ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р.Справа № 915/1515/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Журавльова О.О., Лисенко В.А.,

при секретарі судового засідання: Максиміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Бондар Р.В., за довіреністю;

від відповідача - Рижий В.Ф.,за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Галеніка»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 27 листопада 2014 р.

по справі № 915/1515/14

за позовом Закритого акціонерного товариства «Галеніка»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український радіаторний завод «Кронід»

про стягнення 177 864,50 дол. США, що еквівалентно 2 326 879,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Галеніка» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український радіаторний завод «Кронід» стягнення 177 864,50 дол.США, що еквівалентно 2 326 879,42 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27 листопада 2014 року (суддя Бритавська Ю.С.) в задоволенні позову Закритого акціонерного товариства "Галеніка" відмовлено повністю, з підстав того, що позивачем не доведено наявності у нього збитків у розмірі 122640,00 доларів США, що еквівалентно 1604415,11 грн., з огляду на що позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають; за заявленими позивачем позовними вимогами про стягнення з відповідача пені у розмірі 55224,50 доларів США, що еквівалентно 722464,31 грн. суд дійшов висновку про сплив позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Закрите акціонерне товариство «Галеніка» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права без повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що між сторонами не укладались ані додаткові угоди до договору, ані нові договори, умовами яких би передбачалась зміна зобов'язання відповідача поставити блок радіаторів УР 300.13.000 для комбайна на зобов'язання поставити зернозбиральний комбайн «Лида-1300-03» 2010 р.в..

Таким чином, з урахуванням ч.1 ст.202 ГК України невиконання боржником зобов'язання у термін визначений договором не є підставою для його припинення.

На думку апелянта, станом на дату звернення позивача до суду зобов'язання відповідача поставити блок радіаторів не припинене та відповідач не звільнений від обов'язку виконати це зобов'язання в натурі.

Скаржник зазначав, що пунктом 7.3 договору визначена відповідальність за непоставки товару у вигляді пені, а пунктом 7.4, відповідно до додаткової угоди №1 від 26.02.2012р. встановлено, що у разі не відвантаження товару постачальник зобов'язується поставити покупцю зернозбиральний комбайн «Лида-1300-03» 2010 р.в.

Тобто, апелянт вважає, що відповідальність, визначена п.7.3 договору має імперативний характер, оскільки виникає одразу після порушення зобов'язання, натомість відповідальністю визначена пунктом 7.4 - має диспозитивний характер, оскільки виникає не відразу після порушення зобов'язання, а настає лише після відвантаження товару пізніше узгодженої дати, а також після повної оплати вартості комбайна з урахуванням транспортних і накладних витрат.

Скаржник також вважає, що в даному випадку наявні усі чотири складові елементи складу господарського правопорушення, необхідні для відшкодування збитків: протиправна поведінка відповідача проявляється у невиконанні свого обов'язку щодо поставки товару; наявність збитків - внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань по договору позивач втратив майно у вигляді коштів сплачених по договору, а також втрачено майно а саме блок радіаторів; причинний зв'язок полягає в тому, що саме через невиконання відповідачем своїх зобов'язань позивач зазнав збитків; вина ТОВ «УРЗ «Кронід» слідує з того, що в невиконанні відповідачем своїх зобов'язань по договору наявним є прямий умисел, адже відповідач усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності щодо не поставки позивачу товару.

Крім того, апелянт зазначав, що умовами договору не передбачено шестимісячного обмеження нарахування пені а тому позивач має право нараховувати відповідачу пеню не тільки за шість місяців а до виконання зобов'язання.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено в ході апеляційного розгляду, 20.01.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український радіаторний завод "Кронід" та Закритим акціонерним товариством "Галеніка" укладений договір №20/01, за умовами якого Покупець зобов'язався прийняти та оплатити продукцію (названа в подальшому товар), а Постачальник виготовити та поставити товар в асортименті, кількості та за цінами згідно номерних специфікацій, які є невід'ємною частиною даного договору та оформлюються на всі наступні поставки в межах суми договору. Мета придбання товару - для оптової торгівлі.

Відповідно до п.2.1 договору поставка товару здійснюється у відповідності з міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів Інкотермс-2000 на умовах FCA - м. Миколаїв, Україна.

За п.2.2 договору відвантаження товару здійснюється партіями у відповідності до заявок Покупця.

Згідно з п.2.4 договору строк поставки протягом 30 днів з моменту надходження 100% передплати на розрахунковий рахунок Постачальника, згідно дати проставленої в специфікації яка є невід'ємною частиною цього договору. Датою поставки вважається дата передачі товару перевізнику для доставки Покупцю згідно п.2.1 даного договору.

Пунктами 3.1, 3.3 договору передбачено, що ціни на товар встановлюються в доларах США, включаючи вартість пакування, маркування, витрат на оформлення митних документів, сертифікатів походження товару. Валюта платежу - долар США.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що умови оплати: передплата в розмірі 100% від вартості замовленої продукції здійснюється згідно специфікації на поставку продукції. За згодою сторін умови оплати можуть бути змінені.

