ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015 р. Справа № 917/2531/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська логістична компанія" (вул. Заводська, буд. 2, м. Полтава, Полтавська область, 36007)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша продовольча сімейна мережа" (вул.Половка, буд. 64 -Д, м. Полтава, 36010)

про стягнення 13378,57 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Петруніна О. О., дов. № 2/02-2015 від 10.02.2015р.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про стягнення 13378,57 грн. основного боргу за товар згідно договору поставки № 128-ПЛК від 12.08.2011р.

Ухвали суду, надіслані відповідачу на адресу: вул. Половка, буд. 64-Д, м. Полтава, 36010, повернулися до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання (а.с.63-65, 77-79).

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.12.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша продовольча сімейна мережа" зареєстроване за адресою: вул. Половка, буд.64-Д, м. Полтава, 36010 (а.с.69-70).

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місце проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, відповідач належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 10.02.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавська логістична компанія" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Полтавська соціальна мережа" (відповідачем) був укладений договір поставки № 128-ПЛК від 12.08.2011р. (далі - Договір; а.с.11-14).

Як свідчать надані докази, Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Полтавська соціальна мережа" (ідентифікаційний код 37439732) змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша продовольча сімейна мережа" (ідентифікаційний код 37439732), про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 29.05.2014р. та листом відповідача від 08.11.2011р. № 103/01(а.с.15, 59-60).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач як постачальник зобов'язавсяться передавати (поставляти) у замовлені строки відповідачу (покупцеві) оптові партії продовольчих товарів, а покупець зобов'язується приймати товар і сплачувати за нього певні грошові суми.

У відповідності до п. 11.2. Договору він діє з 12 серпня 2011 року до 31 грудня 2011 року і автоматично може бути продовжений строком на 3 роки, якщо жодна зі сторін не висловила бажання про вихід із нього раніше. В зв'язку з тим, що таких заяв від сторін не надходило, договір є чинним до 31 грудня 2014 року.

Згідно пункту 2.3 Договору право власності на товар переходить до покупця (відповідача) в момент отримання товару від постачальника (позивача) за відповідним товаросупровідним документом.

Товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання сторонами накладних (п. 4.3. Договору).

Згідно пункту 8.2. Договору відповідач повинен був оплатити вартість товару не пізніше 21 банківського дня з дати поставки товару. Прийняття відповідачем товару та підписання супровідних документів, зокрема накладної, є підставою для розрахунку за поставлений товар.

На виконання Договору позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 13850,42 грн. Зазначене підтверджується накладними № 3500 від 05.06.2012р., № 3533 від 06.06.2012р., № 3545 від 06.06.2012р., № 3565 від 07.06.2012р., № 3566 від 07.06.2012р., № 3568 від 07.06.2012р., № 3653 від 12.06.2012р., № 3700 від 14.06.2012р., № 3704 від 14.06.2012р., № 3710 від 14.06.2012р., № 3785 від 19.06.2012р., № 3793 від 19.06.2012р., № 3831 від 20.06.2012р., № 3832 від 20.06.2012р., № 3870 від 21.06.2012р., № 3872 від 21.06.2012р., № 3976 від 26.06.2012р., № 3988 від 26.06.2012р., № 4007 від 27.06.2012р., № 4044 від 28.06.2012р., № 4045 від 28.06.2012р., № 4048 від 28.06.2012р. (а.с.16-56).

З вказаних партій товару у період з 05 по 28 червня 2012 року відповідачем було повернуто позивачеві частину поставленого товару на суму 471,85 грн. на підставі п. 5.5. Договору як неякісний товар, що підтверджується підписаним між сторонами актом звірки від 01 липня 2012 року (а.с.57-58).

Залишок товару загальною вартістю 13378,57 грн. відповідач не оплатив.

Вказана заборгованість підтверджена відповідачем шляхом підписання акту звірки 01.07.2012р. на підставі п. 8.4. Договору, згідно з яким сторони регулярно до 10 числа кожного місяця здійснюють звірки розрахунків за Договором шляхом складання та підписання актів звірки (а.с.57-58).

За статтею 241 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку представляють, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідач вчинив дії, що свідчать про наступне схвалення правочину з поставки товару, а саме часткове повернення неякісного товару та підтвердження заборгованості за товар у акті звірки розрахунків.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 4-3, ст. 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного, доказів сплати боргу чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 13378,57 грн. основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша продовольча сімейна мережа" (вул. Половка, буд. 64 -Д, м. Полтава, Полтавська область, 36010; ідентифікаційний код 37439732) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська логістична компанія" (вул. Заводська, буд. 2, м. Полтава, Полтавська область, 36007; ідентифікаційний код 37592578) 13378грн. 57 коп. основного боргу, 1827грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано: 10.02.2015р.

Суддя Безрук Т. М.