ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Справа № 925/2424/14

Господарський суд у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., при секретарі судового засідання Яцен Ю.Ф., особисто: Турченка С.В. (від відповідача, керівник, за посадою), за участю: представників за довіреностями Вишневецького А.В. (від позивача), Наумця О.І. (від відповідача), розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду справу за позовною заявою

позивача товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Агросвіт"

до відповідача приватного підприємства "Перлина"

про - стягнення 52553,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 52571,00 грн. (з них: 38091,88 грн. основного боргу, 14479,12 грн. 30% річних за період з 10.10.2013 по 23.12.2014) з підстав несплати відповідачем коштів у визначений договором строк за отриманий відповідачем товар (добрив, засобів захисту рослин) та відшкодування у зв'язку з цим судового збору.

У ході розгляду справи представник позивача подав заяву від 27.01.2015 №27/2 (вх. суду №2029/15 від 27.01.2015) про зменшення позовних вимог у зв'язку з погашенням відповідачем суми заборгованості на суму 18 грн. (платіжне доручення від 20.01.2015 №9) і просив стягнути 52553,00 грн. (з них: 38073,88 грн. основного боргу, 14479,12 грн. 30% річних за період з 10.10.2013 по 23.12.2014) з тих же підстав та відшкодування у зв'язку з цим судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив,

що згідно з п.4.4. Договору «при перерахуванні коштів на розрахунковий рахунок Продавця, Покупець зобов'язується вказати в призначенні платежу, згідно якого Договору здійснюється платіж з зазначенням дати та № Доповнення. В разі відсутності таких реквізитів Продавець самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення існуючих зобов'язань Покупця»,

що вказане відповідачем у платіжних доручення від 05.11.2013 №181 - 22000,00 грн. і від 15.11.2013 №197 - 39846,80 призначення платежу «за мікродобрива за 2013 р» не відповідає вимогам п.4.4. договору, тому ним було самостійно визначено порядок та напрями зарахування отриманих сум, а саме: 22000,00 грн., сплачених згідно з платіжним дорученням від 05.11.2013 №181 було зараховано у погашення боргу за попередніми договорами від 13.04.2011 №70 - у сумі 18308,44 грн. та від 08.05.2012 №96 - у сумі 3691,56 грн., 39846,80 грн., сплачених згідно з платіжним дорученням від 15.11.2013 №197, було зараховано у погашення боргу за договором від 08.05.2012 №96 - у сумі 16073,88 грн. та за договором від 01.04.2013 №88 - у сумі 23772,92 грн., 18,00 грн., сплачені згідно з платіжним дорученням від 20.01.2015 №9 зараховано у погашення боргу за договором від 01.04.2013 №88,

що у зв'язку з цим борг відповідача за договором від 01.04.2013 складає 38073,88 грн.

Відповідач у відзиві на позов та у судовому засіданні позов не визнав повністю і на його заперечення вказав,

що зобов'язання за договором виконав повністю, що підтверджується наданими суду доказами сплати,

що за договором від 08.05.2012 №96 на суму 61473,60 грн. повністю розрахувався одним платіжним дорученням 23.08.2012 №151, згідно з виставленими рахунками,

що аналогічно повністю розрахунки були ним проведені і за угодами 2011 року і позивач ніяких претензій не пред'являв.

У засіданні оголошувалась перерва з 22.01.2015, про що учасники засідання були повідомлені під розписку.

Відповідно до ст.75, 85 Господарського процесуального кодексу України суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступне.

Згідно з договором поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції від 01.04.2013 №88 (далі - Договір-88) та доповненнями до нього від 13.05.2013 №1/тк, від 06.06.2013 №2/тк по накладним від 13.05.2013 №ЧФ/05-102, від 06.06.2013 №ЧФ/06-057 відповідач отримав від позивача товар для виробництва сільськогосподарської продукції (агролайт, добриво Стармакс ВМо, добриво Стармакс Голд ультра) в кількості, асортименті та по цінах, вказаних у накладних на загальну суму 61864,8 грн.

Позивач вказує про проведення відповідачем розрахунку з ним на суму 23772,92 грн. Однак, фактично відповідачем після отримання товару було сплачено 61864,80 грн., що підтверджується наданими відповідачем суду платіжними дорученнями від 05.11.2013 №181 на суму 22000,00 грн., від 15.11.2013 №197 на суму 39846,80 грн., від 20.01.2015 №9 на суму 18,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі матеріалами, зокрема, вищеназваними Договором-88, накладними, платіжними дорученнями, а також випискою банку по рахунку відповідача за 05.11.2013, за 15.11.2013

Таким чином, основний борг відповідача на суму 38091,88 грн. за Договором-88 відсутній, тому у вимозі про його стягнення необхідно відмовити.

