РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015Справа № 909/1190/14

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Світ"

до: публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ"

про: визнання договору недійсним

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Сидоренко Ю.А. - пред. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий Світ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі ст.203, 215 ЦК України іпотечний договір від 04.11.2011р., посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В., зареєстрований в реєстрі за №1628 має бути визнано судом недійсним, оскільки рішення про передання в іпотеку нерухомого майна загальними зборами позивача не приймалось.

27.01.2015р. представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про те, що загальними зборами позивача було прийнято рішення про передачу майна в іпотеку та уповноважено директора позивача на підписання іпотечного договору.

У судовому засіданні 27.01.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника позивача, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд, розглядає справу за відсутності представника позивача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2011р. між публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю «Новий світ» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір від 04.11.2011р., посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В., зареєстрований в реєстрі за №1628.

Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору, цей договір забезпечує виконання іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з укладеного ним із іпотекодержателем Генерального кредитного договору №25/07/14-КL від 01.06.2007 року, Додаткового договору № 1 від 04.11.201 1 року до Генерального кредитного договору №25/07/14-КL від 01.06.2007 року та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого іпотекодавець зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти в розмірі 5 097 975 доларів США 43 центи, з кінцевим терміном повернення 31.12.2018 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 10 % (десять) процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Основним зобов'язанням і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги.

Згідно з п.1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: супермаркет будівельних матеріалів, зазначене в плані літерою «А» загальною площею 3559,40 кв.м., що розташований в будинку № 168-в, що находиться в місті Івано-Франківську по вулиці Гетьмана Мазепи.

Предметом розгляду даної справи є визнання недійсним на підставі ст.203, 215 ЦК України іпотечного договору від 04.11.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. з підстав того, що рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить 50 % та більше відсотків майна товариства приймаються більшістю не менш як у ѕ голосів, вартість майна, яке передано в іпотеку складає більше 50 % майна товариства, однак рішення про передання в іпотеку нерухомого майна загальними зборами позивача не приймалось.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що, відповідно до приписів ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною 2 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За змістом ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це скріплюється печаткою.

Статтею 97 Цивільного кодексу України визначено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.3 ст.237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За положеннями ч.1 ст.58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Відповідно до ч.1 ст.98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Пунктом 11.2. Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Світ", затвердженого зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Світ" (Протокол №3 від 16.08.2004р.) (далі - Статут) визначено, що вищим органом товариства є загальні збори учасників.

Відповідно до п.п. д) п.11.9. Статуту до компетенції зборів учасників належить обрання та відкликання членів виконавчого органу та ревізійної комісії

Відповідно до приписів ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це установчими документами або довіреністю та скріплюється печаткою.

Як вбачається з п.12.7. Статуту дирекція (директор) розпоряджається майном товариства, укладає угоди та інші юридичні акти, видає доручення.

Рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Новий Світ» від 15.10.2009, оформленим Протоколом № 8/09 від 15.10.2009, на яких були присутні учасники ТОВ «Новий Світ», які у сукупності володіють 100% голосів, обрано директором ТОВ «Новий Світ» - Іванківа Володимира Мироновича.

Як вбачається з Протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Новий Світ» №01/11 від 05.09.2011р., Загальними зборами учасників ТОВ «Новий Світ» ухвалено передати в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним кредитним договором №25/07/14-КL від 01.06.2007 наступне нерухоме майно - супермаркет будівельних матеріалів, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 168 В.

Згідно Протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Новий Світ» №01/11 від 05.09.2011р., Загальні збори учасників уповноважили директора ТОВ «Новий Світ» Іванківа Володимира Мироновича на укладання та підписання від імені товариства з ПАТ «Банк Форум» Додаткових договорів до Генерального кредитного договору №25/07/14-КL від 01.06.2007, до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Українець В.В. 01.06.2007р. за №589Д та нового договору іпотеки з визначенням решти істотних умов цих додаткових договорів на розсуд уповноваженої особи.

У преамбулі оспорюваного договору іпотеки від 04 листопада 2011 року зазначено, що від імені ТОВ «Новий Світ» (іпотекодавець) на підставі статуту із змінами від 20.01.2005, Протоколу №8/09 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Новий Світ» від 15.10.2009 та Протоколу № 01/11 загальних зборів учасників ТОВ «Новий Світ» від 05.09.2011 діє Директор Іванків Володимир Миронович.

Отже, під час укладення іпотечного договору від 04.11.2011р. директор ТОВ «Новий Світ» діяв у межах наданих повноважень, а посилання позивача на відсутність згоди Загальних зборів позивача на передання в іпотеку нерухомого майна спростовується долученими до матеріалів справи Протоколами Загальних зборів учасників ТОВ «Новий Світ» №01/11 від 05.09.2011р. та №8/09 від 15.10.2009

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Враховуючи наявність повноважень директора на підписання договорів від імені ТОВ «Новий Світ», наявність рішення Загальних Зборів учасників ТОВ «Новий Світ» щодо передачі в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним кредитним договором №25/07/14-КL від 01.06.2007 нерухоме майно - супермаркет будівельних матеріалів, що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 168 В та наділення директора повноваженнями щодо підписання іпотечного договору щодо передачі в іпотеку вказаного майна, а також враховуючи відсутність доказів того, що в момент вчинення оспорюваного правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.15 ЦК України обов'язковою умовою для визнання правочину недійсним є факт порушень прав та інтересів позивача, у зв'язку з його (правочину) вчиненням.

Позивач не навів, а суд не встановив таких фактів порушень охоронюваних законом прав позивача з боку відповідача.

Суд, провівши аналіз змісту зазначеного договору та відповідності його положенням чинного законодавства, прийшов до висновку, що умови договору не порушують прав та інтересів позивача.

На підставі викладеного, враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання кредитного договору недійсним, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні, а відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються судом на позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 29.01.2015.

Суддя Л.М. Шкурдова