РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2015 р. Справа № 903/1304/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Бригинець Л.М.

суддів Демидюк О.О.

суддів Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Полюхович О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції на ухвалу господарського суду Волинської області від 26.12.14 р.

у справі № 903/1304/14

за заявою Луцької об'єднаної державної податкової інспекції

до товариства з обмеженою відповідальністю "Західармапром"

про порушення справи про банкрутство

за участю представників:

апелянта - Романік Т.М. (довіреність №5 від 16.01.2015 р.)

боржника - не з'явився

Судом роз'яснено представнику Луцької об'єднаної державної податкової інспекції права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26.12.2014 р. у справі № 903/1304/14 (суддя Слободян П.Р.) заяву Луцької об'єднаної податкової інспекції до товариства з обмеженою відповідальністю "Західармапром" про порушення справи про банкрутство повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 26.12.2014 р. про повернення заяви та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник вважає, що судом першої інстанції невірно оцінено докази безспірності вимог кредитора в частині невизнання інкасових доручень та їх повернення заявнику як підтвердження неспроможності боржника виконати грошові зобов'язання перед ініціюючим кредитором.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 р. у справі № 903/1304/14 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 28.01.2015 р.

Представник скаржника у судовому засіданні 28.01.2015 р. надала пояснення в обгрунтування апеляційної скарги та подала клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення про опис майна у податкову заставу, запитів Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, відповіді Головного управління Держкомзему у Волинській області від 30.01.2014 р., інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвала Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 р. у справі № 903/1304/14 про прийняття апеляційної скарги до провадження, надіслана на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Західармапром", повернулась з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2014 р. Луцька об'єднана державна податкова інспекція звернулась до господарського суду Волинської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Західармапром", в якій просила прийняти заяву про порушення у справі про банкрутство, порушити провадження у справі про банкрутство відповідного підприємства та визнати безспірні вимоги Луцької ОДПІ в сумі 473112,42 грн. В підтвердження безспірності вимог долучено постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 року №803/663/14, відповідно до якої з рахунків товариства з обмеженою відповідальністю "Західармапром" на користь держави стягнуто податковий борг в розмірі 473112,42 грн., зазначена постанова набрала законної сили 13.05.2014 року про що свідчить відповідна відмітка суду на постанові.

Місцевим господарським судом заяву Луцької об'єднаної податкової інспекції до товариства з обмеженою відповідальністю "Західармапром" про порушення справи про банкрутство повернуто заявнику без розгляду з підстав невідповідності даної заяви вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується та зазначає.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Цей Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірність вимог кредитора повинна підтверджуватись документами, які кредитор зобов'язаний додати до заяви про порушення справи про банкрутство.

Так, безспірні вимоги кредиторів - це грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Отже, необхідною умовою для порушення справи про банкрутство є наявність безспірних вимог кредитора до боржника, які становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

При цьому, саме відкриття виконавчого провадження шляхом винесення відповідної постанови є тією обставиною, з якою пов'язується безспірність вимог кредитора. В іншому порядку безспірність вимог кредитора не може бути підтверджена.

Відповідно, і встановлений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" трьохмісячний строк починає свій відлік після пред'явлення виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити перелік документів, що додаються до заяви, зокрема, докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора.

Також пунктом 3 частини 7 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що до заяви кредитора - органу доходів і зборів чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, заявник-кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство якщо, зокрема, заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, Луцька об'єднана державна податкова інспекція до заяви про порушення провадження по справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Західармапром" надала копію постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 року №803/663/14, якою задоволено позов Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Західармапром" про стягнення податкового боргу в сумі 473112 гривень 42 коп. та копії інкасових доручень, направлених до банків.

Постанови органів державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження на виконання вказаного судового рішення в підтвердження того, що вимоги ДПІ до боржника не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, як це вимагає ч.2 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Луцька об'єднана державна податкова інспекція не надала.

Оскільки саме з фактичним відкриттям виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, законодавець пов'язує початок перебігу трьохмісячного строку незадоволення вимог ініціюючого кредитора, як однієї з передумов для порушення провадження у справі про банкрутство, лише судове рішення за відсутності виданого на його підставі виконавчого документа та постанови органу Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження не може бути підтвердженням безспірності грошових вимог.

Оскільки чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що доводи скаржника не відповідають поняттю безспірних вимог кредиторів, якими згідно частини 3 статі 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Слід також зазначити, що інкасові доручення, на які, як на доказ безспірності вимог покликається Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, не є таким доказом.

Інкасове доручення № 1 від 13.06.2014 р. на суму 473112,42 грн., та інкасове доручення № 2 від 13.06.2014 р. на суму 473112,42 грн., повернуті банком без виконання не у зв'язку з відсутністю грошових коштів на рахунку боржника, а у зв'язку із завершенням банківської діяльності відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, господарський суд Волинської області правомірно та на законних підставах повернув без розгляду заяву Луцької об'єднаної податкової інспекції про порушення справи про банкрутство.

Таким чином, оскаржувана ухвала господарського суду Волинської області є законною та обґрунтованою, доводи скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування даної ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 26.12.2014 р. у справі № 903/1304/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 26.12.2014 р. у справі № 903/1304/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Бригинець Л.М.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Тимошенко О.М.