ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 р. Справа №917/2721/14

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Ковпаківець", вул. Ковпака, 41, с. Мала Рублівка, Котелевський район, Полтавська область, 38620

до Фермерського господарства "Агро-Ера", вул. Леніна, 28, с. Корлюкове, Зіньківський район, Полтавська область, 38160

про стягнення грошових коштів у розмірі 127 044,19 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Дичук І.А., дов. № б/н від 04.12.2014р.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про стягнення грошових коштів у розмірі 127 044,19 грн., у тому числі 118 880 грн. основного боргу за договором від 17.09.2014 року, 6 128,78 грн. пені, 2115,41 грн. інфляційних втрат.

В судове засідання позивачем через канцелярію суду надана заява про зменшення позовних вимог (вх. № 954 від 27.01.2015 р.), відповідно до якої позивач зменшив розмір позовних вимог в частині пені з 6128,78 грн. до 6047,41 грн., в іншій частині просить вимоги залишити без змін.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, судом розглядаються вимоги про стягнення 118 880 грн. основного боргу за договором від 17.09.2014 року, 6047,41 грн. пені, 2115,41 грн. інфляційних втрат.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

12.01.2015р. позивачем надана заява про забезпечення позову (вх. № 126 від 12.01.2015р.). Ухвалою від 27.01.2015р. суд відмовив в забезпеченні позову.

В судовому засіданні 27.01.2015р. представник позивача надав суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відносно відповідача (супр. лист за вх. № 953 від 27.01.2015р.).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач значиться в реєстрі за адресою, що вказана позивачем у позові.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала, що направлялися відповідачу за вказаною в позові та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресою, вручена йому 03.01.2015р., що підтверджується підписом представника на залученому в матеріали справи повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.15).

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, 17.09.2014p. між Приватним сільськогосподарським підприємством "Ковпаківець" (надалі - Позивач, підрядчик) та Фермерським господарством «АГРО-ЕРА» (надалі - Відповідач, замовник) укладено договір, за п.1.1. якого позивач взяв на себе зобов'язання своїми силами і своєю технікою - комбайном Джон Дір STS 9650 провести збирання і обмолот соняшника на площі 220 га по ціні 540,00 грн. за один зібраний гектар.

П.4. договору передбачено, що замовник, який одержав повідомлення Підрядчиком про закінчення виконаних робіт, зобов'язаний здійснити прийомку виконаних робіт. Прийомка оформляється актом виконаних робіт.

Позивач вказує, що свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, в підтвердження чого надав повідомлення ФГ «АГРО - ЕРА» від 24.09.2014 року та акт виконаних робіт № 10 від 24.09.2014 року (копії залучені в матеріали справи).

З наданої позивачем копії акту виконаних робіт № 10 від 24.09.2014 року вбачається, що позивач виконав роботу - обмолот соняшника на площі 220 га на загальну суму 118 800,00 грн. Акт підписаний представниками обох сторін, та скріплений печатками.

Відповідно до п.3.2. договору оплата здійснюється Замовником на поточний рахунок підрядчика в 2х тижневий термін після виконання робіт Підрядчиком.

Позивач вказує, що відповідач у визначений п.3.2 договору строк (до 09.10.2014 р. включно) вартість виконаних робіт не оплатив, що стало підставою для звернення з вимогою про стягнення заборгованості за договором від 17.09.2014 року до суду.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Вимогами частини першої статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач доказів сплати боргу за договором від 17.09.2015р. суду не надав, обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, не спростував.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості у сумі 118 800 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі статтею 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

3.2. договору передбачено, що у разі повної або часткової не оплати наданих послуг Замовник сплачує Підрядчику пеню у розмірі 10% вартості виконаних робіт за кожен день прострочки.

Позивач, посилаючись на 3.2. договору з врахуванням вимог ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" нарахував відповідачу 6047,41 грн. пені (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) за період з 09.10.214р. по 18.12.2014р.

Суд приходить до висновку, що обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, є вимоги про стягнення пені за період з 10.10.214р. по 18.12.2014р. у розмірі 6047,41 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України та ст.231 Господарського кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Керуючись даними нормами позивач правомірно нарахував відповідачу за жовтень 2014р. 2115,41 грн. інфляційних нарахувань (розрахунок доданий до позовної заяви), у зв"язку з чим вимоги про їх стягнення є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фермерського господарства "АГРО-ЕРА" (Полтавська обл., Зіньківський р-н, с Корлюкове, вул. Леніна, 28, ідентифікаційний код 37796597, р/р у Зіньківському відділенні ПАТ "Полтава-Банк" МФО 331489) на користь приватного сільськогосподарського підприємства "Ковпаківець" (Полтавська область, Котелевський район, с.Мала Рублівка, вул.Ковпака, 41, р/р в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) 118 880 грн. основного боргу, 6047,41 грн. пені, 2115,41 грн. інфляційних втрат, 2539,26 грн. витрат по сплаті судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено ____________

Суддя Киричук О.А.