ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № Б-39/147-10

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників:

заявника скарги - не з'явився;

боржника - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (вх. №65Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.12.14 у справі № Б-39/147-10

за заявою Відкритого акціонерного товариства по будівництву, реконструкції автомобільних шляхів та шляхових споруд "Харківшляхбуд", м. Харків

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.12.2014 р. у справі №Б-39/147-10 (суддя Усатий В.О.) відхилено вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах в сумі 591,85 грн. витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2014 р.

Зазначена ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що вимоги УПФУ в м. Сумах не мають характеру поточних в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку частини 1 ст. 23 вказаного Закону.

Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах не погодилось з зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 04.12.2014 р. у справі №Б-39/147-10 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Управління про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 591,85 грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2014 р.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що з урахуванням приписів статей 2, 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", розділу 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах має право на визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 591,85 грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2014 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 р. апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.01.2015 р.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 р. у зв'язку з хворобою судді Плахова О.В. та судді Шутенко І.А. та повторним автоматичним розподілом справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Сторони та ліквідатор були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить відтиск штампу на звороті останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 12.01.2015 р., проте, не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні та не направили своїх представників в дане судове засідання.

Ліквідатор, боржник та інші кредитори відзиви на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах не надали.

Враховуючи належне повідомлення сторін, ліквідатора про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов'язковою, та приймаючи до уваги встановлений ч. 2 ст.102 ГПК України 15-денний термін для розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін та ліквідатора за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи (т. 66), викладені в апеляційній скарзі доводи заявника, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Харківської області від 04.07.2013 р. у справі № Б-39/147-10 Відкрите акціонерне товариство "Харківшляхбуд" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Жарова П.В., якого зобов'язано в строк до 04.07.2014 р. виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою місцевого господарського суду від 24.12.2013 р. затверджено реєстр вимог кредиторів.

06.11.2014 р. до господарського суду Харківської області звернулось Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах з заявою про визнання поточних кредиторських вимог по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2014 р. в сумі 591,85 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів Відкритого акціонерного товариства "Харківшляхбуд" .

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що за час ліквідаційної процедури заборгованість Відкритого акціонерного товариства по будівництву, реконструкції автомобільних шляхів та шляхових споруд "Харківшляхбуд" перед Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сумах збільшилась на суму 591,85 грн. по сплаті боргу з відшкодування пільгових пенсій за списком №2 за жовтень 2014 р., що підтверджується розрахунками сум сплати витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 07.10.2014 р. №0182 за жовтень 2014 р.

04.12.2014 р. господарським судом Харківської області було винесено оскаржувану ухвалу про відхилення заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах в сумі 591,85 грн. про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2014 р.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Статтею 8 Закону про банкрутство унормовано, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Норми спеціального закону - Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у справах про банкрутство.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 23 Закону про банкрутство поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною 1 статті 38 вказаного Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі неможливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки у межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Тобто, вказана норма права встановлює, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; у такої особи виникає особливий статус.

Приписами частини 2 статті 41 Закону про банкрутство, зокрема, передбачено, що з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснення його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту.

Відповідно до частини 8 статті 41 Закону про банкрутство кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом.

Статтею 45 Закону про банкрутство передбачена черговість задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, у відповідності до статей 38, 41, 45 Закону про банкрутство, у ліквідаційній процедурі нові зобов'язання у банкрута можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених Законом про банкрутство.

Такими випадками є зобов'язання з оплати комунальних і експлуатаційних витрат та інших витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (частина 8 статті 41 Закону).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору, визначені у частині другій цієї статті, сплачують до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.

Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначена Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663, якою передбачено, що відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій працівниками підприємства здійснюється до внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виходячи з викладеного порядку формування джерел (коштів, призначених на оплату праці), з яких підприємства та організації здійснюють внесення до Пенсійного фонду України плати, що покривають фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, та враховуючи, що відповідно до норм (ч. 2 п. 9 статті 41 Закону про банкрутство) з дня визнання підприємства банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури працівників цього підприємства повідомляється про звільнення в установленому законом порядку, кошти на оплату праці не перераховуються, виплата заробітної плати припиняється, а фонд оплати праці саме з метою оплати праці працівників з вказаного часу припиняє своє формування.

Імперативною нормою - частиною 2 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", встановлено, що цей Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на викладені норми права та обставини справи, з урахуванням приписів статті 38 Закону про банкрутство, колегія суддів дійшла висновку, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав.

Враховуючи, що чинним законодавством не передбачена капіталізація витрат на виплату і доставку відповідних пенсій, у ліквідаційній процедурі в установлений Законом строк можуть бути заявлені лише ті вимоги щодо витрат на виплату і доставку відповідних пенсій, які виникли в процедурах розпорядження майном та санації, оскільки після визнання боржника банкрутом відповідні зобов'язання не виникають.

Отже, звернення Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах до суду з грошовими вимогами у розмірі 591,85 грн. за жовтень 2014 р., що складають витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, які виникли після визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури, є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову Управлінню Пенсійного фонду України в м. Суми у задоволенні заяви про визнання поточних кредиторських вимог у сумі 591,85 грн. за жовтень 2014 р. до боржника - Відкритого акціонерного товариства "Харківшляхбуд", у зв'язку з чим ухвала господарського суду Харківської області від 04.12.2014 р. у справі №Б-39/147-10 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтею 29 Конституції України, статтями 99, 101, п.1 ст. 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 04.12.2014 р. у справі №Б-39/147-10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 02.02.15

Головуючий суддя Гетьман Р.А.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.