ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" січня 2015 р.Справа № 916/4628/14

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

розглянув справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" (м. Київ) в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" (м. Одеса);

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Одеський завод поршневих кілець" (м. Одеса);

про стягнення 7858,22грн.

за участю представників:

від позивача: Масіна В.П. згідно довіреності за №20/09 від 23.09.2014р.;

від відповідача: Калайда Д.О. згідно довіреності за №15/15 від 28.01.2015р.

Спір розглядався у більш тривалий строк за клопотанням сторони на підставі ст.69 ГПК України.

17.11.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" в особі філії „Інфоксводоканал" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Одеський завод поршневих кілець" про стягнення заборгованості за отримані послуги з водопостачання та скид ливневих стоків у сумі 7858,22грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18 листопада 2014р. порушено провадження у справі №916/4628/14 за зазначеним позовом.

Представник позивача в засіданні суду надав уточнення до позовної заяви (зменшення позовних вимог), згідно якої просив стягнути із відповідача 6358,22грн. Не заперечував проти рострочки виконання рішення строком із січня 2015 року по 27 березня 2015 року.

Представник відповідача в засіданні суду надав докази часткової сплати заборгованості та просив розстрочку сплати заборгованості.

З врахуванням ст.22 ГПК України суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог і розглядає справу в межах предмету заявленого в заяві про зменшення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2000р. між Комунальним підприємством „Одесводоканал", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" (водоканал, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Одеський завод поршневих кілець" (абонент, відповідач) укладено договір №4244/3 на послуги водопостачання та водовідведення, а також між сторонами укладено додаткову угоду № 1/461 від 12.08.2010р., відповідно до умов яких водоканал надає послуги щодо надання питної води на об'єкти абонента, та послуги по прийманню стічних вод, скиданих абонентом в систему комунальної каналізації відповідно до дислокації об'єктів.

Предметом договору є зобов'язання водоканалу надати послуги з водовідведення і водопостачання та приймання стічних вод, а споживача - оплачувати надані послуги.

Відповідно до п.1.2 цього договору абонент своєчасно оплачує надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі, прилади та пристрої на них в належному стані відповідно до Правил, визначених в п.2.1 цього договору та діючого законодавства.

Згідно п. 2.1 договору сторони зобов'язалися керуватися чинними Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення міст та селищ України, затвердженими наказом Держжиткомгоспу України від 01.07.1994р. №65, Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затвердженими наказом Держжиткомгоспу України від 05.07.1995р. №30, Правилами приймання виробничих стічних вод підприємств, установ та організацій в систему каналізації м.Одеси, затвердженими розпорядженням Одеської облдержадміністрації №87/А-98 від 09.02.1998р., чинними держстандартами, іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому законом порядку, Законом України „Про житлово-комунальні послуги" та іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно п.2.2.1. договору позивач зобов'язується подавати абоненту воду і приймати стоки у відповідності до станів мереж та споруд.

З врахуванням п.3.1 договору, облік спожитої води здійснюється по показниках приборів обліку води, встановлених на об'єктах абонента.

За п.3.2 вказаного договору оплата послуг водокористування та водовідведення здійснюється щомісячно до 05 числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача.

Відповідно до п.3.3 сторони узгодили, що оплата здійснюється за тарифами, затвердженими у встановленому чинним законодавством України порядку.

Згідно п.3.7 договору, об'єми стоків, що відводяться від абонента, приймаються рівними об'ємам витраченої води або визначаються по показниках приладу обліку стоків у відповідності з п.3.14, п.2.29 „Правил водокористування". Об'єм, скинутих Абонентом ливневих стоків, визначається розрахунковим шляхом згідно з п.4.10 „Правил водокористування" і ДСТУ 3013-95.

Даний договір діє з моменту укладення до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на наступні 5 років, якщо до спливу місяця після закінчення строку його дії жодна сторона не заявить про зміни або припинення його дії (п.7.3).

Відповідач отримував послуги з водовідведення та за скид ливневих стоків в період із 01.07.2013р. по 01.05.2014р.

Проте, останній не оплатив отримані послуги з водопостачання (за скид ливневих стоків) за зазначений період, тому утворилась заборгованість в сумі 6358,22грн. з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Позивач надсилав відповідачу повідомлення про припинення надання послуг водопостачання та водовідведення № 53807 від 13.05.2013р. та № 57753 від 26.03.2014р. з розрахунком заборгованості за отримані послуги.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України, статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З врахуванням вимог п.15.9. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення міст та селищ України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово - комунальному господарству від 01.07.1994р. №65 (діяли до 18.10.2008р.), додатковий обсяг стічних вод, що потрапляє у каналізаційні мережі через зливоприймачі та каналізаційні колодязі у періоди дощів та сніготанення, підприємства оплачують: а) при загальносплавній системі каналізації - відповідно до території, що займає підприє мство, за нормами БНіП 2.04.03-85 Каналізація. Зовнішні мережі і споруди за даними гідро метеослужби.

Відповідно до п.4.10. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, додатковий обсяг стічних вод, що неорганізовано потрапляє у періоди дощів та сніготанення в мережі водовідведення споживачів або через зливоприймачі і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживачів, у мережі водовідведення виробника, приймається на підставі результатів відповідних досліджень. В разі відсутності таких результатів додатковий обсяг стічних вод визначається: а) при загальносплавній системі водовідведення - відповідно до площі території, що займає споживач, за нормами ДСТУ 3013-95 "Правила контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств" та даними гідрометслужби.

Згідно розрахунку скиду ливневих стоків позивача відповідачем за період з 01.07.2013р. по 01.05.2014р. не сплачена вартість скиду ливневих стоків у сумі 6358,22грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог).

Перевіривши зазначений розрахунок позивача, суд вважає, що розрахунок правильний, здійснений позивачем на підставі договору від 01.11.2000р. на послуги водопостачання та водовідведення, п.15.9 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення міст та селищ України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово - комунальному господарству від 01.07.1994р. №65, п.4.10 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, за формулою відповідно до БНтП (СНиП) 2.04.03-85 „Каналізація. Зовнішні мережі та споруди" і Держстандарту 3013-95 „Гідросфера" Правила контролю за відведенням дощових та снігових стічних вод з територій міст та промислових підприємств", що затверджені Наказом Держстандарту України №58 від 23.02.1995р., з використанням даних довідок Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів за відповідні періоди з врахуванням складової території, генерального плану, тарифу на водовідведення у розмірі 7,212грн. встановленого відповідно до Постанови Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 182 від 30.09.2011р.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та зазначені приписи норм матеріального права, перевіривши правильність нарахування позивачем плати за спожиті послуги водовідведення ливневих стоків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" до Публічного акціонерного товариства "Одеський завод поршневих кілець" про стягнення 6358,22грн. обгрунтовані та підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до п.6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Приймаючи до уваги важке фінансове становище відповідача та погодження позивача, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення строком із січня 2015 року по 15 квітня 2015 року з врахуванням відшкодування витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00грн. суд покладає на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст .22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Одеський завод поршневих кілець" (65065, м. Одеса, вул. Желябова, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" (04073, м.Київ, вул. Рилєєва, 10 А, ) в особі філії „Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, ):

- 6358,22грн. - заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення,

- 1827,00грн. - витрати, пов'язані із сплатою судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення суду, в тому числі і витрат, пов'язаних із сплатою судового збору, сплачуючи: до 30.01.2015р. - 1000грн., лютий 2015р. - 2679,11грн., березень 2679,11грн.; до 15.04.15. - 1827,00грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складання та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 30 січня 2015 р.

Суддя Я.В. Брагіна