Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "09" лютого 2015 р. Справа № 906/91/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Федєчкін О.А. - довіреність б/н від 12.09.2012;

від відповідача: Фещенко Р.В. - довіреність №10/796 від 01.10.2012.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Національного банку України (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Папір-Мал" " (м. Малин Житомирська область)

про стягнення 84113,02 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 84113,02грн. за неналежне виконання договору на приймання і очищення промислових стічних вод №73ф від 27.11.2013 року., з яких: 75912,50грн. - основний борг, 2888,47грн. - пеня, 311,91грн. - 3% річних та 5000,14грн. - інфляційних. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні повідомив, що після порушення провадження у справі ТОВ "Папір-Мал" сплатив основний борг у розмірі 75912,50грн. за надані послуги по прийманню та очищенню стічних вод у період з 01.10.2014 по 31.12.2014 . Вимоги в частині нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №02-65 від 06.02.2015. Зазначив, що на день розгляду справи ТОВ "Папір-Мал" основний борг за надані послуги по прийманню та очищенню стічних вод у період з 01.10.2014 по 31.12.2014 сплатив в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками банку, тому не заперечує проти стягнення на користь позивача 2888,47грн. - пені та 311,91грн. - 3% річних. В частині стягнення інфляційних нарахувань просить суд відмовити в зв'язку з необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2013 року між Національним банком України в особі директора Фабрики банкнотного паперу Національного банку України (позивач/виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Папір-Мал" (відповідач/споживач) було укладено договір №73ф на приймання і очищення стічних вод (а.с.12-18), за умовами якого виконавець зобов'язався забезпечити приймання і очищення стічних вод споживача на очисних спорудах виконавця в об'ємі (орієнтовно) 547500 м3 на рік, 46500 м3 на місяць, 1500 м3 на добу протягом дії цього договору, а споживач зобов'язався оплатити надані йому послуги на умовах, передбачених цим договором (п.1.1 договору).

Розділом 5 договору №73ф від 27.11.2013 сторони визначили порядок проведення розрахунків за надані послуги.

Пунктом 5.1 сторони погодили, що розрахунки по даному договору здійснюються:

- перерахуванням замовником на розрахунковий рахунок виконавця коштів;

- шляхом зарахування замовником зустрічних однорідних вимог, які оформляються відповідним актом, що підписується уповноваженими особами обох сторін відповідно до протоколу погодження договірної ціни та акту про кількість наданих послуг за відповідний розрахунковий період.

Так, згідно п.5.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач проводить розрахунок за фактично надані послуги згідно Акту приймання-передавання послуг протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати його підписання (п.5.3 договору).

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до умов договору №73ф від 27.11.2013 позивачем в період 01.10.2014 по грудень 2014 року надано відповідачу послуги по прийманню і очищенню стічних вод, що підтверджується відповідними актами приймання-передавання послуг на загальну суму 293268,50грн. (а.с.20-22).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті наданих послуг виконав частково.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день звернення до суду становила 75912,50грн., що підтверджується відповідним розрахунком.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 75912,50грн., що підтверджується платіжним дорученням №3644 від 26.01.2015 року (а.с.45), тому провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу необхідно припинити за відсутністю предмету спору відповідно до ч.1 п.1-1 ст.80 ГПК України.

Крім того, за несвоєчасне виконання зобов'язань позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 2888,47грн. за період з 11.11.2014. по 19.01.2015 року (а.с.10).

Відповідно до п.6.5 договору у разі затримки платежів, строки яких зазначено в договорі, споживач виплачує виконавцю на його вимогу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені (а.с.10), суд вважає його обґрунтованим, оскільки пеня в сумі 2888,47грн. нарахована відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України.

Також позивач просить на підставі ст.625 ЦК України стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов'язання 311,91грн. - 3% річних та 5000,14грн. - інфляційних.

Приписами частини 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції та нараховані 3% проценти річних.

Перевіривши розрахунок 3% річних (а.с.11), суд вважає його обґрунтованим, оскільки 3% річних у розмірі 311,91грн. нараховані відповідно до вимог чинного законодавства України.

Що стосується стягнення інфляційних у розмірі 5000,14грн., суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить м і с я ц ь, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Судом встановлено, позивач здійснив нарахування інфляційних за період з 11.11.2014 року по 25.11.2014 року та з 09.12.2014 по 24.12.2014 (а.с.9), тобто не за повний місяць, що є неправомірним.

За вказаних обставин, позовні вимоги в частині стягнення 5000,14грн. інфляційних неправомірні та задоволенню не підлягають.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач суму основного боргу сплатив, позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних визнав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 2888,47 грн. - пені та 311,91 грн. - 3% річних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В частині стягнення 5000,14грн. - інфляційних відмовляє.

В частині позову щодо стягнення 75912,50 грн. - основного боргу суд припиняє провадження на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки даний борг був сплачений відповідачем після звернення позивача до суду.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача за правилами ст.49 ГПК України

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, п.п.1-1 ст.80, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Папір-Мал" (11602, Житомирська область, м. Малин, вул. Неманихіна, 2, )

- на користь Національного банку України (01008, м. Київ, вул. Інститутська, 9, )

-2888,47грн. - пеня;

-311,91грн. - 3% річних;

-1718,30грн. - судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 5000,14грн. інфляційних.

4. Припинити провадження у справі в частині стягнення 75912,50 грн. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу