КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р. справа№ 910/18879/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Назаренко Є.О.;

відповідача - Мусієнко О.В., Шифердеккер О.О.;

прокуратури - Шевченко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях"

на рішення Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р.

у справі № 910/18879/14 (суддя - Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс"

до Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях"

за участю Прокуратури міста Києва

про розірвання договору, стягнення суми попередньої оплати та збитків

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" (далі - позивач) звернулося з позовом до Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" (далі - відповідач) про розірвання договору підряду № 17/03-2014(33П) від 17.03.2014 р., укладеного між ними, а також стягнення 40000,00 грн суми попередньої оплати та 738064,36 грн збитків.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 р. порушено провадження у справі № 910/18879/14.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р. у справі № 910/18879/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" до Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати частково та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 738064,36 грн збитків.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права.

Так, в апеляційній скарзі скаржник посилається на невірне трактування змісту листа позивача № 01/05-2014 від 15.05.2014 р., який, на переконання відповідача, є односторонньою відмовою від договору підряду, а не пропозицією розірвати даний договір. Крім того, відповідач звертає увагу колегії суддів на те, що арешт земснаряду "Дніпровський-27" стався за відсутності вини Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях", а відтак підстав для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди немає.

Також, апелянт вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між укладенням позивачем договорів поставки, якими останній доводить існування збитків, та спірним договором підряду, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" було обізнане про неможливість виконання зобов`язань підрядником за вказаним правочином та відмовилося від нього в односторонньому порядку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/18879/14 та призначено її до розгляду на 20.01.2015 р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" без задоволення.

На адресу суду 29.12.2014 р. від Прокуратури міста Києва надійшло повідомлення про вступ у справу з метою захисту інтересів держави в особі Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях".

В судовому засіданні 20.01.2015 р. оголошено перерву до 29.01.2015 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

17.03.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" (замовник) та Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" (підрядник) було укладено договір підряду № 17/03-2014(33П), відповідно до п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник бере на себе зобов'язання своїми силами виконати вказані в пункті 1.2 цього договору роботи, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити підряднику їх вартість на умовах цього договору.

Так, згідно п. 1.2 вказаного договору підрядник виконує роботи за дорученням замовника з видобування піску (шляхом навантаження його земснарядами: "Дніпровський-103" до нерестового періоду та "Дніпровський-27" після нерестового періоду, на плавзасоби, надані замовником) Осещинського родовища з 6 км по 11 км від гирла річки Десна, що знаходиться на території Броварського та Вишгородського районів Київської області, відповідно до проекту та дозвільної документації, наданої замовником.

Відповідно до п. 2.1 укладеного правочину підрядник приступає до виконання зазначених в п. 1.2 робіт після:

- трьох робочих днів з дати отримання авансу в розмірі 40000 грн (сорок тисяч гривень) до нерестового періоду та 40000 грн (сорок тисяч гривень) після нерестового періоду (п. 2.1.1);

- надання замовником всієї необхідної проектної та дозвільної документації для виконання робіт на території об'єкту, зазначеному у п. 1.2 цього договору, яка відповідає діючій нормативно-правовій базі України (п. 2.1.2);

- буксировки замовником земснаряда з місця базування до місця виконання робіт (п. 2.1.3);

- заявки від замовника, яка надсилається підряднику на його електронну адресу, що зазначена в реквізитах сторін, або засобами факсимільного зв'язку (п. 2.1.4).

Пунктом 2.2 договору підряду визначено, що обсяг виконаних робіт підрядником має становити 60000 (шістдесят тисяч) тонн за місяць, але не менше 40000 (сорок тисяч) тонн за місяць.

Вартість робіт за договором визначається домовленістю між сторонами і становить за 1 тонну добутого піску у заліковій вазі за один календарний місяць, який навантажується на плавзасоби, надані замовником:

- 10,50 грн, в т. ч. ПДВ - 1,75 грн (п. 4.1 договору).

Окрім того, вказану вартість робіт було зафіксовано і у підписаному сторонами протоколі узгодження договірної ціни (додаток № 1 до договору № 17/03-2014(33П) від 17.03.2014 р.

