РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2015 р. Справа № 903/403/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Лелех І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Олексюк В.В. довіреність № 43 від 15.01.2015р.

відповідача - Бугайов А.О. довіреність б/н від 19.01.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" на ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2014 р. у справі № 903/403/14 (суддя Слупко В.Л.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" (м.Київ)

до фірми "Marshell Oil LLP" (Великобританія)

про стягнення 11 530 842,86 дол. США

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" (м.Київ) звернулося до господарського суду Волинської області з позовом до фірми "Marshell Oil LLP" (Великобританія) про стягнення 11 530 842,86 дол. США.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.05.2014 року у справі №903/403/14 (суддя Слупко В.Л.) відмовлено у прийнятті вказаної позовної заяви на підставі п. 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України. Повернуто ТОВ "ВОГ ТРЕЙДИНГ" з Державного бюджету України судовий збір в сумі 73080,00 грн., сплачений за платіжним дорученням №1288 від 30.04.2014р.

Ухвала місцевого господарського суду обгрунтована приписами статтей 124, 15 ГПК України з огляду на те, що господарські суди можуть вирішувати спори за участю іноземних суб'єктів господарської діяльності у межах їх підвідомчості та підсудності за правилами, встановленими процесуальним законодавством України, а не за бажанням сторін у договорі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" не погоджуючись з вказаною ухвалою звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до провадження та скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2014 р. по справі № 903/403/14 про відмову в прийнятті позовної заяви та передати її на розгляд місцевого господарського суду, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 124 Конституції України, ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Представник фірми "Marshell Oil LLP" 28.01.2015 р. надав відзив на апеляційну скаргу (вх. №2162/15), в якому він підтвердив, що між сторонами товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" (м.Київ) та Фірмою "Marshell Oil LLP" (Великобританія) був укладений Контракт № 45 від 20.11.2013 року на поставку нафтопродуктів. В п. 10.3 контракту сторони дійшли згоди, що правом, яке регулює даний контракт є матеріальне та процесуальне право України. Крім того, фірма "Marshell Oil LLP" також підтверджує, що виявила бажання у разі недосягнення згоди передати будь-які спори на вирішення господарського суду Волинської області, що передбачено п.10.2 контракту.

28.01.2015 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання, в якому зазначено, що оскільки представник фірми "Marshell Oil LLP" знаходиться на території України, тому здійснювати повідомлення фірми відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах немає необхідності, а відтак, просить суд направляти кореспонденцію у даній справі на службову адресу представника фірми "Marshell Oil LLP" (43010, м.Луцьк, вул. Дубнівська, 23, каб.17).

В судове засідання прибули представники скаржника та відповідача, які надали суду усні пояснення по суті доводів та заперечень, викладених відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" №1205 від 12.05.2014 року (вх. №1605/14 від 20.05.2014 року) слід задовольнити, а ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2014 року у справі № 903/403/14 скасувати, виходячи з наступного.

Міжнародна підсудність - це розмежування компетенції між судовими органами тієї чи іншої держави щодо розгляду і вирішення певних категорій справ з іноземним елементом. При вирішенні питання про міжнародну підсудність суд повинен встановити межі власної компетенції.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суд повинен керуватись не тільки нормами внутрішнього процесуального законодавства, а й колізійними нормами, які містяться перш за все у двосторонніх міжнародних договорах про правову допомогу та інших міжнародних договорах.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, у тому числі й питання щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються з урахуванням Закону України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" визначає приватноправові відносини, як відносини, що ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Дія міжнародних договорів України на території України регулюється ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", згідно якої чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Аналогічні норми закріплені також в ч. 3 ст. 4 ГПК України.

Відповідно до ст. 124 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

В договорах (контрактах) сторони користуються наданим їм правом вибору права, закріпленим ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", і зазначають законодавство, яке має бути застосовано судом при вирішенні спорів та розбіжностей між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" права та обов'язки сторін зовнішньоекономічних договорів (контрактів) визначаються правом країни, обраної сторонами при укладенні договору (контракту) або в результаті подальшого погодження.

Пунктом 10.3 контракту (з урахуванням додаткової угоди від 20.11.2013 року) сторони обумовили, що правом, яке регулює даний контракт, є матеріальне та процесуальне право України.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно п. 10.2 Контракту (з урахуванням додаткової угоди від 20.11.2013 року) сторони погодили, що у випадку не досягнення згоди спори передаються на вирішення господарського суду Волинської області, Україна.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право") спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням розділу ІІІ (ст.ст.12-17) Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята без врахування всіх обставин справи та без дотримання норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 7 статті 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Розподіл витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги має бути вирішений судом першої інстанції за результатами прийняття кінцевого процесуального рішення.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" задоволити.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2014 року у справі №903/403/14 скасувати.

Справу №903/403/14 передати до господарського суду Волинської області для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.