номер провадження справи 33/115/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 Справа № 908/5187/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" (84305, м. Краматорськ Донецької області, вул. Орджонікідзе, 5)

до Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "АХТУБА" (404143, р.п. Середня Ахтуба Середньоахтубінського району Волгоградської області, Російська Федерація, вул. Кузнецька, 26)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Левченко І.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача : не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "АХТУБА", р.п. Середня Ахтуба Середньоахтубінського району Волгоградської області, Російська Федерація основного боргу в сумі 1260700, 00 руб. РФ, пені в сумі 66730,50 руб. РФ та 3 % річних в сумі 19287,17 руб. РФ.

Обґрунтовуючи позов позивач посилався на те, що на виконання умов укладеного між сторонами контракту № 26/21-13 від 12.07.2013 р., позивач виготовив та відпустив відповідачу вироби, які останній, станом на дату подання позову до суду, у повному обсязі не оплатив, що потягло за собою нарахування фінансових санкцій. Посилаючись на приписи ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 232 ГК України та умови контракту № 26/21-13 від 12.07.2013 р., позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2014 р. порушено провадження у справі № 908/5187/14, розгляд якої призначено на 16.12.2014 р.

Ухвалою суду від 16.12.2014 р., за клопотанням представника позивача, на підставі ст. 69 ГПК України, продовжено строк розгляду справи на 15-ть днів до 10.02.2015 р., розгляд справи було відкладено на 27.01.2015 р.

В судовому засіданні 16.12.2014 р., представником позивача була надана письмова заява (вих. № 009/юр 18/301 від 12.12.2014 р., в якій позивач, вказуючи на часткову сплату відповідачем суми основного боргу, в порядку ст. 22 ГПК України, просив стягнути з ЗАТ "НВО "АХТУБА" основний борг в сумі 1064700,00 руб. РФ, пеню в сумі 66730, 50 руб. РФ та 3 % річних в сумі 25693,45 руб. РФ.

В судове засідання 27.01.2015 р. позивач свого представника не направив, натомість, надіслав письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Крім того, від позивача надійшла письмова заява (вих. № 009/юр 18/20 від 12.01.2015р.) про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач, посилаючись на повне погашення відповідачем суми основного боргу, просить стягнути з останнього пеню в сумі 66730,50 руб. РФ та 3% річних в сумі 26824,57 руб. РФ, а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

При цьому, 26.01.2015 р. судом отримано письмову заяву позивача, в якій останній, вказуючи на те, що при розрахунку суми пені ним було допущено технічну помилку, просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 62730,50 руб. РФ та 3% річних в сумі 26824,57 руб. РФ, а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Фактично, позивач у вказаних заявах підтвердив факт сплати відповідачем суми 1260700,00руб. РФ після звернення позивача із позовом до господарського суду. Однак, у відповідності до вимог ст. 78, п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України письмову заяву про відмову від позову - за вимогою про стягнення суми основного боргу, позивач до господарського суду не подав.

Таким чином, зави позивача за своєю процесуальною природою, у відповідності до ст. 22 ГПК України є заявами про:

- збільшення розміру позовних вимог - за вимогою про стягнення 3% річних

- до суми 26824,57руб. РФ;

- зменшення розміру позовних вимог - за вимогою про стягнення пені - до

суми 62730,50руб. РФ.

Враховуючи, що вказані заяви позивача не суперечать приписам статті 22 ГПК України та подані у відповідності до вимог ст. 57 ГПК України, заяви про зменшення розміру позовних вимог про стягнення пені та про збільшення розміру позовних вимог про стягнення 3%річних, прийняті судом до розгляду.

За таких обставин, предметом позову у справі № 908/5187/14 є вимоги про стягнення з ЗАТ "НВО "АХТУБА" основного боргу в сумі 1260700,00 руб. РФ, пені в сумі 62730,50 руб. РФ та 3% річних в сумі 26824,57 руб. РФ.

Відповідач - вимоги господарського суду Запорізької області, викладені в ухвалах від 24.11.2014 р. та від 16.12.2014 р., щодо надання письмового відзиву та витребуваних судом документів не виконав; процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні не скористався; про причини неявки суд не повідомив.

Суд зауважує, що у відповідності до ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам (сторонам) за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвали господарського суду від 24.11.2014 р. та від 16.12.2014 р. були направлені судом на адресу відповідача: 404143, р.п. Середня Ахтуба Середньоахтубінського району Волгоградської області, Російська Федерація, вул. Кузнецька, 26, яка співпадає з місцезнаходженням відповідача, визначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (Витяг з сайту Федеральної податкової служби Російської Федерації наявний в матеріалах справи).

Крім того, суд вчиняв дії щодо повідомлення відповідача про час та місце слухання даної справи шляхом розміщення 29.12.2014р. на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб - порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет інформації про час і місце судового засідання.

Також на вимогу господарського суду, безпосередньо позивач здійснив поштове відправлення копій ухвал суду від 24.11.2014 р. та від 16.12.2014 р. на адресу місцезнаходження відповідача: 404143, р.п. Середня Ахтуба Середньоахтубінського району Волгоградської області, Російська Федерація, вул. Кузнецька, 26, на підтвердження чого позивачем надано до суду відповідні докази (фіскальний чек від 27.12.2014 р. зі Списком поштових відправлень та копію листа з відміткою про вручення уповноваженому представнику відповідача копії ухвали від 24.11.2014 р. про порушення провадження по даній справі).

Тобто, про час та місце слухання даної справи відповідач був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду розглянути спір за наявними у справі матеріалами, у випадку, якщо відзив на позов та витребувані судом документи не надані.

Враховуючи обмеженість процесуального строку розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду позовної заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 27.01.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 12.07.2013 р. між позивачем (Постачальником) та відповідачем (Покупцем) було укладено контракт № 26/21-13 (далі - Контракт), за умовами якого Постачальник зобов'язався виготовити та поставити, а Покупець прийняти та оплатити вироби, зазначені в Специфікаціях, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 4.2 Контракту (в редакції Додаткової угоди № 4 від 10.12.2013 р. до Контракту) Покупець після підписання додаткової угоди № 4 обома Сторонами та отримання платіжної вимоги Постачальника зобов'язаний протягом 10 днів перерахувати аванс за вироби, зазначені в Специфікації № 4 в розмірі 30% від суми 716000,00 руб. РФ, що складає 214800,00 руб. РФ. Покупець після підписання додаткової угоди № 4 обома Сторонами та отримання платіжної вимоги Постачальника зобов'язаний протягом 10 днів перерахувати аванс за вироби, зазначені в Специфікації № 5 в розмірі 30% від суми 1742000,00 руб. РФ, що складає 522600,00 руб. РФ.

Пунктом 4.2 Контракту (в редакції Додаткової угоди № 6 від 18.03.2014 р. до Контракту) встановлено, що Покупець після підписання додаткової угоди № 6 обома Сторонами та отримання платіжної вимоги Постачальника зобов'язаний протягом 10 днів перерахувати аванс за вироби, зазначені в Специфікації № 4 в розмірі 30% від суми 736300,00 руб. РФ, що складає 220890,00 руб. РФ.

Згідно із п. 4.3 Контракту (в редакції Додаткової угоди № 4 від 10.12.2013 р. до Контракту) остаточний розрахунок за виготовлені вироби зазначені в Специфікації № 4 в розмірі 70% від суми 716000,00 руб. РФ, що складає 501200,00 руб. РФ здійснюється Покупцем на підставі платіжної вимоги Постачальника протягом 10 календарних днів з дати письмового повідомлення Покупця про готовність виробів до відвантаження, повідомивши Постачальнику номер та дату платіжної вимоги та зазначивши банк, куди перераховані кошти. Остаточний розрахунок за виготовлені вироби зазначені в Специфікації № 5 в розмірі 70% від суми 1742000,00 руб. РФ, що складає 1219400,00 руб. РФ здійснюється Покупцем на підставі платіжної вимоги Постачальника протягом 10 календарних днів з дати письмового повідомлення Покупця про готовність виробів до відвантаження, повідомивши Постачальнику номер та дату платіжної вимоги та зазначивши банк, куди перераховані кошти.

Пунктом 4.3 Контракту (в редакції Додаткової угоди № 6 від 18.03.2014 р. до Контракту) встановлено, що остаточний розрахунок за виготовлені вироби зазначені в Специфікації № 4 в розмірі 70% від суми 736300,00 руб. РФ, що складає 515410,00 руб. РФ здійснюється Покупцем на підставі платіжної вимоги Постачальника протягом 10 календарних днів з дати письмового повідомлення Покупця про готовність виробів до відвантаження, повідомивши Постачальнику номер та дату платіжної вимоги та зазначивши банк, куди перераховані кошти.

За умовами п. 5.1 Контракту у випадку несвоєчасної оплати згідно із п. 4.3 Контракту Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше 5% від суми простроченого платежу.

Пунктом 12.3 Контракту передбачено, що всі спори та суперечки, які можуть виникнути з даного Контракту або у зв'язку з ним по яким Сторони не можуть досягти згоди шляхом переговорів, підлягають розгляду в арбітражному (господарському) суді за місцем знаходження позивача. Даний Контракт регулюється нормами матеріального права України.

Сторонами було підписано, зокрема, Специфікації: № 4 на суму 716000,00 руб. РФ та № 5 на суму 1742000,00 руб. РФ.

18.03.2014 р. Сторонами було підписано Додаткову угоду № 6 до Контракту, пунктом 4 якої, в Специфікацію № 4 внесені зміни щодо вартості виробів, загальна сума яких остаточно склала 736300,00 руб. РФ.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного між Сторонами Контракту, позивачем було поставлено відповідачу вироби згідно Специфікації № 4 - кокіль К-135.5-3800/690с-282 в кількості 1 шт., кокіль К 126.6-3460/690с-283 в кількості 1 шт., що підтверджується актами приймання передачі та обліку готової продукції № 14-557 від 21.02.2014 р. та № 14-558 від 21.02.2014 р., відповідно.

Згідно Специфікації № 5 відповідачу було поставлено - кокіль К-168-4300/690с-285-01 в кількості 1 шт., кокіль К 107-4150/690с-284 в кількості 1 шт., кокіль К-168-2400/690с-285 в кількості 1 шт., що підтверджується актами приймання передачі та обліку готової продукції № 14-796 від 28.02.2014 р, № 14-559 від 21.02.2014 р. та № 14-560 від 21.02.2014р., відповідно.

У зв'язку з внесенням 18.03.2014 р. Додатковою угодою № 6 до Контракту змін до Специфікації № 4, позивачем, з метою відповідності умовам Контракту документів, підтверджуючих виготовлення виробів, замість актів приймання передачі та обліку готової продукції № 14-557 від 21.02.2014 р. та № 14-558 від 21.02.2014 р., були оформлені акти приймання передачі та обліку готової продукції № 14-1657 від 22.04.2014 р. та № 14-1656 від 22.04.2014 р., відповідно.

З метою оплати виробів, зазначених в Специфікації № 4 та № 5, у відповідності із п. 4.2 Контракту (в редакції Додаткової угоди № 4 від 10.12.2013 р. до Контракту), Постачальником на адресу Покупця був направлений Рахунок № 22-30268 від 16.12.2013 р. на суму 734400,00 руб. РФ, який був сплачений відповідачем у повному обсязі, що підтверджується виписками банку від 30.01.2014 р.

У зв'язку із підписанням Сторонами 18.03.2014 р. Додаткової угоди № 6 до Контракту, вартість виробів, зазначених в Специфікації № 4 збільшилась на 20300,00 руб. РФ.

Тому, Постачальником було виставлено Покупцю рахунок № 12-140124 від 13.08.2014 р. на суму 6090,00 руб. РФ.

Також, на виконання вимог Контракту (п. 4.3) позивачем, на адресу відповідача були направлені рахунки: № 12-140031 від 24.02.2014 р. на суму 453600,00 руб. РФ та № 12-140052 від 24.03.2014 р. на суму 801010,00 руб. РФ.

Виставлені на оплату рахунки на загальну суму 1260700,00 руб. РФ, відповідачем, станом на дату подання даного позову до суду, оплачені не були.

У зв'язку з цим, позивачем на адресу відповідача направлялись Претензії (вих. № 009/юр-82/910 від 26.08.2014 р. та № 009/юр-80/911 від 26.08.2014 р.) з вимогою сплатити існуючу заборгованість за поставлені за Контрактом вироби.

Претензії позивача були залишені відповідачем без задоволення.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт поставки, кількість та вартість переданих за Контрактом виробів підтверджується долученими до матеріалів справи Специфікаціями № 4 та № 5, а також актами приймання передачі та обліку готової продукції № 14-796 від 28.02.2014 р, № 14-559 від 21.02.2014 р., № 14-560 від 21.02.2014р., № 14-1657 від 22.04.2014 р. та № 14-1656 від 22.04.2014 р.

Крім того, матеріали справи свідчать, що на виконання умов п. 4.3 Контракту, позивачем на адресу відповідача були направлені:

- 26.03.2014 р. рахунок № 12-140052 від 24.03.2014 р. на суму 801010,00 руб. РФ, який, згідно інформації з сайту www.post-tracker.ru отримано адресатом 08.04.2014 р.;

- 26.02.2014 р. рахунок № 12-140031 від 24.02.2014 р. на суму 453600,00 руб. РФ, який, згідно інформації з сайту www.post-tracker.ru отримано адресатом 14.03.2014 р.;

- 24.02.2014 р. на електронну адресу направлено повідомлення про готовність виробу до відвантаження № 620/107-1 від 24.02.2014 р., яке отримано адресатом 24.02.2014 р.;

- 14.03.2014 р. на електронну адресу направлено повідомлення про готовність виробу до відвантаження № 620/182-1 від 14.03.2014 р., яке отримано адресатом 14.03.2014 р.

З урахуванням умов п. 4.3 Контракту, відповідач повинен був сплатити рахунок № 12-140052 від 24.03.2014 р. на суму 801010,00 руб. РФ, в строк до 18.04.2014 р., рахунок № 12-140031 від 24.02.2014 р. на суму 453600,00 руб. РФ, в строк до 24.03.2014 р.

В порушення умов Контракту (пункти 4.2 та 4.3), відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманих виробів, виконав не своєчасно.

Долучені до матеріалів справи копіями платіжних доручень в іноземній валюті № 0410001 від 05.12.2014 р. та № 0410001 від 30.12.2014 р., свідчать про повне погашення відповідачем суми основного боргу лише у грудні 2014 р.

Тобто, після порушення провадження по даній справі, платежами, здійсненими 05.12.2014 р. та 30.12.2014 р., сума основного боргу в розмірі 1260700,00 руб. РФ, відповідачем була погашена у повному обсязі.

Згідно до п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Із урахуванням викладених обставин, на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України провадження у справі № 908/5187/14 за позовною вимогою про стягнення суми 1260700,00руб. РФ основного боргу слід припинити внаслідок відсутності предмету спору в цій частині.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з Указом Президії Верховної ради Української РСР від 23.08.1989 р. № 7978-ЧІ Україна приєдналась до Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів. Конвенція набрала чинності для України - 01.02.1991 р.

Статтею 59 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Відповідно до статті 78 вказаної Конвенції, якщо сторона допустила прострочення у виплаті ціни чи іншої суми, інша сторона має право на відсотки з простроченої суми, без шкоди для будь-якої вимоги про відшкодування збитків, які можуть бути стягнуті на підставі статті 74.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань, вимога про стягнення з нього 3% річних в сумі 26824,57 руб. РФ (за період з 19.04.2014 р. по 29.12.2014 р.), заявлена позивачем обґрунтовано, а тому задовольняються у повному обсязі. Розрахунок судом перевірено та визнано вірним.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимога про стягнення пені заявлена позивачем на підставі пункту 5.1 Контракту, за змістом якого, у випадку несвоєчасної оплати згідно із п. 4.3 Контракту Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше 5% від суми простроченого платежу.

Перевіривши розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» та враховуючи обмеження розміру пені, встановлене у п. 5.1 Контракту, суд констатує правомірність заявленої позивачем вимоги про стягнення пені в розмірі 62730,50 руб. РФ з яких, сума 40050,50 руб. РФ пені за прострочення оплати рахунку № 12-140052 від 24.03.2014 р. на суму 801010,00 руб. РФ та сума 22680,00 руб. РФ пені за прострочення оплати рахунку № 12-140031 від 24.02.2014 р. на суму 453600,00 руб. РФ, а тому задовольняє її у повному обсязі.

Отже, позов задовольняється частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. В даному випадку спір був доведений до суду з вини відповідача, оскільки внаслідок несвоєчасного виконання ним грошового зобов'язання, позивач змушений був звернутись до господарського суду за судовим захистом порушеного права. Таким чином, судові витрати у справі (судовий збір в сумі 8724,31 грн.) покладаються на відповідача,

Керуючись ст.ст. 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "АХТУБА" (404143, р.п. Середня Ахтуба Середньоахтубінського району Волгоградської області, Російська Федерація, вул. Кузнецька, 26, ІНН , КПП 342801001, ОКПО 76886532, рахунки в установах банку не відомі) на користь Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" (84305, м. Краматорськ Донецької області, вул. Орджонікідзе, 5, код ЄДР 05763599, рахунки в установах банку не відомі) суму 62730 (шістдесят дві тисячі сімсот тридцять) руб. РФ 50 коп. пені, суму 26824 (двадцять шість тисяч вісімсот двадцять чотири) руб. РФ 57 коп. 3% річних та суму 8724 (вісім тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 31 коп. судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі № 908/5187/14 за позовною вимогою про стягнення суми 1260700,00 руб. РФ основного боргу припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 30.01.2015 р.

Суддя М.В. Мірошниченко