Також, п. 5.1 договору підряду передбачено, що замовник зобов`язується надати виконавцю всю необхідну проектну та дозвільну документацію для виконання робіт на території об`єкту, зазначеному у п. 1.2 цього договору, яка відповідає діючій нормативно-правовій базі України.

Строк дії договору встановлено до 31.12.2014 р., а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання сторонами (п. 9.1).

Відповідно до п. 5.1 вказаного правочину сторонами було підписано акт приймання-передачі проектної та дозвільної документації.

18.03.2014 р. позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 40000,00 грн з призначенням платежу: «оплата авансу по договору підряду № 17/03-2014(33П) від 17.03.2014 р.», що підтверджується платіжним дорученням № 46 від 18.03.2014 р. та випискою по рахунку від 12.08.2014 р. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс", керуючись п. 2.1.1 договору, здійснило дії, направлені на виконання його умов.

20.03.2014 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 06-03/2014, в якому повідомив останнього, що у зв'язку з неочікувано раннім початком нересту позивач вважає за доцільне розпочати передбачені роботи за договором підряду по видобуванню піску (шляхом навантаження його земснарядом на плавзасоби) Осещинського родовища з 6 км по 11 км від гирла річки Десна, після закінчення нерестового періоду, а перераховані замовником 18.03.2014 р. грошові кошти згідно з п. 2.1.1 договору підряду в сумі 40000,00 грн позивач просив вважати як оплату авансу в післянерестовий період. Отримання даного листа Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" підтверджується відповідною відміткою на ньому про отримання та підписом уповноваженої особи, що відповідачем у суді першої інстанції не заперечувалося.

Таким чином, сторонами було погоджено, що початок виконання робіт за договором підряду буде здійснено в післянерестовий період, який, згідно наказу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області № 35 від 20.03.2014 р., повинен був розпочатись після 20.05.2014 р.

Згідно листа відповідача № 01-19/29 від 12.05.2014 р., адресованого позивачу, останній, у зв'язку з арештом земснаряду "Дніпровський-27" відповідно до ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 17.04.2014 р. та неможливістю проведення тендерів на закупівлю паливно-мастильних матеріалів через постійні зміни їх вартості (відсутні бажаючі приймати участь у тендерах) просив внести зміни до договору підряду в частині заміни вказаного земснаряду на земснаряд "Дніпровський-301" та в частині виконання робіт на паливно-мастильних матеріалах, наданих замовником, встановивши вартість навантаження 1 тонни піску - 6,30 грн.

Однак, Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" було направлено відповідачу лист № 01/05-2014 від 15.05.2014 р., в якому позивач, розглянувши пропозицію про внесення змін до договору підряду в частині заміни земснаряду "Дніпровський-27" на земснаряд "Дніпровський-301" та виконання робіт на паливно-мастильних матеріалах, наданих замовником, встановивши вартість навантаження 1 тонни піску - 6,30 грн, повідомив відповідача, що не може прийняти дану пропозицію, оскільки вона є невигідною. Тому, у вказаному листі позивач надав пропозицію за згодою сторін розірвати договір підряду № 17/03-2014(33П) від 17.03.2014 р. шляхом підписання додаткової угоди, а перераховані грошові кошти в сумі 40000,00 грн просив повернути на рахунок позивача протягом двох робочих днів.

Лист № 01/05-2014 від 15.05.2014 р. був повторно надісланий відповідачу 06.08.2014 р., що підтверджується описом вкладення у рекомендований лист від 06.08.2014 р. та квитанцією про оплату поштових послуг № 95/7 від 06.08.2014 р.

Будь-якої вмотивованої відповіді на вказаний лист, а також доказів повернення авансового платежу відповідачем матеріали справи не містять.

