ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" січня 2015 р.Справа № 924/1929/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Димбовський В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Агроцентр-Галичина", м. Тернопіль

до товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Роса Агро" с. Бражинці, Полонський район

про стягнення 126340,96 грн. - вартості товару, 39960,90 грн. - штрафу, 8450,09 грн. - пені, 972,90 грн. - 3% річних, 8796,55 грн. - інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача: Каневська М.О. - за довіреністю №326 від 03.11.2014р.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 126340,96 грн. - вартості товару, 39960,90 грн. - штрафу, 8450,09 грн. - пені, 972,90 грн. - 3% річних, 8796,55 грн. - інфляційних втрат. В обгрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №АГ 16/04/14-6 від 16.04.2014р. щодо проведення повної оплати за поставлений товар. Нарахування штрафу та пені обумовлено наявністю відповідних умов договору щодо їх застосування, а стягнення інфляційних та річних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони обґрунтовані та підтверджені поданими доказами.

Відповідач, надіславши відзив на позов, просить здійснювати розгляд справи за відсутністю його представника. У відзиві визнає наявність заборгованості з оплати поставленого товару перед позивачем в сумі 126340,96 грн., проте заперечує щодо задоволення в повній мірі нарахованих штрафу, пені, інфляційних та 3% річних. На думку відповідача, штрафні санкції є непомірно великими (46% від суми основного боргу), застосовані фактично за одне і те ж порушення, тому просить відмовити в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення нарахованих штрафних санкцій і зменшити розмір штрафу, пені, інфляційних, трьох процентів річних на 50%. В обгрунтування посилається на відсутність збитків у позивача внаслідок прострочення грошового зобов'язання, а також на те, що ТОВ „Золота Роса Агро" є сільськогосподарським підприємством, яке займається вирощуванням зернових культур на орендованих землях та разом із іншими підприємствами аграрного сектора економіки забезпечує продовольчу і економічну безпеку України. Невиконання ТОВ „Золота Роса Агро" зобов'язання з оплати поставленого товару пов'язане із різким обвалом економіки України, яке сталося в результаті іноземного військового вторгнення, зростанням цін на енергоносії та витратні матеріали, значною інфляцією, в результаті, чого товариство, по незалежним від нього причинам, не змогло в повній мірі належним чином розрахуватись із позивачем в результаті недоотримання запланованого прибутку від господарської діяльності та необхідністю донесення затрат на посівну компанію 2015 року з тим, аби мати перспективу вижити в даний економічно складний час та зберегти робочі місця.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

16.04.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Агроцентр-Галичина" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю „Золота Роса Агро" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №АГ 16/04/14-6, згідно умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця засоби захисту рослин та/або мікродобрива, стимулятори росту рослин (регулятори росту), насіння, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість (п. 1.1).

Згідно п. 1.2 договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю, вартість товару загальна, термін оплати, а також інші умови будуть визначені в специфікаціях-додатках до договору, які є невід'ємними частинами договору.

Порядок розрахунків сторони обумовили в розділі 2 договору, зокрема, згідно п.п. 2.1, 2.5 покупець проводить оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у банківській установі. Термін та схема оплати кожної партії товару будуть обговорюватись сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних специфікаціях-додатках, які є додатками до цього договору. Покупець, здійснюючи оплату за товар, зобов'язаний вказувати в призначенні платежу номер та дату договору в рамках якого здійснюється оплата та номер специфікації до договору. Якщо покупець не дотримується цього, то пос тачальник має право самостійно на власний розсуд визначити в рахунок якого договору та/або специфікації зарахувати платіж покупця.

У розділі 7 договору купівлі-продажу передбачена відповідальність сторін за неналежне виконання умов договору, між інших, покупець несе відповідальність за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати (п. 7.2). До того ж, згідно п. 7.4 договору, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, встановлених розділом 7 цього договору, припиняється через три роки від дня, коли це зо бов'язання повинно було бути виконане.

