КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа№ 910/12493/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 - особисто

ОСОБА_3 - на підставі договору

від відповідача Ставицького Б.О. - директор

від третьої особи з

самостійними вимогами

на предмет спору не з'явились

від третьої особи без

самостійних вимог

на предмет спору ОСОБА_5 - дов. №4 від 09.01.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги 1) ОСОБА_6

2) ОСОБА_2

на рішення господарського суду міста Києва

від 03.11.2014 р. (суддя Смирнова Ю.М.)

у справі №910/12493/14

за позовом ОСОБА_2

(далі - ОСОБА_2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Українська Агрохімічна Компанія»

(далі - ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7)

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників

ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» від 02.10.2009 р.,

оформленого протоколом №02/10-01

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

ОСОБА_6

(далі - ОСОБА_6)

до ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників

ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» від 02.10.2009 р.,

оформленого протоколом №02/10-01

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.11.2014 р. у справі №910/12493/14 в задоволенні позовів ОСОБА_2 та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_6 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржене рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями ОСОБА_2, місцевим судом не взято до уваги того факту, що його не було повідомлено про день, час, місце та порядок денний проведення загальних зборів учасників ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія», на яких було прийнято спірні рішення, оформлені протоколом №02/10-01 02.10.2009 р. тощо.

ОСОБА_6 також не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати в частині, що стосується його позовних вимог та прийняти нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що обставини, які мають значення для справи з'ясовано місцевим судом не в повному обсязі, судом неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема ст. 61 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст. 248, 249 ЦК України, порушено норми процесуального права тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 р. апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_2 прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено розгляд справи на 23.12.2014 року.

22.12.2014 р. до Київського апеляційного господарського суду надійшла спільна заява ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія», ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про затвердження мирової угоди у справі №910/12493/14, якою заявники просили суд апеляційні скарги задовольнити, оскаржене рішення скасувати та затвердити укладену між ними й додану до заяви мирову угоду від 22.12.2014 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_7, як і його представник в судове засідання 23.12.2014 р. не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте копію ухвали Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 р. відділенням поштового зв'язку повернуто з причин закінчення терміну зберігання.

В судове засідання 23.12.2014 р. з'явилися позивач та його представник, представники відповідача та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, подану заяву про затвердження мирової угоди у справі №910/12493/14 підтримали, просили її задовольнити.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням передбачених розділом ХІІ ГПК України особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» (п. 8) визначено, що норми ГПК щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції, крім передбаченого ст. 24 ГПК права залучати до участі у справі іншого відповідача, здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним відповідачем та зазначеного у ст. 27 ГПК права залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Апеляційна інстанція не застосовує положення ГПК щодо затвердження господарським судом мирової угоди та відмови позивача від позову.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заяву ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія», ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про затвердження мирової угоди у справі №910/12493/14 слід залишити без задоволення.

Позивач, його представник, представники відповідача та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору в судовому засіданні 23.12.2014 р. доводи апеляційних скарг підтримали, просили скарги задовольнити, оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 р., з огляду на неявку в судове засідання представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору розгляд справи відкладено на 20.01.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р., через неявку в судове засідання всіх учасників судового процесу розгляд справи відкладено на 03.02.2015 року.

В судове засідання 03.02.2015 р. представник третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору не з'явився, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справ не надіслав.

Присутні в судовому засіданні позивач, його представник, представники відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору вважали за можливе здійснення розгляду справи за відсутності представника третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Позивач, його представник та представник відповідача доводи апеляційних скарг підтримали, просили скарги задовольнити, оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору доводи апеляційних скарг заперечив, просив не брати їх до уваги, обидві скарги залишити без задоволення, а оскаржене рішення - без змін.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників інших учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Так, ОСОБА_2 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія», оформленого протоколом №02/10-01 від 02.10.2009 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення права як учасника товариства позивача не було повідомлено про скликання та проведення цих загальних зборів,що є підставою для визнання оспорюваного рішення недійсним тощо.

В ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_7 залучено до участі у справі в якості третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також прийнято для спільного розгляду позов ОСОБА_6 до ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» від 02.10.2009 р., оформленого протоколом №02/10-01.

Позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 мотивовано тим, що в порушення ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» рішення загальних зборів товариства прийняте неповноважними зборами (без необхідного кворуму), оскільки в протоколі зазначена особа (ОСОБА_8), яка на момент проведення загальних зборів не мала права представляти інтереси учасника товариства - ОСОБА_6, адже ОСОБА_6 скасував довіреність на ім'я ОСОБА_8 тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відтак прийняв рішення про відмову в задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Так, відмовляючи в задоволенні позовів, місцевий суд посилався на те, що ОСОБА_6 для реалізації свого права на скасування довіреності не вчинено передбачених законодавством дій, загальні збори учасників ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» від 02.12.2008 р. були повноважними - участь в них приймали учасники, які в сукупності володіють більше 60 відсотками голосів тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, як встановлено судом першої інстанції, 17.01.2005 р. Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією проведено державну реєстрацію ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» та видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Загальними зборами учасників ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» затверджено статут (далі - Статут) цього товариства в новій редакції (протокол №19/12/2008 від 19.12.2008 р.), 23.12.2008 р. проведена державна реєстрація змін до Статуту.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії протоколу №02/10-01 загальних зборів учасників ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія», 02.10.2009 р. відбулись спірні загальні збори учасників відповідача (далі - Загальні збори).