У той же час відповідач здійснював оплату отриманого за Договором-88 товару несвоєчасно. Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач має право на стягнення 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.11.4. Договору-88 сторонами установлено інший розмір процентів - 30%. Розрахунок 30% річних позивача на суму 14479,12 грн. за вказаний ним період є не вірним, оскільки розрахунок здійснено на невірну суму основного боргу. Стягненню ж саме за заявлений позивачем період підлягає 1706,51 грн. річних згідно з приведеним нижче розрахунком за такою формулою (сума прострочення * дні прострочення * 30%:365:100) і за такі періоди:

10.10.2013 - 05.11.2013 (61864,80*27*30:365:100) =1372,89

06.11.2013 - 15.11.2013 (39864,80*10*30:365:100) =327,66

16.11.2013 - 23.12.2014 (18*403*30:365:100) = 5,96

У стягненні решти 30% річних на суму 12772,61 грн. (14479,12 - 1706,51) необхідно відмовити.

Таким чином, позов підлягає позов підлягає частковому задоволенню.

Доводи позивача про зарахування ним платежів 2013 року у рахунок погашення боргів попередніх періодів суд відхиляє з наступних мотивів:

договір регулює відносини сторін саме за цим Договором, а не правовідносини сторін взагалі, в тому числі і за усіма іншими договорами. Через те таке вільне тлумачення позивачем п.4.4 Договору, як можливість одностороннього зарахування сплачених відповідачем коштів за іншими зобов'язаннями відповідача у зв'язку з тим, що відповідач точно і буквально не вказав реквізити записані у Договорі, не може бути визнане правомірним;

платіжні доручення відповідача від 05.11.2013 №181 та від 15.11.2013 №197 містять такі ідентифікуючі ознаки призначення платежу, які не викликають будь-яких сумнівів у тому, за що саме платив відповідач - "за мікродобрива за 2013 рік". Тобто не за 2011 рік і не за 2012 рік, в рахунок яких їх зарахував позивач;

позивач не надав суду доказів (первинних бухгалтерських документів і розрахунків за ними) щодо існування такого боргу і правомірності своїх дій по боргів за іншими договорами;

навпаки, як вбачається з наданих відповідачем доказів у 2012 році він отримав від позивача за договором від 08.05.2012 №96 товар на суму 61473,60 грн. (6300+55173,60). За цей товар він розрахувався повністю одним платіжним дорученням від 23.08.2012 №151 на суму 61473,60 грн. Цільове призначення цього платежу не викликає сумнівів з огляду на дати накладних, згідно з якими здійснювався платіж (незважаючи на невідповідність запису у платіжному дорученні п.4.4 договору №96). Тому доводи позивача про правомірність зарахування ним в рахунок погашення боргу за договором від 08.05.2012 №96 платежів, здійснених у 2013 році відповідачем, є нікчемними у зв'язку з відсутністю цього боргу;

також непрямим доказом, на який суд зважає, як на об'єктивну обставину, що сума сплачених відповідачем 5 і 15 листопада 2013 року коштів точно співпадала б із сумою поставки, якби не помилка. Так, якщо від суми поставки 61864,80 вирахувати першу суму оплати 22000, то залишок боргу буде 39864,80. Відповідач сплатив 39846,80 грн., у зв'язку з чим і залишився борг у 18 грн., який він заплатив, виявивши помилку після отримання позовної заяви.

Сума заявлених вимог 52553,00 грн. Судові витрати по справі складають 1827,00 грн. Сума задоволених вимог 1706,51 грн. Пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 59,32 грн. (1706,51 х 1827,00 : 52553,00).

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, на підставі ст.193 ч.1 Господарського кодексу України, ст.625 Цивільного кодексу України суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Перлина» (20146, Черкаська область, Маньківський район, с.Молодецьке, вул.Леніна,50, ідентифікаційний код 32230768) 1706,51 грн. 30% річних, 59,32 грн. судових витрат - разом 1765,83 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят п'ять гривень вісімдесят три копійки).

Направити дане судове рішення сторонам рекомендованим листом з повідомленням.

Повне судове рішення складено 04.02.2015.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.А. Хабазня

3