Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

04 лютого 2015 року справа № 927/40/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі",

вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська обл., 16600

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гастроном "Ніжинський",

вул. Московська, 3, м. Ніжин, Чернігівська обл., 16600

Предмет спору: про стягнення 67366,54грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача: Кіфік О.М. (довіреність № 01-07/2469 від 15 грудня 2014 року);

відповідач: Ступак М.І. (довіреність №б/н від 05 листопада 2014 року), Куровський В.В. (довіреність №б/н від 26 травня 2014 року);

Товариством з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гастроном "Ніжинський" про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 67366,54грн. за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2010 року.

Ухвалою суду від 22 січня 2015 року розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні 04 лютого 2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та надав суду заяву про застосування позовної давності, яка долучена до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

Як зазначив позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" у період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2010 року надавало Товариству з обмеженою відповідальністю "Гастроном "Ніжинський" послуги з теплопостачання приміщення за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 128/122.

Багатоповерховий будинок за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 128/122 не обладнаний приладом обліку теплової енергії, тому нарахування проводилось пропорційно до займаної площі та діючого тарифу на теплову енергію.

Загальна вартість вищезазначених послуг становить 67366,54грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 9-10).

Позивач направляв на адресу відповідача вимогу №0107/2490 від 19 грудня 2014 року про здійснення розрахунку за поставлену теплову енергію протягом семи днів.

Дані кошти відповідачем сплачені не були.

Правовідносини між виробниками, виконавцями і споживачами житлово-комунальних послуг, в тому числі з теплопостачання, а також права і обов'язки сторін повністю врегульовані нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та нормами Закону України "Про теплопостачання".

Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконувались належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковим відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Доказів укладання договору між позивачем та відповідачем, як єдиного письмового документа сторони суду не надали.

Позивач вважає, що факт отримання поставленого тепла відповідачу відбувся, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі і просить суд стягнути кошти в розмірі 67366,54грн. на підставі статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Проте, позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача, які виникли в період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2010 року.

Відповідно до статей 256, 257, ч.1 ст. 260, ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як свідчать матеріали справи, позивач довідався про порушення свого права ще в січні 2005 року.

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою по стягненню коштів в розмірі 67366,54грн. за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2010 року.

Доказів поважності пропущення строків позовної давності позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог повністю у зв'язку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення виготовлено 09 лютого 2015 року.

Суддя В.В. Моцьор

.