ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 925/2161/14

За позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Черкаської районної лікарні с. Мошни Черкаського району

про стягнення 174116 грн. 85 коп. шкоди

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Дмитренко В.І. за довіреністю від 12.01.2015;

від відповідача: Іващук Л.М. головний лікар, Сергієнко О.П. за довіреністю від 16.12.2014.

Черкаське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаської районної лікарні с. Мошни Черкаського району про стягнення 174116 грн. 85 коп. майнової шкоди, завданої виплатою застрахованим фізичним особам за місцем їх роботи 174116 грн. 85 коп. допомоги з тимчасової втрати працездатності за рахунок коштів названого Фонду на підставі листків непрацездатності, виданих відповідачем за відсутності у нього ліцензії Міністерства охорони здоров'я України на право провадження господарської діяльності з медичної практики.

Ухвалою від 25.11.2014 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до розгляду, порушив провадження у даній справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 9 годину 30 хвилин 18.12.2014 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.12.2014 за участю представників обох сторін господарський суд Черкаської області оголосив перерву до 10 години 16.01.2015.

Ухвалою від 16.01.2015 господарський суд Черкаської області у зв'язку з нез'явленням представника відповідача в судове засідання, призначене на 16.01.2015, відклав розгляд справи на 11 годину 26.01.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши при цьому, що ліцензію Міністерства охорони здоров'я України на право провадження господарської діяльності з медичної практики у період з 20.08.2013 по 12.02.2014 він не міг отримати з об'єктивних причин. Виплачену застрахованим фізичним особам допомогу з тимчасової втрати працездатності у сумі 174116 грн. 85 коп. відповідач не вважає майновою шкодою для позивача. За твердженням відповідача відмова або ненадання ним невідкладної медичної допомоги призвели б до тяжких наслідків для хворих, а лікарі б несли кримінальну відповідальність. У затвердженому на 2014 рік кошторисі лікарні, як бюджетної установи, кошти на виплати за позовами до лікарні не передбачені.

У засіданні суду, яке відбулося 26.01.2015, представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав, а представники відповідача підтримали заперечення проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2014 року заступник відділу з питань експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Кутасеєв І.Г. провів у Черкаській районній лікарні с. Мошни Черкаського району планову перевірку дотримання нею вимог нормативно - правових актів у сфері охорони здоров'я.

Цією перевіркою встановлено, що у період з 20.08.2013 по 12.02.2014 Черкаська районна лікарня у порушення вимог п. 1.2, п. 1.3 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.04.2008року №189 видала 110 листків непрацездатності за відсутності ліцензії Міністерства охорони здоров'я України на право провадження господарської діяльності з медичної практики.

За результатами вищевказаної перевірки заступник відділу з питань експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Кутасеєв І.Г. склав довідку від 31.03.2014 (т. 1 а. с. 12-18).

Згідно з цією довідкою від 31.03.2014, копіями 110 вказаних у ній лікарняних листків, виданих Черкаською районною лікарнею за відсутності у неї ліцензії Міністерства охорони здоров'я України на право провадження господарської діяльності з медичної практики, та довідок роботодавців - страхувальників про суми виплаченої ними за цими листками непрацездатності застрахованим особам допомоги з тимчасової втрати працездатності (т. 1 а. с. 31-249) загальна сума цієї допомоги становить 174116 грн. 85 коп., виплата якої за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за твердженням позивача і завдала йому матеріальної шкоди на вказану суму.

Претензію виконавчої дирекція Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №56 від 10.09.2014 вихідний №2426/0719 (т. 1 а. с. 19-22) з вимогою сплатити 174116 грн. 85 коп. збитків, завданих видачею 110 листків непрацездатності без належних правових підстав Черкаська районна лікарня залишила без задоволення.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" страховик має право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам. Страховик зобов'язаний: забезпечувати фінансування матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону; здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; здійснювати контроль за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей, визначених статтями 27 і 51 цього Закону; вести облік і звітність щодо страхових коштів; публікувати в засобах масової інформації бюджет Фонду на поточний рік та звіт про виконання бюджету Фонду за минулий рік; надавати безоплатно застрахованим особам і страхувальникам консультації з питань застосування законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; інформувати застрахованих осіб про призначення (відмову) і розмір матеріального забезпечення, порядок виплати, види та умови надання матеріального забезпечення і соціальних послуг, а також про порядок оскарження рішень у разі відмови в наданні матеріального забезпечення і соціальних послуг; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку; співпрацювати з фондами з інших видів загальнообов'язкового державного соціального страхування у реалізації заходів, пов'язаних з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам, приймаючи спільне рішення щодо участі у фінансуванні цих заходів.

Статтею 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Відповідно до п. 1.2 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.04.2008р. №189, експертиза тимчасової непрацездатності здійснюється за умови наявності ліцензії Міністерства охорони здоров'я України на право провадження господарської діяльності з медичної практики та сертифіката державної акредитації закладу охорони здоров'я незалежно від форм власності.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди та її розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

У постанові пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) та в роз'ясненнях президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 року № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначається, що шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб'єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Статтею 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків.

Відповідно до розділу 4 Статуту Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, формування коштів Фонду здійснюється, зокрема, за рахунок страхових внесків страхувальників - роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

З огляду на викладене, оплата матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності, зроблена позивачем за листками непрацездатності, не може свідчити про завдання останньому шкоди, оскільки грошові кошти, виплачені позивачем як допомога, не є його власними грошовими коштами, а є коштами, що сплачуються до Фонду застрахованими особами як страхові внески.

Отже, здійснювані й відшкодовані Фондом соціальні виплати є його обов'язком у разі настання страхового випадку, а тому здійснення ним таких виплат застрахованій особі не є заподіянням Фонду шкоди в розумінні ст. 1166 Цивільного кодексу України. Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень господарських судів у справах зі спорів про відшкодування шкоди (постанова Верховного Суду України від 06.11.2012 у справі №5028/18/110/2011).

В силу ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" саме на позивача покладено повноваження як щодо здійснення контролю за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей, так і щодо перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності застрахованим особам.

Між негативними наслідками, на які позивач посилається, і поведінкою відповідача відсутній причинно-наслідковий зв'язок. Позивач не надав доказів того, що листки непрацездатності видавались відповідачем без настання страхових випадків (хвороби застрахованих осіб). Лише відсутність ліцензії на право провадження господарської діяльності з медичної практики не може бути свідченням завдання шкоди позивачеві.

Таким чином, позивачем не доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 31.01.2015.

СУДДЯ М.В. Дорошенко