Відтак, Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" було подано позовну заяву до суду першої інстанції, у якій останній просив розірвати укладений договір поставки та стягнути з відповідача суму сплаченого авансового платежу у розмірі 40000,00 грн. Крім того, за період з 21.05.2014 р. по 31.08.2014 р. позивачем було нараховано 738064,36 грн збитків, яких останній зазнав внаслідок невиконання Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" умов договору підряду № 17/03-2014(33П) від 17.03.2014 р.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання договору підряду, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК Ураїни) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Як було зазначено вище, позивачем 18.03.2014 р. було перераховано відповідачу аванс у розмірі 40000,00 грн згідно з умовами укладеного договору підряду. Однак, останній не приступив до виконання зобов`язань з видобутку піску у погоджені терміни, чим порушив таку істотну умову договору, як предмет.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 ГК України).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що укладаючи договір підряду, позивач мав на меті та розраховував отримати роботи з видобування піску Осещинського родовища з 6 км по 11 км від гирла річки Десна, що знаходиться на території Броварського та Вишгородського районів Київської області.

Проте, не виконавши своїх зобов'язань, відповідач істотно порушив умови договору підряду, оскільки таке порушення призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував при укладенні договору підряду.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що лист позивача № 01/05-2014 від 15.05.2014 р. є фактично односторонньою відмовою від договору, а не пропозицією його розірвати.

Однак, із вказаними доводами колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з частинами 2 - 4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Однак, зі змісту листа від 15.05.2014 р., в якому позивач запропонував відповідачу за згодою сторін розірвати договір підряду шляхом підписання додаткової угоди, випливає, що даний лист за своєю правовою природою є пропозицією про розірвання договору підряду в порядку, передбаченому статтею 188 ГК України, а не односторонньою відмовою від договору, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" було запропоновано саме розірвати договір шляхом укладення додаткової угоди, як того вимагає ст. 188 ГК України.

Також, стосовно задоволення позовної вимоги про стягнення 40000,00 грн суми авансового платежу, слід зазначити, що відповідач, прийнявши вказані кошти, підтвердив готовність виконання робіт за договором підряду, проте, в порушення п. 2.1 укладеного правочину до виконання робіт не приступив, чим суттєво порушив його істотні умови. Оскільки договір підряду підлягає розірванню за рішенням суду, підстава набуття відповідачем вищезазначених коштів відпала.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Тобто, з огляду на вказану норму закону, отримавши аванс та не приступивши до виконання договору в обумовлений термін, відповідач вважається таким, що володіє грошовими коштами позивача без достатньої правової підстави, оскільки на момент розгляду спору вказана підстава відпала у зв`язку з порушенням істотних умов укладеного правочину та його розірванням у судовому порядку на вимогу позивача. Вказана вимога є похідною від вимоги про розірвання договору, так як у випадку її задоволення сума сплаченого авансу перебуватиме у Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" без законних підстав, а тому підлягає поверненню.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду м. Києва про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" в частині стягнення з відповідача 40000,00 грн авансу за договором підряду № 17/03-2014(33П) від 17.03.2014 р.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 738064,36 грн, завдані у зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору підряду. Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суд першої інстанції виходив з існування наступних обставин.

Відповідно до наявної в матеріалах справи ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 17.04.2014 р. у справі № 372/1982/14-к, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.05.2014 р., було накладено арешт на несамохідний земснаряд "Дніпровський-27", що належить відповідачу, з метою попередження подальшої злочинної діяльності та подальшого завдання збитків водним біоресурсам.

У зв`язку з цим, листом № 01-19/29 від 12.05.2014 р. відповідач повідомив позивача про неможливість використання вказаного земснаряду для виконання умов договору та запропонував внести до нього зміни шляхом заміни земснаряду "Дніпровський-27" на земснаряд "Дніпровський-301" та виконання робіт на паливно-мастильних матеріалах, наданих замовником, встановивши вартість навантаження 1 тонни піску - 6,30 грн, оскільки використання іншого земснаряду, передбаченого договором, було неможливим з огляду на положення п. 1.2.

Однак, як було зазначено вище, розглянувши вказану пропозицію, замовник запропонував розірвати укладений договір, оскільки викладені відповідачем умови Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" не влаштовували. Відповіді на вказану пропозицію надано не було.

Окрім того, слід зазначити, що в матеріалах справи міститься копія постанови про закриття кримінального провадження від 23.05.2014 р., порушеного за фактом незаконного заволодіння землями водного фонду шляхом видобутку піску, якою доручено Лінійному відділу у річковому порту «Київ» ГУМВС України в м. Києві забезпечити невідкладне повернення арештованого несамохідного земснаряду «Дніпровський-27» Державному підприємству водних шляхів "Укрводшлях".

Враховуючи ту обставину, що вказаний документ долучений до матеріалів справи саме відповідачем, останній знав, або ж повинен був знати про його існування на момент розгляду спору у суді першої інстанції, так як Державне підприємство водних шляхів "Укрводшлях" є зацікавленої особою у якості власника арештованого майна.

Здійснюючи розрахунок збитків за договором підряду, позивач керувався наступними обставинами.

Згідно з наказом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області № 35 від 20.03.2014 р. "Про заходи з забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту", позивач здійснює розрахунок збитків з 21.05.2014 р., оскільки саме з цієї дати відповідач повинен був приступити до виконання робіт за договором підряду.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" при розрахунку збитків керувалося цінами, які визначались сторонами за укладеним договором підряду та договором поставки № 11/03-2014 від 11.03.2014 р., згідно якого розмір вигоди позивача від продажу товару (піску) становить 5,50 грн за 1 тонну.

Також, обсяг виконаних робіт підрядником згідно умов договору підряду повинен був становити не менше 40000 (сорок тисяч) тонн за місяць (п. 2.2).

Таким чином, позивач здійснює розрахунок збитків за наступною формулою: 40000 т./ к-ть днів у місяці * кількість днів, у які мали здійснюватись роботи за місяць * на суму вигоди позивача.

Згідно вказаного розрахунку сума збитків складається з:

- 78064,36 грн за період з 21.05.2014 р. (день, з якого відповідач повинен був приступити до виконання договірних зобов`язань) по 31.05.2014 р.;

- 220000,00 грн за червень 2014 р.;

- 220000,00 грн за липень 2014 р.;

- 220000,00 грн за серпень 2014 р., всього на загальну суму 738064,36 грн.

Стосовно вказаного вище договору поставки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

11.03.2014 р. між позивачем, як постачальником, та Публічним акціонерним товариством "Київський річковий порт", як покупцем, було укладено договір поставки № 11/03-2014 від 11.03.2014 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати (поставляти) партіями, а покупець приймати у власність пісок річковий (товар) у загальній кількості не менше 40 тисяч тонн на місяць і оплачувати його на умовах цього договору.

Пунктом 3.1 вказаного договору поставки передбачено, що товар постачається по узгодженим між сторонами договірним цінам. Ціна однієї тонни товару становить 16,00 грн, у т.ч. ПДВ.

05.05.2014 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Київський річковий порт" було укладено додаткову угоду до договору поставки № 11/03-2014 від 11.03.2014 р., відповідно до якої сторони дійшли згоди та виклали п. 1.1 цього договору у наступній редакції: "Постачальник зобов'язується передавати (поставляти) партіями, а покупець приймати у власність пісок річковий (товар) у загальній кількості не менше 40 тисяч тонн на місяць і оплачувати його на умовах цього договору. Поставка піску річкового здійснюється постачальником покупцю на підставі договору підряду № 17/03-2014(33п) від 17.03.2014 року".

Отже, з положень п. 1.1 договору поставки № 11/03-2014 від 11.03.2014 р. у редакції додаткової угоди від 05.05.2014 р. вбачається, що поставка за цим договором мала здійснюватись на підставі договору підряду № 17/03-2014(33п) від 17.03.2014 р., укладеного з відповідачем. Також, мінімальний обсяг піску, що повинен був видобуватись відповідачем за Договором підряду, та мінімальний обсяг піску, що повинен був поставлятись позивачем за договором поставки № 11/03-2014 від 11.03.2014 р., мав становити не менше 40 тисяч тонн. Тобто, невиконання відповідачем умов договору підряду стосовно намиву річкового піску фактично спричинило прострочення позивача по поставці вказаного піску покупцю за договором № 11/03-2014 від 11.03.2014 р.

У зв`язку з цим, 01.09.2014 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Київський річковий порт" було укладено додаткову угоду до договору поставки № 11/03-2014 від 11.03.2014 р., відповідно до якої сторони домовилися розірвати вказаний договір за взаємною згодою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що обов`язок доказування відсутності вини у завданні збитків позивачу покладається саме на Державне підприємство водних шляхів "Укрводшлях".

В свою чергу, на позивача покладається обов`язок довести, що він здійснив усі необхідні дії, спрямовані на мінімізацію чи уникнення від понесення збитків, а також те, що він міг і повинен був отримати дохід і лише неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати такий прибуток.

Такими діями на думку суду першої інстанції, з якою погоджується колегія суддів, є укладення між позивачем, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКТИВ ТРЕЙДІНГ ГРУП", як покупцем, договору поставки № 16/05-2014 від 16.05.2014 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати (поставляти) партіями, а покупець приймати у власність пісок річковий (далі - товар) у загальній кількості не менше 40 тисяч (сорок тисяч) тонн на місяць і оплачувати його на умовах цього договору.

Зазначений договір було також укладено з метою реалізації піску, видобутого на підставі договору підряду, укладеного між позивачем та відповідачем.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що збитки (упущена вигода) не можуть бути розраховані з урахуванням договору поставки № 16/05-2014 від 16.05.2014 р., так як зазначений договір було укладено після того, як позивач фактично в односторонньому порядку відмовився від договору підряду.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними доводами відповідача, оскільки, як було описано вище, позивач не відмовлявся в односторонньому порядку від договору підряду, а повідомив відповідача про намір розірвати цей договір у зв'язку із невиконанням його умов з боку відповідача. Тим більше, спірний договір ще діяв на момент подання позову та розрахунку збитків і станом на дату укладення договору поставки № 16/05-2014 від 16.05.2014 р. зобов`язання за ним не припинилися.

Крім того, в підтвердження наявності конкретного розміру прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач належним чином виконав свої зобов'язання за договором підряду, позивачем надано суду довідку головного бухгалтера за жовтень 2013 року, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), реєстр актів навантаження піску річкового за жовтень 2013 року, податкові накладні, видаткові накладні та податкові накладні на продаж піску за жовтень 2013 року, з яких вбачається, що об'єм видобутого піску, який визначений сторонами у договорі підряду як мінімальний обсяг та взятий позивачем для розрахунку збитків, міг бути виконаний відповідачем, а позивач міг отримати вищезазначені доходи з продажу видобутого відповідачем піску.

Здійснення позивачем заходів для одержання прибутку підтверджується також довідкою головного бухгалтера за жовтень 2014 року, актами надання послуг, реєстром актів навантаження піску річкового за жовтень 2014 року, податковою накладною, видатковими та податковими накладними на продаж товару за 2014 рік.

Стосовно наявності вини відповідача у завданні збитків Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" у вигляді упущеної вигоди, колегія суддів акцентує увагу на наступному.

Як уже було зазначено, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23.05.2014 р. арештований несамохідний земснаряд «Дніпровський-27» було повернуто його власнику - Державному підприємству водних шляхів "Укрводшлях". Відтак, відповідач, отримавши вказану постанову, повинен був невідкладно звернутися до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" з готовністю розпочати виконувати зобов`язання за укладеним між ними договором підряду, оскільки обставини, які унеможливлювали здійснення вказаних дій, були усунуті. Тим більше, договір підряду на момент винесення вказаної постанови ще діяв.

З огляду на викладене, вина відповідача у нанесенні позивачу збитків полягає саме у бездіяльності та зволіканні Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" стосовно виконання умов договору з огляду на те, що будь-які перешкоди для цього були усунуті і спірний договір своєї дії не припинив.

З огляду на викладене, Господарський суд м. Києва дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 738064,36 грн збитків підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки саме відповідач є винною стороною у завданні таких збитків. Вказані обставини знаходять своє відображення в наявних у матеріалах справи письмових доказах.

Отже, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог було правильно застосовано норми законодавства та достовірно досліджено наявні обставини справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудтрестсервіс" належними та допустимими доказами доведено факт існування збитків у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору підряду № 17/03-2014(33П) від 17.03.2014 р. В свою чергу, Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" не доведено відсутність власної вини у завданні зазначених збитків.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 р. у справі № 910/18879/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/18879/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та прокуратурі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран