РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015Справа № 910/29176/14
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3 639,44 грн.

Представники:

від позивача: Байправ М.С. - представник за довіреністю № 796 від 10.11.2014 року;

від відповідача: Жигальська Ю.Ю. - представник за довіреністю № ГН-16-Ю від 02.01.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3 639,44 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.01.2011 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" товариством з обмеженою відповідальністю «Баєр» укладено договір страхування транспортних засобів серії АМ № 015314, за яким застраховано автомобіль марки Volkswagen, д.н. АА2029НТ.

23.12.2011 року в м. Києві на вул. Глибочицька сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen, д.н. АА2029НТ, під керуванням Вдовенка В'ячеслава Михайловича та транспортного засобу марки ГАЗ, д.н. АА6330КА, під керуванням Бабич Михайла Анатолійовича.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2012 року Бабича Михайла Анатолійовича визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 3639,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2088 від 03.05.2012 року.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ГАЗ, д.н. АА6330КА застраховано у приватному акціонерному товаристві Страхова компанія " ВУСО" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АА/25 98676.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив відповідачеві заяву на страхове відшкодування в порядку регресу вих. № 309/2012-09/Р від 10.09.2012 року, відповідно до якої просив перерахувати суму страхового відшкодування в розмірі 3 639,44 грн.

Вимоги відповідач не виконав, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.12.2014 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.01.2015 року.

16.01.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

16.01.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 27.01.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представника відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

27.01.2011 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" товариством з обмеженою відповідальністю «Баєр» укладено договір страхування транспортних засобів серії АМ № 015314, за яким застраховано автомобіль марки Volkswagen, д.н. АА2029НТ.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 8933496 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 23.12.2011 року в м. Києві на вул. Глибочицька сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen, д.н. АА2029НТ, під керуванням Вдовенка В'ячеслава Михайловича та транспортного засобу марки ГАЗ, д.н. АА6330КА, під керуванням Бабич Михайла Анатолійовича.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва № 2610/901/2012 від 30.01.2012 року Бабича Михайла Анатолійовича визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку № -5 від 03.04.2012 року ТОВ «Атлант-М Лепсе» вартість запчастин та виконаної роботи становить 3639,44 грн.

Страховик 28.04.2012 року склав страховий акт № UA021/Д158/03 та розрахунок до нього, з яких вбачається що вартість страхового відшкодування становить 3 639,44 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 3639,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2088 від 03.05.2012 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ГАЗ, д.н. АА6330КА застраховано у приватному акціонерному товаристві Страхова компанія " ВУСО" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АА/25 98676.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Для врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив відповідачеві заяву на страхове відшкодування в порядку регресу вих. № 309/2012-09/Р від 10.09.2012 року, відповідно до якої просив перерахувати суму страхового відшкодування в розмірі 3 639,44 грн.

Вимоги відповідач не виконав.

У відзиві вх. № 0007 від 13.01.2015 року відповідач зазначає, що заперечує заявленим позовним вимогам, оскільки, позивачем не наданого жодного доказу сплати товариством з обмеженою відповідальністю «Баєр» страхового платежу позивачеві за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 015314 від 27.01.2011 року та набрання цим договором чинності, належного повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку, також позивач не надав відповідачеві при досудовому зверненні до останнього копію постанови, яка встановлює наявну вину Бабича М.А. у ДТП, не надано позивачем оціненої шкоди, завданої під час дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Volkswagen, д.н. АА2029НТ.

З норм чинного законодавства не вбачається, що позивач має надати належні докази виконання ним (приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна") та його страхувальником (товариством з обмеженою відповідальністю «Баєр») договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 015314 від 27.01.2011 року, що укладений між ними, однак передбачено перехід до нього права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки в порядку регресу.

З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний доводити належне виконання сторонами умов договору добровільного страхування.

У матеріалах справи наявна копія постанови Шевченківського районного суду міста Києва № 2610/901/2012 від 30 січня 2012 року, якою Бабича Михайла Анатолійовича визнано винним у вчинені адміністративного правопорушенні, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача, які викладені у відзиві.

Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язок проведення дослідження експерта чи аварійного комісара покладено саме на відповідача, а до позивача від потерпілої особи перейшло лише право (а не обов'язок) на проведення відповідних досліджень.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Отже, законодавчо встановлена вимога проведення оцінки майна (визначення розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що лише фахівець з відповідною кваліфікацією, на підставі отриманого в установленому законодавством України порядку свідоцтва, з необхідним рівнем освіти, на підставі розроблених законодавчих стандартів, нормативів та з використанням спеціальних знань, рекомендацій - в праві визначати характер, обсяг пошкоджень та необхідні дії по їх усуненню, надати відповідь стосовно розміру заподіяної шкоди, визначати наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та його наслідками.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи щодо не встановлення вартості матеріального збитку, викладені у відзиві на позов, оскільки, мова у ньому йде про порушення правових норм, обов'язок виконання яких Законом покладено саме на відповідача у справі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно витребуваної інформації МСТБУ по полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2598676 франшиза становить 1000,00 грн.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування складає: 3639,44 грн. - 1000,00 грн. (франшиза) = 2 639,44 грн., що підлягає стягненню.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Volkswagen, д.н. АА2029НТ, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на позивача в сумі 776,84 грн., на відповідача - 1 050,16 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Артема, 40, ) страхове відшкодування в розмірі 2 639 (дві тисячі шістсот тридцять дев'ять) грн. 44 коп., судовий збір в розмірі 1 050 (одна тисяча п'ятдесят) грн. 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 02.02.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий