РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015Справа №910/28206/14

За позовом Приватного акціонерного товариства «АСК «Скарбниця»

До Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант»

Про стягнення 1426,28 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача не з'явився

від відповідача Ліповуз Д.І., довіреність № 01/340-55 від 02.01.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «АСК «Скарбниця» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» (далі - відповідач) про стягнення 1426,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не сплачуються повністю кошти у вигляді страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою суду від 18.12.2014р. порушено провадження у справі № 910/28206/14 та призначено розгляд на 02.02.2015 р.

26.01.2015р. позивач подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

28.01.2015р. до суду надійшла відповідь від МТСБУ.

02.02.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

02.02.2015р. представник позивача у судове засідання не з'явився.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2013р. між ПрАТ «АСК «Скарбниця» (далі - позивач) та Гутор Т.Г. як страхувальником, було укладено договір страхування № 72/1401/АТ/13, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Шевроле Лачетти» д.н.з ВС 6923 АІ.

04.01.2014р. на автодорозі М-06 Київ - Чоп, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Шевроле Лачетти» д.н.з ВС 6923 АІ, під керуванням Гутор Т.Г., та транспортного засобу «Дача логан» д.н.з ВС 9358 СХ, під керуванням Жовтого М.М., відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ТдВ «СК «Альфа - Гарант», згідно полісу № АС/6839631.

Відповідно до постанови Залічничного районного суду міста Львова № 462/475/14-п від 18.02.2014р., встановлено вину гр. Жовтого М.М. у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 124/14 від 28.01.2014р., страхового акту та калькуляції до нього, розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Дача логан» д.н.з ВС 9358 СХ, внаслідок ДТП склав 10 166,00 грн., які було виплачено позивачем згідно платіжного доручення № 392 від 13.02.2014р., копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно полісу № АС/0034749 франшизу встановлено у розмірі 510,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

Відповідачем сплачено на вимогу позивача в порядку регресу 8417,22 грн., відмінусовано франшизу 322,50 грн., а суму коштів у розмірі 1426,28 грн. не сплачено.

Позивач у своєму позові просив суд достягнути з відповідача 1426,28 грн. боргу та судові витрати.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

У липні 2014 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало претензію від 10.07.2014 року №202 ПрАТ АСК «Скарбниця» з вимогою відшкодувати шкоду завдану, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 10 166,00 грн.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» не заперечувало проти свого обов'язку відшкодувати шкоду завдану Жовтим М.М. внаслідок експлуатації забезпеченого за полісом АС/6839631 транспортного засобу, проте ТДВ СК «Альфа-Гарант» не погодилося з заявленою сумою страхового відшкодування, оскільки:

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

На виконання вимог чинного законодавства України, відопвідачем для розрахунку страхового відшкодування було прийнято Звіт № 124/14 (наданий Позивачем), за яким вартість відновлювального ремонту з урахування зносу склала 10 487,66 грн. (з ПДВ).

Відповідно до наданого Позивачем платіжного доручення № 392 від 13.02.14 р., ПрАТ АСК «Скарбниця» проводила виплату страхового відшкодування на картковий рахунок Приватбанку постраждалої особи в ДТП - фізичної особи.

У відповідності до норм ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Оскільки виплата страхового відшкодування була проведена на рахунок фізичної особи, а не на рахунок підприємства яке є платником ПДВ, сума страхового відшкодування правомірно була зменшена на розмір податку на додану вартість, та склала 8 739,72 грн. (без ПДВ), яка і була виплачена позивачу у порядку регресу.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження викладеного в позові.

Враховуючи викладене, вимоги позивача стягнення з відповідача 1426,28 грн., є такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено: 05.02.2015р.)

Суддя Мельник В.І.