номер провадження справи 32/131/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015 Справа № 908/5835/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010" (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Енгельса, буд. 56, офіс 31; поштова адреса: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, буд. 7)

до відповідача Комунального підприємства Слов'янської міської ради "Словміськводоканал" (84100, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Калініна, буд. 9, тел. (06262) 2-60-91)

про стягнення 79933,66 грн.

Суддя Н.А. Колодій

Представники:

Від позивача: Целуйка С.В., довіреність № 5 від 03.01.2015 р.

Від відповідача: не з'явився

Суть спору:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010" до Комунального підприємства Слов'янської міської ради "Словміськводоканал" про стягнення 79933,66 грн., які складаються з 67350 грн. основного боргу за договором № 1526 від 03.02.2014 р., 4470,29 грн. втрат від інфляції, 874,63 грн. - 3% річних та 7238,74 грн. пені за неналежне виконання умов договору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.12.2014 р. справу № 908/5835/14 прийнято до розгляду суддею Колодій Н.А., справі присвоєно номер провадження 32/131/14, справа призначена до розгляду на 03.02.2015 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

Заявлені вимоги позивач в судовому засіданні підтримав та обґрунтовує ст. ст. 525, 526, 625, 853, 854 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умовами договору № 1526 від 03.02.2014 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався. Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Ухвала суду від 19.12.2014 р. про порушення провадження по даній справі, яка направлялася на адресу відповідача, не повернута органом зв'язку, тому з урахуванням обставин справи вважається належним виконанням господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу щодо вчинення судом певних процесуальних дій.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 03.02.2015 року за відсутності представника відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

За письмовим клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 03.02.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010" (далі - Підрядник) та Комунальним підприємством Слов'янської міської ради "Словміськводоканал" (далі - Замовник) укладено Договір № 1526 (далі - Договір).

Згідно із п. 1.1. Договору визначено, замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати власними і залученими силами і засобами такі види робіт: гідродинамічне очищення колектора фекальної каналізації по вул. К. Лібкнехта від фільтрованої станції, м. Слов'янськ Донецької області.

Замовник зобов'язався своєчасно прийняти та оплатити роботи, зазначені в п. 1.1. договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору загальна сума договору складає 67350 грн., у тому числі ПДВ (20%) 11225 грн.

В пункті 3.1. договору сторони визначили, що за виконані роботи згідно п. 1.1. договору замовник сплачує підряднику суму, яка буде обумовлена всіма актами виконаних робіт.

Прийом виконаних підрядником робіт оформлюється актами виконаних робіт за формою № КБ-2в і довідкою № КБ-3 здійснюється замовником протягом 2-х днів з моменту його повідомлення про готовність робіт до приймання (п. 5.1. договору).

На виконання умов договору позивачем були виконані обумовлені сторонами підрядні роботи на суму 67350 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт КБ-2В за лютий 2014 року, а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт № КБ-3 за лютий 2014 р.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата робіт здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту підписання обома сторонами актів виконаних робіт у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

Роботи були прийняті відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень, акт приймання виконаних робіт був підписаний та скріплений печатками сторін 17.02.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав: виконав підрядні роботи, надав відповідачу документи для їх оплати, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином: прийняв підрядні роботи, але не оплатив.

Заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи в сумі 67350 грн.

У зв'язку з цим, позивач на адресу відповідача надіслав претензію (вих. № 882 від 03.10.2014 р.) з вимогою погасити існуючу заборгованість.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. ст. 526 ЦК України та 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений ... кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд вважає, що відповідач необґрунтовано залишив без задоволення вимогу позивача про оплату виконаних робіт.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді відповідач має заборгованість в сумі 67350 грн., доказів її погашення не надав, то вимога позивача про стягнення 67350 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з 01 липня по 05 грудня 2014 року в сумі 4470,29 грн. та 3 % річних в сумі 874,63 грн.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає його правомірним та обґрунтованим, тому з відповідача підлягають стягненню 4470,29 грн. грн. витрат від інфляції та 874,63 грн. - 3% річних.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 7238,74 грн. пені за неналежне виконання умов договору.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати замовником вартості виконаних підрядником робіт замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що розрахунок позивачем виконано вірно. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 7238,74 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, доказів погашення заборгованості у повному обсязі суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача про стягнення 79933,66 грн., які складаються 67350 грн. основного боргу, 4470,29 грн. втрат від інфляції, 874,63 грн. - 3% річних та 7238,74 грн. пені обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача, оскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010" до Комунального підприємства Слов'янської міської ради "Словміськводоканал" про стягнення 79933,66 грн. задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Слов'янської міської ради "Словміськводоканал" (84100, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Калініна, буд. 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010" (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Енгельса, буд. 56, офіс 31; поштова адреса: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, буд. 7, ) 67350 (шістдесят сім тисяч триста п'ятдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 4470 (чотири тисячі чотириста сімдесят) грн. 29 коп. витрат від інфляції, 874 (вісімсот сімдесят чотири) грн. 63 коп. - 3% річних та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України "05" лютого 2015 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.