У додатках до договору №№2,3,5,6,7 сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну за одиницю, термін поставки покупцю, вартість товару та термін оплати, а саме:

- згідно додатку №2 від 11.09.2014р. позивач зобов'язався поставити насіння озимого ріпаку гібрид „Рідер F1" у кількості 76 п.о., загальною вартістю 136800,00 грн., строком оплати 100% до 11.09.2014р.;

- згідно додатку №3 від 11.09.2014р. позивач зобов'язався поставити десикант у кількості 360 л, загальною вартістю 39065,33 грн., строком оплати 30% до 12.09.2014р., 70% - до 10.10.2014р.;

- згідно додатку №5 від 19.09.2014р. позивач зобов'язався поставити торнадо у кількості 60 л та тандем у кількості 20 л, загальною вартістю товару 10837,92 грн., строком оплати 30% до 22.09.2014р., 70% - до 10.10.2014р.;

- згідно додатку №6 від 22.09.2014р. позивач зобов'язався поставити командир у кількості 50 л, загальною вартістю 13502,70 грн., строком оплати 30% до 23.09.2014р., 70% - до 10.10.2014р.;

- згідно додатку №7 від 29.09.2014р. позивач зобов'язався поставити унікаль у кількості 120 л, загальною вартістю 25403,04 грн., строком оплати 30% до 03.10.2014р., 70% - до 10.10.2014р.

На виконання умов договору та додатків до нього позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 171608,99 грн., про що свідчать підписані між сторонами видаткові накладні, а саме:

- згідно накладної №623 від 11.09.2014р. поставлено десикант у кількості 360 л, вартістю 39065,33 грн.;

- згідно накладної №633 від 23.09.2014р. поставлено насіння озимого ріпаку гібрид „Рідер F1" у кількості 46 п.о., вартістю 82800,00 грн.;

- згідно накладної №638 від 23.09.2014р. поставлено торнадо у кількості 60 л та тандем у кількості 20 л вартістю 10837,92 грн.;

- згідно накладної №640 від 23.09.2014р. поставлено командир у кількості 50 л, вартістю 13502,70 грн.;

- згідно накладної №683 від 29.09.2014р. на суму 25403,04 грн. поставлено унікаль у кількості 120 л, вартістю 25403,04 грн.

Оплату поставленого товару в повному обсязі відповідач не здійснив, лише частково розрахувавшись з позивачем загалом на суму 45268,03 грн., про що свідчать платіжні доручення, зокрема, платіжним дорученням №477 від 11.09.2014р. на суму 11765,33 грн. оплачено за десикант, платіжними дорученнями №575 від 30.10.2014р. на суму 13502,70 грн. та №584 від 05.11.2014р. на суму 20000,00 грн. оплачено за засоби захисту рослин.

Борг відповідача після здійснених проплат склав 126340,96 грн.

За неналежне виконання грошових зобов'язань по договору відповідачу нараховано 39960,90 грн. - штрафу (25%), 8450,09 грн. - пені (за період, який загалом складає 22.09.2014р.- 15.12.2014р.), 972,90 грн. - 3% річних (загальний період з 22.09.2014р. по 15.12.2014р.), 8796,55 грн. - інфляційних втрат (за вересень 2014 року - листопад 2014 року).

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу, і кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, зокрема, позивач зобов'язався передавати у власність товар, а відповідач - приймати і оплачувати його.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Наявні в матеріалах справи документи свідчать, що позивач поставив відповідачу товар. В свою чергу, відповідач товар прийняв, однак, не повністю оплатив його вартість.

Оскільки, відповідач зобов'язання щодо повної оплати поставленого товару, у строк встановлений у додатках до договору, не виконав, він вважається боржником, що прострочив виконання грошового зобов'язання, і у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті вартості товару є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобо'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами в договорі була передбачена відповідальність відповідача за порушення термінів розрахунків у вигляді сплати штрафу в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки.

