ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 лютого 2015 р. Справа № 903/1179/14

за позовом: Дочірнього підприємства "Мікроп Україна", м.Львів

до відповідача: Приватного підприємства "МАКС КОМ", м.Горохів

про стягнення 141 380,81 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача : Шумський Б.А.- довіреність №1 від 09.12.2014р.

В судовому засіданні 03.02.2015р. на підставі п. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 05.02.2015р. до 12:00 год. для подання позивачем доказів, що мають значення для справи.

Суть спору: позивач - Дочірнє підприємство "Мікроп Україна" звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного підприємства "МАКС КОМ" про стягнення 141 380,81 грн. заборгованості в т.ч.: основного боргу - 94 341,75 грн. інфляційних втрат - 17736,25 грн., 3% річних - 4458,62 грн. та пені - 24 844,19 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Приватне підприємство "МАКС КОМ" не виконав в повному обсязі умови договору поставки за №08/04 від 17.09.2008р. в частині оплати за отриманий товар.

Заявлені вимоги підтверджує договором поставки за №08/04 від 17.09.2008р., випискою з ЄДР підприємства позивача, видатковими накладними №РН-000259 від 21.03.2013р.,№РН-000309 від 28.12.2012р., №РН-000296 від 13.12.2012р., №РН-000289 від 27.11.2012р., №РН-000278 від 31.10.2012р., №РН-000277 від 31.10.2012р., №РН-000265 від 05.10.2012р., №РН-000251 від 17.09.2012р., №РН-000235 від 14.08.2012р.; платіжним дорученням №272 від 27.12.2013р. на суму 5000 грн.; претензією від 02.12.2013р.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.02.2015р. подав додаткові пояснення за вх. №01-54/942/15, в яких зазначив, що позовна заява ДП "Мікроп Україна" є безпідставною та не підлягає до задоволення, оскільки у 2008 році ДП «Мікроп Україна» було поставлено товару на загальну суму 4977 ,00 грн., а ПП «МАКС КОМ» за поставлену продукцію здійснено оплату в сумі 4977 ,00 грн. У 2009 році ДП «Мікроп Україна» було поставлено товару на загальну суму 60 914,25 грн., а ПП «МАКС КОМ» за поставлену продукцію здійснено оплату в сумі 49 400,00 грн. У 2010 році ДП «Мікроп Україна» було поставлено товару на загальну суму 38 361,00 грн., а ПП «МАКС КОМ» за поставлену продукцію здійснено оплату в сумі 52 000, 00 грн. Таким чином, останній стверджує, що за 2008 р. по 2013 р. включно ДП «Мікроп Україна» було поставлено товару на загальну суму 295 823,25 грн., ПП «МАКС КОМ» здійснено оплату загальну суму 295 847 грн. Тобто ПП «МАКС КОМ» повністю проведено розрахунок за поставлено продукцію. Також відповідач, звертає увагу суду на те, що зобов'язання свої по договору поставки №08/04 від 2008 р. ПП «МАКС КОМ» виконало у повному об'ємі, а тому позовна заява ДП «Мікроп Україна» є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Позивач через канцелярію суду подав письмові пояснення за вх.№01-54/1008/15р. від 05.03.2015р. в яких вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в обґрунтування посилається на те, що відповідач ПП «МАКС КОМ» взяті на себе згідно договору поставки зобов'язання в частині проведення розрахунків за отриманий товар виконав частково, вмисно приховав від суду факт наявності заборгованості перед позивачем за товари поставлені в попередніх роках, яка на початок 2013р. становила 111001,75 грн., а у 2013р. проведено відповідачем часткову оплату в розмірі 26 800 грн. в зв'язку з чим у позивача існує заборгованість в сумі 94 341,75 грн. . Між тим, просить суд провести судовий розгляд справи та винести рішення за відсутності його представника.

Разом з тим, представник відповідача в судовому засіданні 05.02.2015р. подав заяву за вх. №01-54/1037/15 в якій позовні вимоги в сумі 4447 грн. визнав та просить суд застосувати строк позовної давності в частині здійснення розрахунків за період з 23.02.2009р. по 19.11.2011р. відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК та застосувати строк позовної давності про стягнення з відповідача пені, в решті заявлених позовних вимог просить суд відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2008р. між постачальником (позивачем) - Дочірнім підприємством "Мікроп Україна" та покупцем (відповідачем) - ПП «МАКС КОМ» був укладений договір поставки № 08/04 .( а. с. 10-11)

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з п.п 1.1, 1.2 вказаного договору постачальник зобов'язався передати у власність покупця кормові добавки та суміші, а покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його. Найменування (асортимент), кількість, ціна на товар, що є предметом договору визначаються у специфікації та накладній, що є невід'ємною частиною договору та погоджується сторонами договору.

