ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.15р. Справа № 904/9741/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 4 405 122,82 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: Шаровський С.А., довіреність № 164/1001 від 12.09.14р.

Від відповідача: Квач В.В., довіреність № 3 від 08.01.15р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (надалі - відповідач) про стягнення 3 749 746,24 грн. - заборгованості за спожиту активну електроенергію, 73 394,23 грн. - 3 % річних, 359 881,10 грн. - інфляційних втрат, 222 101,25 грн. - пені та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 15002/21-ЕНЕРГО від 25.01.2007 року в частині своєчасної та повної оплати спожитої за період з червня 2013 р. по жовтень 2014 р. активної електроенергії. У зв'язку з несвоєчасною оплатою спожитої активної електроенергії позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2014 р. по справі № 904/9741/14 порушено провадження та розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.12.2014 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 р. розгляд справи відкладено на 20.01.2015 р.

В судовому засіданні 20.01.2015 р. оголошено перерву до 27.01.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання надав клопотання про зменшення розміру неустойки до 20 відсотків від нарахованої суми.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.01.2015 року оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

Встановив:

01.01.2007 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладений Договір про постачання електричної енергії № 15002/21-ЕНЕРГО (далі - Договір) за умовами п.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з поєднаною потужністю 1301,5 кВт та 5240,0 кВА, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії визначається (визначаються) за додатком "Загальна схема електропостачання", який є невід'ємною частиною даного Договору

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007 року. Договір вважається щорічно продовженими на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення дії або перегляду його умов (п.п. 9.8., 9.8.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2.2. Договору постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію як різновид товару.

Пунктом 7.1. Договору передбачено те, що облік електроенергії, спожитої споживачем та/або субспоживачами, приєднаними до електричних мереж Споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Додатка "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи: Акт про використану електричну енергію (форма наведена в додатку до договору), Акт про прийняття-передавання товарної продукції (за вимогою споживача), Акт з контролю електричної потужності (п.7.6 Договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу електричну енергію за період з червня 2013 р. по жовтень 2014 р., що підтверджується звітами про споживання електроенергії КП "Кривбасводоканал" (а.с. 28 - 43).

Позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату активної електроенергії за період з червня 2013 по жовтень 2014 р. (а.с.44-57).

Позивач зазначає, що відповідач не здійснив оплату за отриману електроенергію, внаслідок чого за період з червня 2013 р. по жовтень 2014 р. у нього виникла заборгованість по оплаті активної електроенергії в сумі 3 749 746,24 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення п. 4.2. Додатку № 3 до Договору з урахуванням Протоколу розбіжностей до Договору, строк оплати спожитої активної електричної енергії за спірний період є таким, що настав.

На момент розгляду справи заборгованість за активну електроенергію відповідача складає 3 749 746,24 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.4.2.1. Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню за прострочення оплати активної електроенергії за період з 14.01.2014 року по 03.12.2014 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 222 101,25 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати активної електричної енергії позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 10.07.2013 року по 03.12.2014 року в загальній сумі 73 394,23 грн.

Також, за прострочення оплати активної електричної енергії позивач нарахував та просить стягнути інфляційні з 01.09.2013 р. по 31.10.2014 р. у сумі 359 881,10 грн.

Перевіривши здійсненні позивачем нарахування розміру пені, 3% річних та інфляційних, суд визнає їх обґрунтованими, правомірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі 3 749 746,24 грн. - заборгованості за спожиту активну електроенергію, 73 394,23 грн. - 3 % річних, 359 881,10 грн. - інфляційних втрат, 222 101,25 грн. - пені.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні досплати штрафні санкції надмірно великі порівняно iз збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й iнші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий poзміp збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зi сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Враховуючи, вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення неустойки.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 36, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6-а; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107, м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22; ) 3 749 746,24 грн. (три мільйони сімсот сорок дев'ять тисяч сімсот сорок шість грн. 24 коп.) - заборгованості за спожиту активну електроенергію, 73 394,23 грн. (сімдесят три тисячі триста дев'яносто чотири грн. 23 коп.) - 3 % річних, 359 881,10 грн. (триста п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят одна грн. 10 коп.) - інфляційних втрат, 222 101,25 грн. (двісті двадцять дві тисячі сто одна грн. 25 коп.) - пені, 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 29 " січня 2015 р.