ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р.Справа № 916/3292/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Мишкіної М.А.,

Будішевської Л.О.

при секретарі - Шитря О.М.

за участю представників:

Від позивача: Ліпська О.С.

Від відповідача: не з'явився

Від ІІІ особи: Десятова Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Національного університету «Одеська юридична академія»

на рішення господарського суду Одеської області

від 30 жовтня 2014р.

по справі № 916/3292/14

за позовом: Національного університету «Одеська юридична академія»

до відповідача: Приватного підприємства «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області

про розірвання договору оренди та стягнення 88 360,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Національний університет «Одеська юридична академія» звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж» про стягнення 88 360,01 грн., з яких: 76401,11 грн. заборгованість з орендної плати, 11958,90 грн. заборгованість з відшкодування витрат на утримання орендованого майна, та розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 61 від 24.07.2012р.

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилався на те, що 24.07.2012 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як орендодавцем, та Приватним підприємством «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж», як орендарем, було укладено договір оренди державного нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень загальною площею 377,80 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 24-А, що обліковуються на балансі Національного університету «Одеська юридична академія». В порушення умов п.п. 1.2, 5.1 даного договору, за якими майно передається в оренду з метою розміщення професійно - технічного навчального закладу з організацією та проведенням професійно - технічного навчання (розміщення приватних навчальних закладів, шість годин на добу крім суботи та неділі); орендар зобов'язаний використовувати орендоване майно відповідно до його мети використання та умов цього договору, а також п. 4 Постанови № 786 та Наказу Фонду державного майна України від 22.08.2000р. № 1765 «Щодо роз'яснень і рекомендацій до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна», в результаті застосування невірного розрахунку режиму роботи училища виходячи з 24-х годинного робочого дня, замість 10-ти годинного робочого дня, погодинна орендна плата за перший (базовий) місяць оренди з урахуванням орендної ставки 15 відсотків (інше використання нерухомого майна), встановлена в договорі у розмірі 2 449,98 грн., замість належної 8 819,92 грн. Таким чином, у зв'язку з неправомірним та необґрунтованим визначенням ціни договору балансоутримувачем - позивачем недоотримано від відповідача орендної плати за період з 24.07.2012р. по 31.03.2014р. на загальну суму 76 401,11 грн. Крім того, при розрахунку відшкодування витрат позивача, пов'язаних з утриманням орендованого майна за період з 01.05.2012р. по 01.04.2014р. відповідачем не в повному обсязі враховані видатки на утримання об'єкту оренди, а саме: на суму 11 958,9 грн. А тому, на підставі ст. ст. 174, 175, 193, 218 ГК України, ст. ст. 526, 527, 530, 532, 610 ЦК України, ст. ст. 15, 18 Закону України «Про освіту» позивач просив задовольнити позов.

ПП «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж» не визнало позов посилаючись на те, що договором оренди встановлено розмір орендної плати, визначений на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, та погоджений сторонами договору, а також позивачем як балансоутримувачем орендованого майна, а тому підстав для сплати іншого розміру орендної плати, ніж передбачено умовами договору, не має. Відповідного договору на відшкодування витрат з утримання орендованого майна не було укладено з вини позивача, у зв'язку з чим порядок та умови такого відшкодування не визначено. Тому підстав для стягнення заборгованості, яка між сторонами не визначена та не погоджена, не має. Сторони договору оренди виконують його умови належним чином і між ними не існує спору щодо його розірвання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.09.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, яке у письмових поясненнях просило відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі вказуючи те, що договір оренди від 24.07.2012р. укладено з ПП «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж» відповідно до вимог чинного законодавства, орендна плата за договором визначена відповідно до вимог Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, та сплачується орендарем своєчасно та у повному обсязі, станом на 13.10.2014 року заборгованість з орендної плати відсутня.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року (суддя - Никифорчук М.І.) у задоволенні позову відмовлено повністю з мотивів необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

В апеляційній скарзі Національний університет «Одеська юридична академія» просить зазначене рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована неповним дослідженням та з'ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, невідповідністю викладених у рішенні висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права. При цьому, в обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на ті ж самі обставини, що викладені в позовній заяві.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 24.07.2012 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та приватним підприємством «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж» (орендар) було укладеного договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 61, за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 377,8 кв.м. в будівлі навчального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 24-А, що обліковуються на балансі Національного університету «Одеська юридична академія», з метою розміщення професійно - технічного навчального закладу з організацією та проведенням професійно-технічного навчання (розміщення приватних навчальних закладів (шість годин на добу, крім суботи та неділі).

Умовами пунктів 3.1, 3.3, 3.4, 3.5 даного договору визначено, що погодинна орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (кожен робочий день, шість годин на добу, крім суботи та неділі) - 2449,98 грн.; орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць; розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством; орендна плата перераховуються до бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно з п.п. 5.1, 5.11 договору орендар зобов'язався використовувати орендоване майно відповідно до його мети використання (згідно з п. 1.2) та умов цього договору; здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, який діє з моменту підписання його сторонами (п. 10.1 договору).

Згідно з п. 12 додатком до цього договору є розрахунок погодинної орендної плати за оренду державного нерухомого майна, погоджений сторонами.

Зазначене в даному договорі державне нерухоме майно було передано орендареві від орендодавця за актом приймання - передачі від 24.07.2012р.

Всі умови вказаного договору оренди та акт приймання - передачі погоджені балансоутримувачем майна - Національним університетом «Одеська юридична академія», що підтверджується відповідною відміткою на договорі та акті.

Проте, 27.06.2014 року позивач звернувся до ПП «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж» з претензією № 1776-3, в якій, посилаючись на недоотримання від орендаря орендної плати за період з 24.07.2012р. по 31.03.2014р. на загальну суму 76 401,11 грн. в результаті застосування невірного розрахунку режиму роботи училища виходячи з 24-х годинного робочого дня, замість 10-ти годинного робочого дня, та орендної ставки у розмірі 10%, замість орендної ставки у розмірі 15%, а також не врахування орендарем у повному обсязі видатків балансоутримувача на утримання об'єкта оренди на суму 11 958,9 грн., виклав вимогу сплатити заборгованість за договором оренди від 24.07.2012р. у розмірі 88 360,01 грн. на рахунок Національного університету «Одеська юридична академія».

Листом від 30.07.2014 року № 31 відповідач вказану претензію відхилив з посиланням на те, що вимоги про необхідність перерахунку та сплати орендних платежів у більшому розмірі, ніж це передбачено чинним договором оренди, а також вимоги про стягнення коштів за відшкодування витрат на утримання об'єкту оренди без відповідного розрахунку, здійсненого з урахуванням умов договору оренди щодо площі займаних приміщень, часу їх використання та обсягів наданих послуг, є необґрунтованими та не можуть бути задоволені.

У зв'язку з цим позивач і звернувся до господарського суду з даним позовом.

Як вбачається, предметом спору у справі є вимога Національного університету «Одеська юридична академія» до приватного підприємства «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж» про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 76401,11грн., заборгованості з відшкодування витрат на утримання орендованого майна в сумі 11 958,9 грн. та розірвання договору оренди державного нерухомого майна від 24.07.2012р., за яким позивач не є стороною.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Отже, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та приватним підприємством «Одеський корпоративний комп'ютерний коледж» на підставі договору оренди від 24.07.2012р. виникли цивільно - правові відносини, зміст яких становлять їх взаємні права і обов'язки щодо передачі державного нерухомого майна у користування та його приймання і оплати користування майном (ст. ст. 11, 509 ЦК України).

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Водночас, статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 628, 629 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди. Умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

За змістом ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, згідно з п. 3.1 спірного договору оренди, погодинна орендна плата визначена сторонами на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (кожен робочий день, шість годин на добу, крім суботи та неділі) - 2449,98 грн. Ця істотна умова договору була погоджена позивачем та у наступному узгоджений сторонами розмір орендної плати не переглядався та не змінювався.

Відповідачем своєчасно та у повному обсязі сплачується орендна плата у розмірі встановленому договором, відповідно до площі орендованих приміщень і станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом заборгованість з орендної плати за вказаним договором оренди у відповідача відсутня.

Таким чином, оскільки договором оренди встановлено розмір орендної плати, то відсутні підстави для сплати орендарем іншого розміру орендної плати (у тому числі у розмірі 8819,92 грн., що розрахована позивачем), ніж передбачено умовами договору.

Відтак, правильним є висновок місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 76401,11грн. є необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів зауважує, що викладені в позовній заяві доводи та обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема щодо невірного застосування розрахунку режиму роботи училища та орендної ставки, зводяться передусім до незгоди з розрахунком розміру орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 та встановленої сторонами у договорі. Однак, такі доводи та обставини можуть бути підставою позову при зверненні до суду з вимогами про внесення відповідних змін у договір оренди щодо розміру орендної плати, але аж ніяк не можуть бути підставою для стягнення орендної плати у розмірі більшому, ніж встановленому в договорі оренди. А тому такі доводи до уваги при вирішенні даного спору прийняті бути не можуть.

Як встановлено судом, за умовами п. 5.11 договору оренди, орендаря зобов'язано здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

За твердженням відповідача, він неодноразово звертався до позивача з пропозицією укласти відповідний договір, однак останнім вони залишались без розгляду. Відповідач вказане твердження не спростував. Таким чином, оскільки відповідного договору на відшкодування витрат орендованого майна сторонами не було укладено, то ними і не визначено порядок та умови такого відшкодування, у тому числі його розміри, строки сплати тощо.

Разом з тим, в матеріалах справи не міститься належного обґрунтування пред'явлених вимог в цій частині, не наведено розмір видатків, який повинен сплачуватись, а обчислений позивачем розрахунок заборгованості у розмірі 11 958,9 грн. об'єктивно нічим не підтверджений.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо недоведеності позовних вимог в частині стягнення заборгованості за утримання майна у розмірі 11 958,9 грн.

Підстави розірвання договору за рішенням суду визначені ст. 651 ЦК України, згідно з якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Разом з тим, позивач не є стороною договору оренди від 12.07.2012р.

Таким чином, оскільки під час вирішення даного спору по суті обставин істотного порушення договору оренди чи невиконання своїх зобов'язань за цим договором з боку відповідача судом не встановлено, окрім того позивач не є його стороною, то правові підстави для розірвання договору оренди від 24.07.2012 року відсутні.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року у справі № 916/3292/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Національного університету «Одеська юридична академія» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Мишкіна М.А.

Будішевська Л.О.