Положеннями ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент проведення Загальних зборів) визначено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Представники учасників можуть бути постійними або призначеними на певний строк. Учасник вправі в будь-який час замінити свого представника в загальних зборах учасників, сповістивши про це інших учасників. Учасник товариства з обмеженою відповідальністю вправі передати свої повноваження на зборах іншому учаснику або представникові іншого учасника товариства. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному (складеному) капіталі.

Аналогічні положення щодо права учасників призначати для роботи в загальних зборах своїх представників встановлено приписами п. 9.2 Статуту ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія».

У відповідності до Статуту ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» (в редакції, яка діяла на момент проведення Загальних зборів), учасниками товариства були: ОСОБА_2 із часткою 12,37736% статутного капіталу товариства; ОСОБА_7 із часткою 12,36478% статутного капіталу товариства; ОСОБА_6 із часткою 50,31447% статутного капіталу товариства; ОСОБА_9 із часткою 12,36478% статутного капіталу товариства; ОСОБА_10 із часткою 12,57862% статутного капіталу товариства.

Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів (ч. 1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства»).

Як встановлено місцевим судом та підтверджено матеріалами справи, 02.10.2009 р. участь у Загальних зборах товариства брали учасники товариства (їх представники), які на дату проведення зборів володіли 87,62265% у статутному капіталі товариства:

- ОСОБА_7, що володіє 12,36478% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_9, що володіє 12,36478% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_8, який:

представляв ОСОБА_6, що володіє 50,31447% статутного капіталу товариства на підставі посвідченої державним нотаріусом Одинадцятої київської нотаріальної контори Кузьменко Ю.В. 31.10.2008 р та зареєстрованої у реєстрі за №7-2352 довіреності,

діяв від імені ОСОБА_10, яка володіла 12,57862% статутного капіталу товариства на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м. Ліберец (Чехія) ОСОБА_11 13.11.2008 р. у книзі завірень: О-9373/2008.

За твердженнями ОСОБА_6 своїх повноважень як власника 50,31447% статутного капіталу товариства брати участь та здійснювати голосування на Загальних зборах іншим особам він не передавав, заявою від 20.11.2008 р. скасував видану на ОСОБА_8 довіреність на представництво від 31.10.2008 р.

Проте, такі доводи ОСОБА_6 не заслуговують на увагу з огляду на положення ст. 249 ЦК України, якими встановлено, що особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, які виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників.

Крім цього, згідно п. 155 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. №20/5 (чинної на момент проведення Загальних зборів), посвідчені нотаріусами довіреності, а також довіреності, видані в порядку передоручення, припинення їх дії, підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей в установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей порядку.

Як видно з наданого третьою особою без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей №9056124 від 28.11.2008 р., станом на день проведення Загальних зборів в ньому відсутній запис на підтвердження факту припинення 20.11.2008 р. дії довіреності від 31.10.2008 р.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку, що для реалізації свого права на скасування довіреності особа, яка її видала, має вчинити передбачені законодавством дії, зокрема, звернутись із відповідною заявою до нотаріуса (державного нотаріального архіву), а відомості про скасування довіреності підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей. Саме по собі волевиявлення особи (без дотримання наведеної вище процедури) не свідчить про скасування відповідної довіреності й подана ОСОБА_6 заява не направлена на скасування довіреності, а є лише повідомленням про її скасування.

В матеріалах справи також відсутні докази, які б підтверджували факт повідомлення відповідача та ОСОБА_8 про скасування довіреності від 31.10.2008 р., як цього вимагають приписи ст. 249 ЦК України.

За таких обставин, Загальні збори були повноважними, оскільки участь в них приймали учасники, які в сукупності володіють більше 60 відсотками голосів, що спростовує доводи ОСОБА_6 про відсутність на них кворуму.

У відповідності до ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент проведення Загальних зборів), про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.

Положеннями п. 9.5 Статуту ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія» встановлено, що про проведення загальних зборів учасники повідомляються усно чи письмово із зазначенням часу і місця проведення загальних зборів та порядку денного.

Таким чином, Статутом передбачено можливість повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів усно, при цьому не визначено конкретних способів такого повідомлення, як і не встановлено обов'язкового надіслання учаснику письмового повідомлення в такому разі, відтак відсутність повідомлення у позивача не може бути належним доказом порушення його прав тощо.

Постановою пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» (п.п. 17, 18) визначено, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства). При вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства з підстав недопущення до участі в них акціонерів (учасників) товариства судам необхідно з'ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність) істотно вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується.

Згідно копії протоколу №02/10-01 від 02.10.2009 р. (яким оформлено спірне рішення) рішення Загальних зборів було прийнято 87,62265% голосів учасників, натомість позивач - ОСОБА_2 станом на час проведення Загальних зборів володів часткою 12,37736% статутного капіталу ТОВ «Українська Агрохімічна Компанія», тому відсутність або присутність його на Загальних зборах істотно вплинути на прийняття рішення Загальних зборів не могла.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянтів по суті апеляційних скарг, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 03.11.2014 р. у справі №910/12493/14 - без змін.

Матеріали справи №910/12493/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун