РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015№910/29075/14

За позовомПриватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в особі Київської дирекції
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах"
простягнення 9 212,84 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в особі Київської дирекції до Приватного Акціонерного Товариства "СК "ІНКОМСТРАХ" про відшкодування шкоди в порядку регресу 9 212,84 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2014 порушено провадження у справі №910/29075/14, розгляд справи призначений на 26.01.2015.

Ухвалою від 26.01.2015, в порядку ст.77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 09.02.2015.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав. Представники відповідача у судові засідання не з'являлися, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення відповідача про призначення справи до розгляду в засіданнях суду, про час і місце їх проведення. Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Процесуальні документи направлялись на адресу відповідача: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72, офіс 32-33, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та у позовній заяві. Однак, із зазначеної адреси повернулась поштова кореспонденція з довідкою ф. 20 "інші причини, що не дали змоги виконати - фірма вибула".

Так, згідно з п. 11Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/123 від 15.03.2007р. «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228, 02.06.2006 року «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 89 ГПК України, виправити описку в ухвалах від 29.12.2014 та від 26.01.2015, допущених в назві позивача, замість Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс", вважати вірним Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" в особі Київської дирекції.

В судовому засіданні 09.02.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про страхування", страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України "Про страхування", є видом добровільного страхування.

В статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

09.10.2013 між позивачем (далі - позивач, страховик) та Михайлів Катериною Борисівною (далі - страхувальник) укладений Договір AS №36119 (далі - Договір), за яким був застрахований автомобіль "Mercedes-Benz C 180" державний номер АА1387МК.

03.07.2014 у в м. Києві по вул. Г.Сталінграда сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Mercedes-Benz C 180" державний номер АА1387МК, під керуванням Авраменка К.Б. та "Skoda", державний номер АА6945АР під керуванням Атрощенка В.М.

11.08.2014 страхувальник звернувся до страховика із заявою про повідомлення та виплату страхового відшкодування.

Даний випадок, позивач визнав страховим та склав розрахунок суми страхового відшкодування від 11.08.2014 та страховий акт №166/14/03/ТР25/00/2 від 11.08.2014, відповідно до яких, позивач прийняв рішення виплатити страхове відшкодування у розмірі 9 212,84 грн.

Відповідно до висновку №451/14 від 23.07.2014 складеного судовим експертом-автотоварознавцем Коваль І.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Mercedes-Benz C 180" державний номер АА1387МК в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 03.07.2014, склала 14 908,05 грн.

Згідно видаткових касових ордерів від 22.08.2014 та від 11.08.2014, позивач виплатив страховику 9 212,84 грн.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 2. ст. 1187 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи, в межах суми 9 212,84 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно внаслідок експлуатації автомобіля "Skoda", державний номер АА6945АР під керуванням Атрощенко В.М., як вбачається з постанови Оболонського районного суду міста Києва від 18.07.2014.

Вищезазначеною постановою районного суду Атрощенко Валентину Михайлівну визнано винною та притягнуто до відповідності за ст. 124 КпАП України і накладено штраф.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення - акт судового розгляду справи, який є результатом дослідження всіх документів та з'ясування всіх необхідних обставин. Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, дорожньо-транспортні пригоди, належним доказом є довідка Державної автомобільної інспекції, складена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. У свою чергу, протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, остаточний висновок щодо наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення міститься у постанові суду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Skoda", державний номер АА6945АР була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) АС/6022557 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом АС/6022557, діючим на дату ДТП).

Отже, відповідач є особою на яку полісом АС/6022557 покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації автомобіля "Skoda", державний номер АА6945АР на час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України "Про страхування").

Отже, розмір франшизи за страховим полісом АС/6022557, що становить 500,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою (№5/2-253 від 05.09.2014) про виплату страхового відшкодування у розмірі 9 212,84 грн., яка отримана відповідачем 09.10.2014. Вимога залишена без відповіді та задоволення. Доказів перерахування на рахунок позивача коштів у розмірі 9 212,84 грн. відповідач суду не надав.

При визначенні ціни позовних вимог, позивач не врахував, що розмір франшизи згідно полісу АС/6022557 не підлягає відшкодуванню, що суд взяв до уваги при вирішенні спору.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково за мінусом франшизи відповідача передбаченої страховим полісом у розмірі 500,00 грн., тобто в частині 8 712,84 грн.

Відповідач в порядку ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, не спростував заявлені позовні вимоги.

Тобто, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У зв'язку із частковим задоволенням позову, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72, офіс 32-33, код 31282951) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37, код 19411125) в особі Київської дирекції 01004, м. Київ, вул. Горького, 9, кв.2, код 26052299) страхове відшкодування у розмірі 8 712,84 грн. (вісім тисяч сімсот дванадцять гривень 84 коп.) та 1 727,84 грн. (одна тисяча сімсот двадцять сім гривень 84 коп.) судового збору.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 10.02.2015.

Суддя М.Є. Літвінова