ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р.Справа № 916/4204/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Гладишевої Т.Я., Колоколова С.І.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Горового А.О., довіреність б/н, дата видачі : 01.09.13р.;

від відповідача 1 - Ногая Д.С., довіреність б/н, дата видачі : 02.02.15р.;

від відповідача 2 - Андрущак А.В., довіреність № 137, дата видачі : 26.09.14р.;

Тодорова В.Д., довіреність № 119, дата видачі : 02.09.14р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства „Сади Градениці", с. Градениці Біляївського району Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 15.12.2014р.

у справі № 916/4204/14

за позовом скаржника

до: 1. Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку „Порто-Франко", м. Одеса

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОП ФІНАНС", м. Київ про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації обтяжень

/повна фіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України/,

встановив:

У жовтні 2014р. Фермерське господарство (далі по тексту - ФГ) „Сади Градениці" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерним банком (далі- ПАТ АБ) „Порто-Франко" і Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (далі- ТОВ «ФК) „ТОП ФІНАНС" про визнання недійсним договору застави майнових прав №1260/3-11-ИП від 26.01.2011р., укладеного між ФП „Сади Градениці" та ПАТ АБ „Порто-Франко", та скасування державної реєстрації обтяжень на фруктовий сад, розташований на землях Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області площею 49,5 га, орендованих ФГ „Сади Градениці" за договором оренди землі від 10.05.2007р., запис про що здійснено в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

В обґрунтування вимог позивач послався на приписи ст. ст.13,14,16 ЗУ "Про заставу", ст. ст. 181,220,575,577,585 ЦК України, ст. ст. 19, 22, ч. 2 79 Земельного кодексу України та ч. 2 ст. , 4 ст. ЗУ "Про іпотеку", п. 4 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затверджений постановою КМУ від 31.03.2004р..

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.12.2014 року (суддя Погребна К.Ф.) у задоволенні позову відмовлено повністю через пропуск строку позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, ФГ „Сади Градениці" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі та визнати недійсним договір застави майнових прав № 1260/3-11-ИП від 26.01.2011 року, укладений між ФГ „Сади Градениці" та ПАТ АБ „Порто-Франко", а також скасувати державну реєстрацію обтяжень на фруктовий сад, розташований на землях Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області площею 49,5 га, орендованих ФГ „Сади Градениці" за договором оренди землі від 10.05.2007р., запис про що здійснено в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

На думку скаржника, місцевим господарським судом вірно встановлено, що договір є нікчемним позаяк в порушення ст. 576 ЦК України не посвідчений нотаріально, але помилково застосовано строк позовної давності, який в даному випадку почав спливати з моменту реєстрації обтяження 15.10.2012р., а отже спливає 15.10.2015р., а не з моменту підписання договору, оскільки нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду і сам по собі прав позивача не порушує. Крім того, скаржник вважає, що позовна давність на даний спір не поширюється у зв`язку з триваючим характером порушень прав позивача, посилаючись на п. 5.1. постанови ВГСУ "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013р. № 10 де зазначено, що у статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

ТОВ «ФК „ТОП ФІНАНС" у відзиві на апеляційну скаргу спростовує її доводи та просить залишити скаргу ФГ „Сади Градениці" без задоволення. Крім того, ТОВ «ФК„ТОП ФІНАНС" вважає помилковим висновок господарського суду про недійсність спірного договору, позаяк предметом договору є не майно, а майнові права заставодавця на насадження на орендованій земельній ділянці, отже він не підлягає нотаріальному посвідченню і відповідно укладений з дотриманням норм чинного законодавства та не є нікчемним і недійсним. ТОВ «ФК „ТОП ФІНАНС" також звертає увагу апеляційного суду на той факт, що право власності на земельну ділянку, на якій позивачем насаджено сад, не належить ні позивачу, ні орендодавцю Біляївській районній державній адміністрації Одеської області, оскільки відповідно до п.1 договору оренди землі його предметом є земельні ділянки за невитребуваними паями, тобто вони мають інших власників, а орендодавець використав право на передачу їх в оренду на строк до моменту отримання їх власниками чи їх спадкоємцями державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки, надане ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", до того ж відповідно до п.8 договору він припиняється у разі появи правовласників земельних ділянок. У судовому засіданні представник ТОВ "ФК„ТОП ФІНАНС" просив змінити рішення суду, виключивши з мотивувальної частини висновки щодо недійсності договору застави.

Представник ПАТ АБ „Порто-Франко" у судовому засіданні також заперечував проти апеляційної скарги, але не визнавав договір факторингу №2, підписаний між ПАТ АБ „Порто-Франко" та ТОВ "ФК„ТОП ФІНАНС", згідно якого право вимоги за кредитним договором № 32/2-11 від 26.01.2011 перейшло до ТОВ "ФК „ТОП ФІНАНС".

Позивачем заявлено позов до обох відповідачів, оскільки він отримав лист-повідомлення від ТОВ „ФК „ТОП-ФІНАНС", в якому зазначалось, що 22.08.2014р. між ПАК АБ „Порто-Франко" та ТОВ „ФК „ТОП-ФІНАНС" був укладений договору факторингу №2 про відступлення права вимоги за кредитним договором №32/2/11 від 26.01.2011р., в зв'язку з чим новим кредитором є ТОВ „ФК „ТОП-ФІНАНС".