Суд, погодившись з розрахунком штрафу та пені, вважає обґрунтованими, правомірними й такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення 39960,90 грн. - штрафу, 8450,09 грн. - пені.

З приводу посилань відповідача на непомірно великі штрафні санкції та відповідно зменшення розміру штрафу та пені на 50% судом враховується наступне: одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях статей 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

Відповідач, підписавши договір купівлі-продажу, погодився з його умовами, між інших, щодо відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, отже підтвердив свою згоду з умовами стосовно можливості нарахування штрафу та пені.

Зі змісту п. 3 ст. 83 ГПК України, ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України вбачається, що як право зменшувати розмір штрафних санкцій, так і право оцінювати поважність підстав для такого зменшення, належить суду.

Відповідач, як на підставу зменшення штрафних санкцій посилається на складне фінансове становище та відсутність збитків у позивача внаслідок прострочення грошового зобов'язання. Однак, відповідач не надав будь-яких доказів в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України на підтвердження наведених обставин.

До того ж, посилання відповідача на складну економічну ситуацію в державі не може звільнити його від відповідальності, оскільки економічна криза у країні є загальним чинником, який носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Наявність чи відсутність коштів не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на отримання коштів за поставлений товар. Крім того, згідно з приписами ч. 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Тому суд дійшов висновку, що докази виняткових випадків, які б могли бути підставою для зменшення штрафних санкцій відсутні.

Щодо зауваження відповідача про застосування штрафу та пені фактично за одне і те ж порушення судом відмічається, що чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені.

Зазначену правову позицію наведено у п. 2.1 Постанові Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", постановах Верховного Суду України від 27.04.2012р. у справі №06/5026/1052/2011р., від 09.04.2012р. №20/246-08.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд погоджується з даними нарахуваннями. Стосовно розміру інфляційних відмічається наступне: позивач здійснював розрахунок інфляційних за вересень 2014 року - листопад 2014 року взявши середній індекс інфляції за вказані місяці. Між тим, суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат за кожний місяць окремо, отримав менші суми, тому, вважає правомірно заявленою сумою інфляційних 8637,90 грн.

Щодо зменшення розміру інфляційних та 3% річних на 50% відмічається, що у п. 3 ст. 83 ГПК України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому не може застосовуватись до інфляційних втрат та 3% річних, які не є штрафними санкціями. При цьому 3% річних за своєю правовою природою є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, а не мірою відповідальності, а інфляційні втрати є відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача 126340,96 грн. - вартості товару, 39960,90 грн. - штрафу, 8450,09 грн. - пені, 972,90 грн. - 3% річних, 8637,90 грн. - інфляційних втрат.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 158,65 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю „Агроцентр-Галичина", м. Тернопіль до товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Роса Агро" с. Бражинці, Полонський район про стягнення 126340,96 грн. - вартості товару, 39960,90 грн. - штрафу, 8450,09 грн. - пені, 972,90 грн. - 3% річних, 8796,55 грн. - інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Роса Агро" (Полонський район, с. Бражинці, вул. Колгоспна, 2; код 37993260) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Агроцентр-Галичина" (м. Тернопіль, вул. Кривоноса, 2-б, код 37556849) 126340,96 грн. (сто двадцять шість тисяч триста сорок гривень 96 коп.) - вартості товару, 39960,90 грн. (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят гривень 90 коп.) - штрафу, 8450,09 грн. 9вісім тисяч чотириста п'ятдесят гривень 09 коп.) - пені, 972,90 грн. (дев'ятсот сімдесят дві гривні 90 коп.) - 3% річних, 8637,90 грн. (вісім тисяч шістсот тридцять сім гривень 90 коп.) - інфляційних втрат, 3687,25 грн. (три тисячі шістсот вісімдесят сім гривень 25 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 158,65 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 30 січня 2015 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу (Полонський район, с. Бражинці, вул. Колгоспна, 2).