КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа№ 910/5654/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Кобець М.О.

за участю представників:

від позивача: Мікосянчик І.Ю. - представник за довіреністю від 08.12.2014 року;

від відповідача: Перетятько В.Є. - представник за довіреністю від 28.03.2014 року,

розглянувши апеляційну скаргу у відкритому засіданні Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року

у справі № 910/5654/14 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарден Клаб»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет»

про стягнення 110 202, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарден Клаб» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» про стягнення 110 202, 43 грн. заборгованості за договором поставки № NF від 01.03.2013 року.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 106 181, 04 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року у справі № 910/5654/14 задоволені позовні вимоги у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати в частині стягнення 48 095, 90 грн. заборгованості.

Апеляційна скарга мотивована тим, що товар на суму 44 074, 51 грн. не реалізований відповідачем, а тому строк виконання зобов'язання щодо його оплати не настав. Крім того, товар на суму 4 021, 39 грн. був повернутий відповідачем позивачу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А. та призначено до розгляду на 16.12.2014 року.

У судовому засіданні 16.12.2014 року оголошено перерву в розгляді справи до 20.01.2015 року.

У судовому засіданні 20.01.2015 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення в обгрунтування своєї правової позиції.

Представник позивача у судовому засіданні 20.01.2015 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийнято з дотриманням норм чинного законодавства.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання сторін про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року відкладено розгляд справи до 03.02.2015 року.

Представники сторін у судовому засіданні 03.02.2015 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарден Клаб» (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» (надалі - покупець) було укладено договір поставки № NF (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставляти товари по цінах і в асортименті вказаними в специфікації (додаток № 1), разом з товаросупровідною документацією, відповідно до поданих покупцем та підтверджених постачальником замовлень, а покупець зобов'язується приймати такі товари і оплачувати.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 402 628, 93 грн., що підтверджується видатковими накладними наявними в матеріалах справи.

Водночас, відповідач за поставлений товар розрахувався частково у розмірі 292 426, 50 грн. Беручи до уваги зазначене, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача 110 202, 43 грн.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку із частковим поверненням відповідачем позивачу товару, останній подав заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 106 181, 04 грн. заборгованості. Дана заява прийнята судом першої інстанції до розгляду та позовні вимоги розглядаються із врахуванням вказаної суми заборгованості.

Згідно із п. 6.1. договору, підставою для здійснення покупцем оплати поставленого товару, є повне виконання постачальником своїх зобов'язань за договором. При наданні постачальником, належним чином оформлених, товарних і податкових накладних протягом 5 календарних днів з дати поставки товару, вказаного в транспортній накладній, що підтверджується проставленням штампу «ТОВАР ОТРИМАНИЙ», покупець оплачує поставлений товар на умовах відстрочення платежу з дати, вказаної в транспортній накладній, по платіжних днях в терміни, узгоджені сторонами в додатку № 2, і в розмірі, який розраховується за формулою: розмір поточної оплати постачальнику за поставлений товар = розмір поточної заборгованості за поставлений товар, строк оплати по якому настав - розмір постійної діючої заборгованості покупця, що погоджена сторонами в додатку № 2 до договору.

Відповідно до додатку № 2 до договору, строк оплати - реалізація 1 раз на 7 календарних днів.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оплата поставленої продукції здійснюється кожні сім днів за реалізований відповідачем товар.

При цьому, як зазначає відповідач та не заперечує позивач, згідно умов договору відомості щодо реалізованого товару та розміру заборгованості відповідача перед позивачем розміщується на інтернет порталі https://portal.welcash.kiev.ua.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на день прийняття судом першої інстанції рішення, відповідачем було реалізовано товару на суму 93 218, 43 грн., який останнім сплачений не був.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивач листом № 6 від 14.01.2014 року повідомив відповідача про розірвання договору поставки № NF від 01.03.2013 року, у відповідності до п. 9.2 договору, та звернув увагу відповідача, що остаточні розрахунки між сторонами повинні бути завершені протягом 10 днів з моменту проведення звірки взаєморозрахунків, для чого направив останньому для підписання акт звірки.

Згідно із п. 9.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2013 року. Договір вважається пролонгованим на один календарний рік, якщо жодна із сторін не попередила іншу сторону про припинення його дії за один календарний місяць до закінчення зазначеного терміну.

У відповідності до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що кожна сторона має право достроково розірвати договір, письмово повідомивши про це за 30 календарних днів, до запланованої дати розірвання. Протягом цього періоду сторони проводять звірку взаємних розрахунків. Покупець має право припинити платежі постачальникові до закінчення проведення звірки. Остаточні розрахунки повинні бути завершенні протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту звірки взаємних розрахунків.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що згідно із умов п. 9.2 договору, сторони мали право достроково в односторонньому порядку розірвати договір, письмово попередивши про це іншу сторону.

Так, як зазначалося вище, листом № 6 від 14.01.2014 року, позивач повідомив відповідача про розірвання договору поставки, а отже останній вважається розірваним з 14.02.2014 року.

При цьому, у вказаний період, з 14.01.2014 року по 14.02.2014 року сторони повинні були провести звірку взаємних розрахунків.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач направлений на його адресу позивачем акт звірки взаєморозрахунків, не підписав. Відповіді щодо мотивованої відмови від його підписання позивачу не направив.

Крім того, з п. 5.7 договору вбачається, що покупець має право повернути поставлені товари без обмежень, а постачальник зобов'язаний їх прийняти, зокрема, у разі закінчення терміну дії договору, в т.ч. його дострокове припинення (розірвання).

Повернення товарів здійснюється за умови наявності у постачальника належним чином оформленої довіреності, за рахунок і транспортом постачальника, протягом 14 календарних днів з моменту отримання ним від покупця повідомлення про повернення/заміну товару по EDI та/або письмово (п. 5.8 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у встановлений п. 9.2 договору строк, тобто у строк до 24.02.2014 року (10 календарних днів після значення строку для підписання акту взаморозрахунків), повідомлення про повернення товару позивачу не направляв.

Беручи до уваги зазначене, враховуючи розірвання договору поставки № NF від 01.03.2013 року, зважаючи на те, що відповідачем не було здійснено дій щодо підписання акту взаєморозрахунків та не було повідомлено позивача, у встановлений строк, про намір повернути товар, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач повинен здійснити оплату всього поставленого позивачем товару у строк до 24.02.2014 року.

Колегією суддів встановлено, що відповідач оплату поставленого товару у сумі 106 181, 04 грн. не здійснив, а тому апеляційний суд приходить до висновку, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року у справі № 910/5654/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року у справі № 910/5654/14 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/5654/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко