РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015Справа № 910/26452/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поберіжжя"

про стягнення грошових коштів та зобов'язання вчинити дії

Суддя Котков О.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Ємельянова К.А. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 27 січня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

27 листопада 2014 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб-Агро" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява б/н від 26.11.2014 року в якій викладені позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поберіжжя" (відповідач), щоб в судовому порядку:

- стягнути з TOB "Поберіжжя" на користь ТОВ "Укрснаб-Агро" збитки за усунення недоліків поставленого товару неналежної якості в сумі 3 661,17 грн. (три тисячі шістсот шістдесят одна гривня 17 коп.);

- зобов'язати Відповідача, ТОВ "Поберіжжя", надати Позивачу, ТОВ "Укрснаб- Агро- оригінали Актів прийому-передачі Товару за Договором поставки 02.09.2014р. №02/09/14.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/26452/14, розгляд справи призначено на 23.12.2014 року.

В судовому засіданні 23 грудня 2014 року, відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено перерву до 27 січня 2015 року, про що сторін було повідомлено під розписку.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2014 року між позивачем (надалі - Покупець) та відповідачем (далі по тексту - Продавець) (разом - сторони) було укладено договір поставки № 02/09/14 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір або Договір послуг), згідно п.п. 1.1., 1.2. якого Продавець в порядку та умовах Договору зобов'язується продати у власність Покупця зернові/бобові культури. Покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно сплатити його вартість в порядку й на умовах, передбаченим договором.

Позивач зазначає, що внаслідок поставки Продавцем товару неналежної якості Покупець зазнав 3 661,00 грн. збитків внаслідок усунення недоліків товару шляхом сушіння та очищення товару, а відтак вказаний розмір збитків, витрачених на усунення недоліків товару, підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Також позивач вказує, що Продавцем не було надано Покупцю оригіналів актів прийому-передачі товару, які відповідають поставкам товару, чим відповідач порушив умови п. 4.3. Договору щодо надання Покупцю акта приймання-передачі товару при переоформленні партії товару, у зв'язку із чим позивач просить суд зобов'язати відповідача надати позивачу оригінали Актів прийому-передачі Товару за Договором.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вже було установлено судом, 02 вересня 2014 року між сторонами укладено договір поставки № 02/09/14 за п.п. 1.1., 1.2. якого Продавець в порядку та умовах Договору зобов'язується продати у власність Покупця зернові/бобові культури. Покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно сплатити його вартість в порядку й на умовах, передбаченим договором.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), в тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Зі змісту ст. 623 Цивільного кодексу України слідує, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Доказів перерахування/витрачання Покупцем 3 661,00 грн. в оплату робіт з сушіння та очищення отриманого Покупцем від Продавця товару до суду не надано.

За таких обставин, з урахуванням обставин не підтвердження сплати/витрачання 3 661,00 грн. згідно претензії б/н від 03.11.2014 року, недоведеними, в силу ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України та ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, є позовні вимоги про стягнення 3 661,00 грн. збитків внаслідок усунення недоліків товару шляхом сушіння та очищення товару.

В частині вимог про зобов'язання відповідача надати позивачу оригінали Актів прийому-передачі Товару за Договором, то суд відмічає наступне.

За п. 4.3. Договору, посилання на який як на підставу обґрунтування позовних вимог у відповідній частині має місце з боку позивача в позові, визначено, що при переоформленні партії Товару Продавець зобов'язаний надати Покупцеві оригінали документів: видаткової накладної на відповідну кількість Товару, виписану на ім'я Покупця; податкової накладної на відповідну вартість Товару, заповнену у відповідності до діючого податкового законодавства України; акт приймання-передачі.

Так, з п. 4.3. Договору поставки чітко випливає, що Продавець зобов'язаний надати Покупцеві оригінали документів, а саме: видаткової накладної на відповідну кількість Товару, виписану на ім'я Покупця; податкової накладної на відповідну вартість Товару, заповнену у відповідності до діючого податкового законодавства України; акт приймання-передачі саме при обставинах переоформлення партії Товару.

Доказів факту переоформлення Покупцем партії отриманого від Продавця в період з 13 вересня по 30 жовтня 2014 року товару до суду не надано.

Суд також вказує, що переоформлення партії товару, як то визначено в п. 4.3. Договору, не є тотожним поняттю переходу права власності на товар від Продавця до Покупця, що визначено п. 4.2. Договору, а відтак необґрунтованими, в силу ст.ст. 1, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, є твердження позивача про порушення його прав з боку відповідача в частині ненадання актів приймання-передачі товару згідно п. 4.3. Договору, зокрема за обставин відсутності наявності факту переоформлення товару згідно видаткових накладних №№ 365, 316, 281, 125, 31, 1, 257, 241, 221, 184, 183, 165 та 164 (копії накладних містяться в справі).

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на все вищевикладене, позовні вимоги, за викладених в позовній заяві б/н від 26.11.2014 року підстав, щодо стягнення грошових коштів та зобов'язання вчинити дії задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Копія даного рішення направити відповідачу по справі № 910/26452/14.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.01.2015р.

Суддя О.В. Котков