. В свою чергу, ст. 122 Статуту залізниць України унормовано, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Відсутність у підприємства реалізації видобутого вугілля, відсутність коштів на закупівлю обладнання та розвиток виробництва не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення, встановлені чинним законодавством України.

Твердження апелянта про відсутність у особи, яка підписала позовну заяву, повноважень заявляти позови та представляти інтереси юридичної особи у суді, спростовуються наявною в матеріалах справи довіреністю №24 від 01.01.2014 р. на представника Кучерука А. В. за підписом начальника залізниці І.В.Гладкіх, дійсною до 31.12.2014 р. Чинність вказаної довіреності підтверджується наказом голови комісії з реорганізації - в. о. начальника залізниці Ю.Г.Тищенко від 31.07.2014 р. за №610/Н.

Стосовно невірного застосування місцевим господарським судом положень ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, в зв'язку з неправильним визначенням фактичної маси вантажу через неврахування похибки при зважуванні, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж антрациту був зданий до перевезення у вологому стані, перевозився протягом 3-х діб у відкритому рухомому складі.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів норма втрати для вантажів зданих до перевезення у вологому стані становить 2%, отже, 2% від маси нетто поставленого антрациту складають 1400 кг.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що при зважування вагону не враховано похибку 25-100 тонн +/- 100 кг (п. 13 Технічного паспорту).

З огляду на наведене, апелянт вважає, що 1450 кг різниці між накладною та комерційним актом, яку виявлено перевізником на станції призначення є результатом природної втрати/висихання/просипання антрациту зданого до перевезення у вологому стані та похибки при зважуванні на вагах, тобто 1400 кг (2%)+100 кг (похибка при зважуванні)=1500 кг.

Проте, з такими доводами колегія суддів не погоджується, оскільки згідно п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Таким чином, кількісний показник норми природної втрати (2%) встановлений Правилами видачі вантажів з урахуванням похибки при зважуванні на вагах.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про доведеність позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у справі №922/4830/14 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у справі №922/4830/14 залишити без змін.

Повна постанова складена 06.02.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.