ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р.Справа № 922/3469/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерснаб", м. Бєлгород
про стягнення 3 035029,70 руб. РФ
за участю представників:

позивача - Савві Л.Є., довіреність № 5 від 25.12.2013 року;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерснаб", м. Бєлгород, про стягнення 3 035029,70 руб. РФ. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача покладених на нього обов'язків за Контрактом № 04/02/М (купівля-продаж), з урахуванням чого просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним Контрактом в розмірі 3 035029,70 руб. РФ

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 серпня 2014 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3469/14 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 16 вересня 2014 року о 12:40.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 16 вересня 2014 року розгляд справи було відкладено на 13 січня 2015 року о 10:00; від 13 січня 2015 року розгляд справи відкладено на 03 лютого 2015 року о 09:45год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

03.02.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3914) з додатковими документами. В наданому відзиві на позов відповідач визнає заявлену до стягнення заборгованість та просить суд відстрочити виконання рішення на два місяці до 03.04.2015 року. Надані відповідачем документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання з'явився, заявлений позов підтримав повністю та наполягав на його задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання не з'явився.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи №922/3469/14, надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

24.02.2014 року між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) було укладено Контракт купівлі - продажу № 04/02/М (далі-Контракт) відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач зобов'язався виготовити та поставити відповідачу продукцію, а відповідач (покупець) прийняти та сплатити вартість продукції (далі-товар), найменування, ціна, кількість, строки та умови поставки, якого зазначається в Специфікації, які є невід'ємною частиною цього Контракту.

Відповідно до п. 3.2 Контракту платежі повинні здійснюватись в рублях РФ банківським переказом, шляхом перерахування грошових коштів на протязі 10 календарних днів на валютний рахунок позивача (продавця) з моменту оформлення товару митними органами України.

Пунктом 3.3. вищенаведеного Контракту сторони передбачили можливість здійснення платежів шляхом попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (продавець за Контрактом) виконав належним чином свої зобов'язання за вищенаведеним Контрактом та на виконання умов пункту 1.1. поставив відповідачу (покупцю) товар на загальну суму 3 759389,64 руб.РФ, а саме: відповідно до Специфікації № 4 від 11.04.2014 року відповідачу поставлено товар на суму 1 445519,76 руб.РФ, що підтверджується наявною в матеріалах справи митною накладною № 807100000/2014/016233 від 23.04.2014 року з відміткою української митниці про перетин товару митного кордону України; згідно з Специфікації № 6 від 18.04.2014 року відповідачу поставлено товар на суму 1 337270,00 руб. РФ, що підтверджується наявною в матеріалах справи митною накладною № 807100000/2014/016793 від 25.04.2014 року з відміткою української митниці про перетин товару митного кордону України; відповідно до Специфікації № 7 від 25.04.2014 року відповідачу (покупцю) поставлено товар на суму 976599,88руб.РФ, що підтверджується наявною в матеріалах справи митною накладною № 807100000/2014/017090 від 28.04.2014 року з відміткою української митниці про перетин товару митного кордону України.

В порушення взятих на себе зобов'язань за вищевказаним Контрактом від 24.02.2014 року, а саме пункту 3.2 вказаного Контракту, відповідач розрахунок за отриманий від позивача товар в установлені Контрактом строки не здійснив, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за отриманий товар, який складає 3 035029,70 руб. РФ.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 689 ЦК України передбачено що покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 11 ЦК України, ст. 174 ГК України.

Згідно ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи та поясненнями представника позивача підтверджується, що Контракт № 04/02/М від 24.02.2014 року (із додатками до нього) укладений при вільному волевиявленні сторін, його не було розірвано або визнано недійсним в установленому законом порядку, відповідач не заперечує факту дійсності даного договору.

Відповідно до ч.2 ст.20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі.

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов'язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 34 ГПК України, суд вважає, що позивач надав належні докази для підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно з вимогами ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними документально матеріалами справи, тому вони приймаються судом та підлягають задоволенню.

Наведені обставини є підставою для повного задоволення позовних вимог.

Розглянувши клопотання відповідача щодо надання відстрочки виконання рішення суду строком на два місяці, суд відмовляє в його задоволенні, оскільки відповідно до приписів ст.121 ГПК України та з поданих відповідачем документів не вбачається підстав, з яких би господарський суд зробив висновок про існування у відповідача обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судовий збір а даному разі покладається на відповідача з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 124,129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерснаб" (Російська Федерація, 308027, м. Бєлгород, вул. Щорса, 8, ОКПО 62657495, ІНН /КПП 312301001, р/р в ЗАО УКБ "Белгородсоцбанк", м. Бєлгород, к/с , БІК 041403701, ОКВЭД 51.54, 51.70, 51.65.2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (Україна, 64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 24, , ИНН 78, Банк отримувача: к/с в ОПЕРУ МГТУ БР (OPERU MGTU BR), БИК 044525311 ОТП Банк Москва, Росія (ОТР Bank Moscow, Russia) ИНН , SWIFT code: ОТРVRUMM Получатель: ОТП Банк, Київ (ОТР Ваnk, Кіev) к/с , SWIFT code: OTPVUAUK на користь: ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" рахунок №0089 в АТ "ОТП Банк" в м. Києві) - 3035029,70 рублів Російської Федерації заборгованості за специфікаціями № 4 від 11.04.2014 року, № 6 від 18.04.2014р., № 7 від 25.04.2014р. за Контрактом купівлі - продажу № 04/02/М від 24.02.2014 року; 21939,01 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 09.02.2015 р.

Суддя Є.М. Жиляєв