ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Справа № 925/145/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Зарудна Д.В. - представник за довіреністю,

від відповідача - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково -

виробничий центр по біологічному захисту рослин",

с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Селекційний

племзавод "Золотоніський", с. Піщане, Золотоніського району,

Черкаської області

про стягнення 63 398 грн. 80 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково - виробничий центр по біологічному захисту рослин" до товариства з обмеженою відповідальністю "Селекційний племзавод "Золотоніський" про стягнення заборгованості, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання №198 від 02 липня 2014 року в розмірі 61 693 грн. 80 коп., в тому числі: 55 000 грн. 00 коп. основний борг, 2 310 грн. 44 коп. пеня, 533 грн. 36 коп. 3% річних та 3 850 грн. 00 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27 січня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 10 лютого 2015 року.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача 55 000 грн. 00 коп. основного боргу, 2 310 грн. 44 коп. пені, 533 грн. 36 коп. 3% річних та 5 555 грн. 00 коп. інфляційних втрат, всього 63 398 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вказана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому судом розглядається позов товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково - виробничий центр по біологічному захисту рослин" з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27 січня 2015 року було зобов'язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 10 лютого 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/145/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 02 липня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково - виробничий центр по біологічному захисту рослин" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Селекційний племзавод "Золотоніський" (замовник) було укладено договір постачання за №198.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору постачальник, у визначений за згодою сторін термін, зобов'язався виробити, а замовник - придбати замовлену біопродукцію для біологічної боротьби зі шкідниками і хворобами сільськогосподарських культур.

Постачальник зобов'язався виробити та продати замовнику біологічну продукцію (трихограму) через Канівську районну біологічну лабораторію на суму 55 000 грн. 00 коп. (п. 2.1. договору).

Позивач свої зобов'язання за договором поставки виконав повністю та поставив відповідачу біологічну продукцію на загальну суму 55 000 грн. 00 коп., що підтверджується копією накладної №12 від 14 липня 2014 року.

Товар було прийнято відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої довіреністю №628 від 14 липня 2014 року особи у вищенаведеній накладній.

Однак відповідач зобов'язання по оплаті поставленого товару не виконав.

Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача 55 000 грн. 00 коп. заборгованості за поставлений товар згідно договору постачання № 198 від 02 липня 2014 року.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 3.1. договору поставки замовник проводить попередню оплату вартості біопродукції в розмірі 50% на протязі семи банківських днів з моменту підписання даного договору та 50% після внесення трихограми згідно акта виконаних робіт, але не пізніше листопада 2014 року.

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (ч. 3 ст. 254 ЦК України).

Отже, з урахуванням п. 3.1. договору поставки відповідач повинен був сплатити 27 500 грн. 00 коп. до 11 липня 2014 року (включно) та до 30 листопада 2014 року - решту суми.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за поставлений товар, а також не було спростовано доводи та обґрунтування позивача.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, сума боргу в розмірі 55 000 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Пунктом 5.3. договору поставки передбачена відповідальність за порушення відповідачем строків оплати вартості одержаного товару, а саме: пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Позивачем на підставі п. 5.3. договору поставки заявлено вимогу про стягнення з відповідача 2 310 грн. 44 коп. пені (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Слід вказати, що розмір пені нарахований позивачем в меншому розмірі, оскільки останній застосував подвійну облікову ставку НБУ в розмірі 13%, однак з 17 липня 2014 року облікова ставка НБУ складає 12,5%, подвійна - 25%.

Крім того позивач не був позбавлений можливості нараховувати пеню з 12 липня 2014 року (в розрахунку вказано 01 серпня 2014 року), оскільки, як вказувалося вище, 27 500 грн. 00 коп. відповідач повинен був оплатити до 11 липня 2014 року.

Проте позивач самостійно визначив період нарахування та розмір пені, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 5 555 грн. 00 коп. боргу, що виник внаслідок інфляції та 533 грн. 36 коп. 3% річних (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем також в меншому розмірі, однак позивач самостійно визначив суму інфляційних та річних, а тому заявлені до стягнення суми підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Селекційний племзавод "Золотоніський", вул. Шевченка, 61, с. Піщане, Золотоніського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 33418504 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково - виробничий центр по біологічному захисту рослин", вул. Геронимівська,3, с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 00717867, р/р 8, АТ "Райффайзен Банк "Аваль" м. Київ, МФО 380805 - 55 000 грн. 00 коп. - основного боргу, 2 310 грн. 44 коп. пені, 5 555 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 533 грн. 36 коп. 3% річних та 1 827 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 10 лютого 2015 року.

Суддя А.В.Васянович