Листом від 17.09.2014р. вих.№25/2518 ПАТ АБ „Порто-Франко" повідомило, що договір факторингу №2 від 22.08.2014р. було укладено представником з перевищенням його повноважень, тому належним кредитором за кредитним договором від 26.01.2011р. за № 32/2-11 є ПАТ АБ „Порто-Франко".

З означеного вбачається, що між відповідачами існує розбіжність в оцінці своїх прав за договором кредиту, але обсяг цих прав не впливає на дійсність чи не дійсність договору застави майнових прав №1260/3-1-ИП від 26.01.2011р., тому суд правомірно розглянув спір по суті не аналізуючи правовідносини відповідачів між собою, які повинні розглядатись в окремому судовому провадженні за наявності відповідного позову.

Розглянувши матеріали справи, пояснення представників сторін, доводи апеляційної скарги та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого рішення, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом 26.01.2011р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" /Банк/ і ФГ „Сади Градениці" /позичальник/ укладено кредитний договір (відзивна реверсивна кредитна лінія) №32/2-11.

У відповідності до умов договору, а саме п.п. 1.1 /в редакції додаткової угоди №4 від 22.03.2012р./ банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит у вигляді відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом в сумі 836 000 євро на строк з 26.01.2011р. по 25.01.2016р. з виплатою 8,8% річних на поточні потреби. Позичальник зобов`язується належним чином використовувати і повернути кредит банку, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії в відповідності з умовами договору і тарифами банку, а також виконувати всі інші зобов`язання в порядку і строки, визначені договором.

Того ж дня в забезпечення зобов'язань позивача за кредитним договором №32/2-11 між ПАТ АБ „Порто-Франко" (заставодержатель) та ФГ „Сади Градениці" (заставодавець) укладено договір застави майнових прав №1260/3-1-ИП (далі - договір застави), підписаний повноважними особами сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до п.1.2 договору його предметом є майнові права (право володіння, користування і розпорядження) на фруктовий сад, відповідно до акта інвентаризації садів та ягідників, закладених з 2008р., який розташований на 49,5га з 150га землі Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області, орендованих заставодавцем у Біляївської районної державної адміністрації Одеської області згідно договору оренди землі від 10.05.2007р., зареєстрованого в установленому порядку.

На думку позивача укладений 26.01.2011р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" та ФГ „Сади Градениці" договір застави майнових прав №1260/3-1-ИП є недійсним оскільки його укладено з порушенням норм чинного законодавства.

Позивач стверджує, що фактичним предметом застави є сад, який є нерухомим майном на підставі ст.181 ЦК України, оскільки майнові права володіння, розпорядження та користування не можуть бути предметом застави, а тому договір застави не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути реалізований.

Позивач по справі посилається на порушення вимог ст. 13 ЗУ "Про заставу" де вказано, що у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення з посиланням на ст.ст.220, 576 ЦК України погодився з означеною правовою позицією позивача і зазначив, що договір застави майнових прав №1260/3-11-ИП від 26.01.2011р. укладений у письмовій формі, але нотаріально не посвідчений, доказів визнання цього договору дійсним в судовому порядку сторонами не надано, тому він є недійсним.

Колегія суддів не може погодитися з означеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Твердження позивача про те, що предметом застави не можуть бути майнові права суперечить ч.1ст. 4 Закону України "Про заставу", якою прямо встановлено, що предметом застави можуть бути майно та майнові права. Встановлений сторонами в договорі предмет застави не віднесено до переліку об'єктів, які не можуть бути предметом застави, що наведений в ч.3-5 ст.4 Закону України "Про заставу". Майнові права, що є предметом договору, не є нерухомим майном, що між іншим підтверджується реєстрацією обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Крім того, системний аналіз змісту договорів оренди земельної ділянки та застави майнових прав свідчить про те, що фруктові дерева, насаджені позивачем на орендованій земельній ділянці, фактично є поліпшеннями її стану, обсяг прав на які орендодавця і орендаря визначається договором оренди землі та ЗУ "Про оренду землі". Таким чином, вимоги ст.13 ЗУ "Про заставу" щодо нотаріального посвідчення договору застави нерухомого майна на нього не розповсюджуються.

За таких обставин колегія вважає, що в позові слід відмовити по суті, а не через пропуск строку позовної давності, який також має місце.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо вимоги про скасування державної реєстрації обтяжень на фруктовий сад, розташований на землях Граденицької сільської ради Біляївсього району Одеської області площею 49,5 га, орендованих ФГ „Сади Градениці" за договором оренди землі від 10.05.2007р., запис про що здійснено Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, з огляду на те, що зазначена вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним договору застави майнових прав №1260/3-11-ИП від 26.01.2011р..

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 15.12.2014р. по справі №916/4204/14 про відмову в позові є законним і скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу ФГ „Сади Градениці" слід залишити без задоволення.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Одеської області від 15.12.2014р. по справі № 916/4204/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Фермерського господарства "САДИ ГРАДЕНИЦІ" - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її проголошення.

Відповідно до ст. 110 ГПК України постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2015 р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя С.І. Колоколов