КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа№ 910/20447/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від позивача - Полив'яна Ю.М.

від відповідача - не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СІБ-Агро" на рішення господарського суду м. Києва від 12.11.2014 року у справі №910/20447/14 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий

комплекс "Панвітек"

про стягнення 929706,69 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "Панвітек" (03049, м. Київ, вул. Богданівська будинок 2, ідентифікаційний код 34224583), на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО" (36007 м. Полтава вул. Маршала Бірюзова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 32257135) основну заборгованість у розмірі 630713 (шістсот тридцять тисяч сімсот тринадцять) грн.. 08 коп., інфляційні витрати в розмірі 89281 ( вісімдесят дев'ять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 50 коп., 10 % річних в розмірі 59602 (п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот дві) грн. 40 коп. пеню в розмірі 41108 (сорок одна тисяча сто вісім) грн. 67 коп., 16414 (шістнадцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 11 коп. судового збору. В частині стягнення 60057,70 грн пені відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва в частині відмови в стягненні пені в розмірі 60057,70 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 року апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено до розгляду.

В судове засідання 27.01.2015 року представник відповідача не з'явився.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 27 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "ПАНВІТЕК" (далі - відповідач, покупець) укладено Договір поставки № 105 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, позивач зобов'язується передавати у власність покупця комбікорм, а покупець прийняти і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.2 договору сторони домовились, що усі видаткові накладні, за якими постачальник поставив покупцеві товар протягом терміну дії цього договору, відносяться до цього договору, якщо інше не випливає з відміток або тексту цих накладних.

Згідно з п.3.2, 3.3 договору терміни поставки конкретних партій товару узгоджуються сторонами додатково шляхом підписання відповідних додаткових угод або здійснення конклюдентних дій сторін, пов'язаних з передачею-прийманням товару. Якщо не вказано в договорі (додаткових угодах до нього) поставка товару здійснюється на умовах СРТ Україна, Чернігівська обл.., пгт. Березна, склад покупця, згідно Інкотермс в редакції 2010 року.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що ціна на товар вказується у видаткових накладних постачальника. У вартість товару включаються усі витрати постачальника згідно з базисом поставки.

Відповідно до п.5.1 договору оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної постачальника.

Постачальник надає покупцеві (його представникові) на товар, що поставляється відповідно до договору, наступні документи (супровідні документи): рахунки-фактури на товар, посвідчення про якість товару, товарно-транспортні накладні.

Відповідно до п.11.2 договору останній набуває чинності з 01.01.13 і діє до 31.12.13, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору.

Позивач на виконання умов Договору здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 3332388,19 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними та довіреностями на отримання товарино-матеріальних цінностей:

Видаткові накладні Довіреності

дата вид. № видат. варт. товару, дата дов. на № дов. на отрим.

наклад. наклад пост. за отрим. тцм тцм

вид. наклад.

02.01.13 91 489,60 02.01.2013 1

05.01.13 101 170,80

11.01.13 94 803,70

15.01.13 112 080,60 15.01.2013 14

19.01.13 113 045,30

10.02.13 94 540,60 08.02.2013 31

15.02.13 95 329,90

02.03.13 94 452,90 02.03.2013 44

13.03.13 84 893,60 13.03.2013 60

13.04.13 99 965,10 12.04.2013 84

30.04.13 91 056,32 30.04.2013 98

12.05.13 90 031,13 12.05.2013 101

05.06.13 87 603,92 03.06.2013 138

12.06.13 82 716,92 27.06.2013 163

30.06.13 88 418,42

10.07.13 93 685,58 10.07.2013 180

10.07.13 95 855,40

10.07.13 87 119,92

11.07.13 93 766,09

11.07.13 93 420,08

12.07.13 101 397,71

16.07.13 99 858,00

17.07.13 101 022,52 17.07.2013 192

17.07.13 87 615,00

18.07.13 92 205,32

31.07.13 109 854,00 31.07.2013 204

05.08.13 100 671,92

06.08.13 101 191,92

08.08.13 101 295,92

27.08.13 111 487,92 27.08.2013 247

31.08.13 100 879,92

07.09.13 83 895,08 06.09.2013 261

10.09.13 82 875,08

24.09.13 86 427,00 20.09.2013 281

30.09.13 86 265,00 30.09.2013 289

Зазначені вище видаткові накладні підписані та скріплені печаткою відповідача (копії наявні в матеріалах справи, оригінали були оглянуті в судовому засіданні судом першої інстанції). Вказані видаткові накладні підписані з боку відповідача без жодних зауважень та заперечень щодо належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіб-Агро" прийнятих на себе за договором № 105 від 27.12.12 зобов'язань.

Внаслідок підписання вказаних видаткових накладних та приймання товару в обсягах поставлених позивачем у відповідача виник обов'язок сплатити позивачу вартість поставленого товару в сумі 3332 388,19 грн.

Відповідач в порушення умов Договору, оплату поставленого позивачем товару в повному обсязі не здійснив. Як вбачається з наявних в матеріалах справи виписках з рахунку позивача, відповідачем в період з 14.02.13 по 30.09.13 було здійснено ряд платежів за поставлений товар на загальну суму 2701675,11 грн.

Враховуючи викладене, за твердженням позивача (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), у відповідача утворилась заборгованість за договором поставки в розмірі 630713,08 грн., оскільки, відповідач, в порушення своїх зобов'язань за Договором поставки оплату за поставлений товар не здійснив, позивач також просв стягнути з відповідача 89281,50 грн. втрат від інфляції, 101166,37 грн. пені та 59602,40 грн. - 10 % річних.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що отримання товару відповідачем та наявність заборгованості визнано відповідачем у актах звірки взаємних розрахунків від 01.02.2013 року, від 01.04.2013 року, від 01.06.2013 року, від 01.07.2013 року, від 02.09.2013 року, від 01.11.2013 року, що підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору поставки № 105 від 27 грудня 2012 року товар станом на момент вирішення спору складав 630713,08 гри., а строк виконання зобов'язань покупцем своїх грошових зобов'язань станом на момент вирішення спору настав.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар підтверджується видатковими накладними та актами звірки взаємних розрахунків, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення основної заборгованості за договором поставки № 105 від 27 грудня 2012 року в розмірі 630 713,08 грн.

Крім основного боргу, позивач також просив стягнути з відповідача 59602,40 грн. - 10 % річних, 101166,37 грн. пені та 89281,50 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідач у встановлений договором поставки строк свого обов'язку по сплаті коштів за поставлений товар не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.3 договору поставки № 105 від 27 грудня 2012 року у разі прострочення здійснення пати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від просроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми.

Колегією суддів здійснено перерахунок розміру інфляційних нарахувань та 10% річних від простроченої суми, що підлягають стягненню з відповідача, у зв'язку з чим колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що наданий позивачем в додатку до позовної заяви розрахунок 10 % річних та інфляційних нарахувань є арифметично вірним та обґрунтованим, тому вказані вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною першою ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 10.3 Договору поставки, для штрафних санкцій, передбачених умовами цього Договору, термін позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за даним договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов'язань.

З огляду на приписи ст. 232 ГК України, суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені частково, тільки за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, в сумі 41108,67 грн. (за період з 01.10.2013 року по 01.04.2014 року) та відмовив позивачу у стягненні решти суми пені.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що: "Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції".

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем та відповідачем в п. 10.3 договору поставки №105 від 27.12.2012 року передбачено можливість нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання за весь період прострочення, а не тільки на протязі шести місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 101166,37 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі згідно арефметично вірного розрахунку позивача.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції позивачем було зменшено розмір позовних вимог до 880763,35 грн., таким чином, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 978,87 грн. судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО" сплатило судовий збір за подання апеляційної скарги в більшому розмірі ніж передбачено Законом України «Про судовий збір» враховуючи оскарження рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні пені в розмірі 60057,70 грн.

Позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 7894,19 грн. (8807,69-913,50).

Так, колегія суддів дійшла висновку про повернення надлишково сплаченого судового збору у розмірі 978,87 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 12.11.2014 року у справі №910/20447/14 змінити та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "ПАНВІТЕК" (03049 м. Київ, вул. Богданівська будинок 2, ідентифікаційний код 34224583) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО" (36007 м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 32257135) основну заборгованість у розмірі 630713 (шістсот тридцять тисяч сімсот тринадцять) грн. 08 коп., інфляційні втрати в розмірі 89281 (вісімдесят дев'ять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 50 коп., 10 % річних в розмірі 59602 (п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот дві) грн.40 коп., пеню в розмірі 101166 (сто одну тисячу сто шістдесят шість) грн. 37 коп., 17615 (сімнадцять тисяч шістсот п'ятнадцять) грн. 27 коп. судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО" (36007 м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 32257135) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 978 (дев'ятсот сімдесят вісім) грн. 87 коп., що був сплачений платіжним дорученням № 945 від 18.09.2014, що знаходиться в матеріалах справи.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо-виробничий комплекс "ПАНВІТЕК (03049 м. Київ, вул. Богданівська будинок 2, ідентифікаційний код 34224583) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО" (36007 м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 32257135) 913,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "СІБ-АГРО" (36007 м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 32257135) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7894 (сім тисяч вісімсот дев'яносто чотири) грн. 19 коп., що був сплачений платіжним дорученням № 1012 від 11.12.2014, що знаходиться в матеріалах справи.

4. Видачу наказів доручити господарському суду м. Києва.

5. Справу № 910/20447/13 повернути до господарського суду м. Києва.

6. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 27.01.2015 року.