Пунктом 3.3, 3.4 даного договору передбачено, що підтвердженням поставки товару покупцю є підпис на накладній, уповноваженої на отримання товару від імені покупця особи та довіреність на отримання товару, якщо сторони не домовляються про інше. Приймання товару по кількості та якості здійснюється під час передачі товару покупцю з наданням усіх необхідних документів у порядку визначеному чинним законодавством. Датою приймання товару покупцем вважається дата вказана в накладній на отримання товару.

Відповідно до п.п 4.3 вказаного договору сторони погодили, що покупець зобов'язується оплачувати товар в наступному порядку:

-25% вартості партії товару згідно рахунку-протягом 3 календарних днів;

-75% вартості партії товару рівними частинами протягом 30 календарних днів від дати отримання партії товару покупцем.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У інформаційному листі № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" Вищий господарський суд зазначив, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки на підставі договору поставки № 08/04 від 17.09.2008р.

В силу ст. 173 ГК України господарське зобов'язання , що виникло між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Отже, предметом судового розгляду є господарське зобов'язання сторін ДП «Мікроп Україна» та ПП «МАКС КОМ» , яке виникло на підставі умов договору №08/04 від 17.09.2008р.

Подаючи позов до суду позивач доводить, що за період дії договору він поставив відповідачу товар на загальну суму 300 847,00 грн. Даний факт підтверджує видатковими накладними:

за 2009 рік

-№ РН - 0000005 від 23.01.09р., на суму 425,02 грн.;

-№ РН -0000004 від 23.01.09р., на суму 2362,38 грн.;

-№ РН -000010 від 20.03.2009р., на суму 1550,00 грн.;

-№ РН -000006 від 11.03.09р., на суму 1938,00 грн.;

- № РН -000023 від 30.04.2009р., на суму 1625,10 грн.;

- № РН -000022 від 30.04.2009р., на суму 1550,04 грн.;

- № РН -000029 від 28.05.2009р., на суму 712,80 грн.;

- № РН -000042 від 30.06.2009р. на суму 9400,00 грн.;

- № РН -000052 від 31.07.2009р. на суму 17140,00 грн.;

- №РН-000072 від 06.10.2009р. на суму 7136,41 грн.;

- №РН-000083 від 30.10.2009р. на суму 11 477,50 грн.;

-№РН-00098 від 30.11.2009р. на суму 14247,00 грн.;

- №РН-000118 від 30.122009р. на суму16479,00 грн.;

за 2010 рік

-№ РН -000260 від 31.12.10р. на суму 10560,00 грн.;

-№ РН -000249 від 30.11.10р. на суму 7257,00 грн.;

-№ РН -000236 від 29.10.10р. на суму 5371,50 грн.;

-№ РН -000228 від 30.09.10р. на суму 4989,00 грн.;

-№ РН -000205 від 31.08.10р. на суму 8658,00 грн.;

-№ РН -000191 від 30.07.10р. на суму 4971,00 грн.;

-№ РН -000179 від 30.06.10р. на суму 11178,00 грн.;

-№ РН -000156 від 31.05.10р. на суму 7644,00 грн.;

-№ РН -000140 від 30.04.10р. на суму 7269,00 грн.;

-№ РН -000129 від 31.03.10р. на суму 9984,00 грн.;

-№ РН -000113 від 26.02.10р. на суму 9084,00 грн.;

-№ РН -000106 від 29.01.10р. на суму 20751,00 грн.;

за 2011 рік

-№ РН -000099 від 08.09.11р. на суму 2292,00 грн.;

-№ РН -000106 від 27.09.11р. на суму 2376,00 грн.;

-№ РН -000113 від 14.10.11р. на суму 7770,00 грн.;

-№ РН -000122 від 04.11.11р. на суму 3144,00 грн.;

-№ РН -000125 від 10.11.11р. на суму 3018,00 грн.;

-№ РН -000144 від 28.12.11р. на суму 12537,00 грн.;

-№ РН -000138 від 06.12.11р. на суму 9300,00 грн.

за 2012рік

-№ РН -000309 від 28.12.12р. на суму 10917,00 грн.;

-№ РН -000296 від 13.12.12р. на суму 10944,00 грн.;

-№ РН -000289 від 27.11.12р. на суму 12528,00 грн.;

-№РН-000277 від 31.10.12р. на суму 3180,00 грн.;

-№ РН -000278 від 31.10.12р. на суму 11772,00 грн.;

-№ РН -000265 від 05.10.12р. на суму 12576,00 грн.;

-№ РН -000251 від 17.09.12р. на суму 12420,00 грн.;

-№ РН -000235 від 14.08.12р. на суму 12456,00 грн.;

-№ РН -000214 від 03.07.12р. на суму 4590,00 грн.;

-№ РН -000206 від 28.05.12р. на суму 12510,00 грн.;

-№ РН-000178 від 12.04.12р. на суму 12510,00 грн.;

-№ РН-000150 від 17.02.12р. на суму 12537,00 грн.;

за 2013 рік

-№РН -000259 від 21.03.13р. на суму 10140,00 грн.

Також доводить, що відповідач взяті на себе згідно договору поставки зобов'язання в частині проведення розрахунків за отриманий товар виконав частково, вмисно приховав від суду факт наявності заборгованості перед позивачем за товари поставлені в попередніх роках, яка на початок 2013р. становила 111 001,75 грн., а у 2013р. проведено відповідачем часткову оплату в розмірі 26800 грн. в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка на день розгляду справи становить в сумі 94 341,75 грн.

Відповідач, заперечує доводи позивача та в судовому засіданні представник останнього подав заяву за вх. №01-54/1037/15 від 05.02.2015р. в якій просить суд застосувати строк позовної давності щодо здійснення розрахунків за період з 01.01.2009р. по 19.11.2011р. відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України та в зв'язку із застосуванням строку позовної давності відмовити в задоволенні позову.

Захист порушеного майнового права можливий в межах строку позовної давності, встановлений ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (п. 1 ст. 254 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (п. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що строк виконання зобов'язання щодо здійснення оплати у відповідача виник з 23.02.2009р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду про захист свого порушеного майнового права 19.11.2014р., в частині вимоги про здійснення розрахунків за отриманий товар за період з 23.02.2009р. по 19.11.2011р. тобто, після спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача щодо застосування строку позовної давності про стягнення заборгованості за розрахунками в період з 23.02.2009р. по 19.11.2011р.

У зв'язку із задоволенням заяви про застосування строку позовної давності суд досліджує господарські зобов'язання, що виникли у позивача ДП «Мікроп Україна» та відповідача ПП «МАКС КОМ» на підставі договору №08/04 від 17.09.2008р. за період з 20.11.2011р. по 19.11.2014р., тобто в межах строку позовної давності.

Зокрема, судом встановлено, що позивач поставив товар відповідачу за період з 20.11.2011р. по 21.03.2013р. на загальну суму 160 917,00 грн., що стверджується видатковими накладними:

-№ РН -000138 від 06.12.11р. на суму 9300,00 грн.

-№ РН -000309 від 28.12.12р. на суму 10917,00 грн.;

-№ РН -000296 від 13.12.12р. на суму 10944,00 грн.;

-№ РН -000289 від 27.11.12р. на суму 12528,00 грн.;

-№РН-000277 від 31.10.12р. на суму 3180,00 грн.;

-№ РН -000278 від 31.10.12р. на суму 11772,00 грн.;

-№ РН -000265 від 05.10.12р. на суму 12576,00 грн.;

-№ РН -000251 від 17.09.12р. на суму 12420,00 грн.;

-№ РН -000235 від 14.08.12р. на суму 12456,00 грн.;

-№ РН -000214 від 03.07.12р. на суму 4590,00 грн.;

-№ РН -000206 від 28.05.12р. на суму 12510,00 грн.;

-№ РН-000178 від 12.04.12р. на суму 12510,00 грн.;

-№ РН-000150 від 17.02.12р. на суму 12537,00 грн.;

-№РН -000259 від 21.03.13р. на суму 10140,00 грн.

Між тим, з матеріалів справи слідує, що відповідач частково оплатив товар, поставлений позивачем з 20.11.2011р. по 21.03.2013р. на загальну суму 156 470 грн. в з в'язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 4447,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями:

-ПД №69 від 28.12.2011р. на суму 8000 грн.;

-ПД №113 від 18.03.2012р. на суму 10 000 грн.

-ПД №65 від 27.04.2012р. на суму 8000 грн.;

-ПД№52 від 15.05.2012р. на суму 10 000 грн.;

-ПД №185 від 23.07.2012р. на суму 8000 грн.;

-ПД №184 від 23.07.2012р. на суму 670,00 грн.;

-ПД №196 від 13.08.2012р. на суму 15 000 грн.;

-ПД №222 від 09.09.2012р. на суму 20 000 грн.;

-ПД №261 від 03.10.2012р. на суму 20 000 грн.;

-ПД №296 від 22.11.2012р. на суму 15 000 грн.;

-ПД №304 від 13.12.2012р. на суму 10 000 грн.;

-ПД№ 311 від 17.12.2012р. на суму 5000 грн.;

-ПД №11 від 15.01.2013р. на суму 5000 грн.;

-ПД №15 від 05.02.2013р. на суму 3000 грн.;

-ПД №34 від 18.02.2013р. на суму 5000 грн.;

-ПД №60 від 21.03.2013р. на суму 3800 грн.;

-ПД №72 від 02.04.2013 на суму 5000 грн.;

-ПД №272 від 27.12.2013р. на суму 5000 грн.

Отже, заборгованість відповідача за поставлений товар складає 4447,00 грн., яка підтверджена матеріалами справи, відповідачем визнана, підставна та підлягає до стягнення.

Водночас, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст. 625 ЦК України).

Враховуючи викладене, індекс інфляції нарахований позивачем за період 01.05.2013р. по 30.10.2014р. в сумі 17 736,25 грн. підлягає до задоволення частково в сумі 896,14 грн., при цьому судом взято до уваги про те, що станом на 01.05.2013р. сума заборгованості відповідача становила 9 447 грн. та з врахуванням здійсненого 27.12.2013р. платежу в сумі 5000 грн. з 28.12.2013р. - сума основного боргу зменшилась до 4447 грн. (розрахунок відповідача долучено до заперечень позовних вимог 05.02.2015р.)

Нараховані позивачем 3% річних також підлягають до задоволення частково з врахуванням сум здійсненої відповідачем оплати за період з 21.04.2013р. по 17.11.2014р. в сумі 312,12 грн. у стягненні 3%річних на суму 4146,50 грн. слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 24 844,19 грн. пені, нарахованої за період з 21.04.2013р. по 17.11.2014р.

Відповідно до ст. 546, 548 Цивільного кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п. 6.1 договору передбачено, що за порушення строків оплати товару відповідач зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Між тим, подаючи позов до суду позивач просить стягнути пеню нарахування якої він здійснив без врахування приписів п. 6 ст. 232 ГК України, зокрема, пеня підлягає нарахуванню починаючи з 21.04.2013р. та не більше ніж по 20.10.2013р.

Водночас, до стягнення неустойки (пені, штрафу) статтею 258 ЦК України встановлюється спеціальна позовна давність в один рік.

Пунктом 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права.

Право на нарахування пені у позивача виникло з 21.04.2013р., однак з позовом позивач звернувся 19.11.2014р. поза межами строку позовної давності. Строк позовної давності в частині стягнення пені закінчився 20.10.2014 р.

Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За таких обставин, враховуючи заяву відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у позові в частині стягнення пені в сумі 24 844,19 грн. у зв'язку із застосуванням строку позовної давності.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову частково в сумі 5 655,26 грн. з них: 4447 грн. -основного боргу, інфляційних втрат - 896,14 грн. та 3% річних - 312,12 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір по справі підлягає відшкодуванню з відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 144, 193, 232, Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 258, 261, 267, 526, 527, 530,546,548,625, 712, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "МАКС КОМ" (45700, Волинська обл., Грохівський р-н., м. Горохів, вул. Ватутіна, буд 31, кв. 7 ) на користь Дочірнього підприємства "Мікроп Україна" (49018, м. Львів, вул. Залізнична, 56, ) в сумі в сумі 5 655,26 грн. з них: 4447 грн. -основного боргу, інфляційних втрат - 896,14 грн., 3 % річних -312,12 грн. та 1 827 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3.В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

09.02.2015р.

Суддя В.М. Дем'як