Відповідно до п.7.3 договору Постачальник за даним договором несе відповідальність: за порушення строків поставки товару - пеню в розмірі 0,1% від суми не поставки (недопоставки) за кожен день прострочення.

Згідно з п.7.4 договору у разі якщо Постачальник не відвантажує товар згідно умов договору (відвантаження товару пізніше узгодженої дати) то Покупець має право відмовитися від товару та вимагати повернення раніше сплачених 100% грошових коштів протягом 5 банківських днів.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що у випадку спорів та протирічок, які можуть виникнути за даним договором або у зв'язку з ним, якщо вони не можуть бути вирішені мировим шляхом, їх розгляд переноситься в Господарський суд за місцем знаходження відповідача у відповідності з його регламентом.

За п.12.2 договору всі додатки та доповнення до даного договору є невід'ємною його частиною та є дійсними, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами.

Специфікацією №1 від 20.01.2010р. до договору №20/01 від 20.01.2010р. визначено асортимент, кількість та ціну товару, що поставляється за даним договором, а саме: блок радіаторів УР 300.13.000 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218 в кількості 85 (вісімдесяти п'яти) штук на суму 151300 доларів США.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору позивачем в період з 21.01.2010р. по 09.06.2010р. було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 170000 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунків позивача та відповідача.

25.03.2010р. відповідачем повернено частину передплачених за поставку товару коштів, а саме 39360 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунків позивача та відповідача.

26.06.2012р. між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору поставки продукції №20/01 від 20.01.2010р., що є невід'ємною частиною даного договору, якою:

1. пункт 2.4 Розділу 2 "Умови поставки товару" договору поставки від 20.01.2010р. №20/01 викладено в наступній редакції: " 2.4. Датою поставки товару Покупцю є 27.06.2012р. з урахуванням надходження 100% передплати на розрахунковий рахунок Постачальника";

2. пункт 7.4 Розділу 7 "Відповідальність сторін" договору поставки від 20.01.2010р. №20/01 викладено в наступній редакції: "У разі якщо Постачальник не відвантажує товар згідно умов договору (відвантаження товару пізніше узгодженої дати) то Постачальник зобов'язується поставити Покупцю зернозбиральний комбайн "Лида-1300-03" 2010 р.в. - 1 шт. вартістю 135000 доларів США в рахунок заборгованості за договором. Відвантаження зернозбирального комбайну "Лида-1300-03" 2010 р.в. Покупцю здійснюється після оплати повної вартості комбайна з урахуванням транспортних та накладних витрат Постачальника";

3. пункт 2.2 Розділу 2 "Умови поставки товару" договору поставки від 20.01.2010р. №20/01 - виключено.

Станом на 27.06.2012р. обумовлений в Специфікації №1 від 20.01.2010р. до договору товар - блок радіаторів УР 300.13.000 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218 в кількості 85 (вісімдесяти п'яти) штук на суму 151 300 доларів США - відповідачем позивачу поставлений не був.

При цьому, станом на 27.06.2012р. загальна сума передплачених за даний товар коштів складала - 130 640,00 доларів США.

В наступному відповідачем повернено ще частину передплачених за поставку товару коштів, а саме: 06.07.2012р. перераховано позивачу 8000 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунків позивача та відповідача.

Таким чином, з 06.07.2012р. по даний час сума перерахованих позивачем в якості передплати за товар за договором №20/01 від 20.01.2010р. коштів складає 122640,00 доларів США.

Вважаючи, що не поставкою обумовленого товару - блоку радіаторів УР 300.13.000 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218 в кількості 85 (вісімдесяти п'яти) штук - відповідач спричинив позивачу збитки у вигляді втраченого майна на суму 122640,00 доларів США, що еквівалентно 1604415,11 грн., окрім того, за невиконання відповідачем зобов'язань в частині поставки товару позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 55224,50 доларів США, що еквівалентно 722464,31 грн., позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За вимогами ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Вимогами ст.ст. 662, 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Господарським судом першої інстанції вірно встановлено неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №20/01 від 20.01.2010р. станом на 27.06.2012р., оскільки з матеріалів справи вбачається, що ним не поставлено позивачу визначений договором блок радіаторів УР 300.13.000 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218 в кількості 85 (вісімдесяти п'яти) штук.

Разом з тим, умовами укладеної між сторонами Додаткової угоди №1 від 26.06.2012р. до договору сторони встановили правові наслідки порушення відповідачем зобов'язання щодо поставки позивачу вказаного товару - блоку радіаторів УР 300.13.000 для комбайна зернозбирального самохідного КЗС1218 в кількості 85 (вісімдесяти п'яти) штук - у вигляді зміни умов зобов'язання, а саме: виникнення у відповідача обов'язку поставити інший товар - зернозбиральний комбайн "Лида-1300-03" 2010 р.в. - 1 шт. вартістю 135000 доларів США.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В судовому порядку ані договір №20/01 від 20.01.2010р., ані Додаткова угода №1 від 26.06.2012р. до нього недійсними не визнавались.

Тобто, сторони, у відповідності до приписів ст.627 ЦК України, умовами додаткової угоди узгодили між собою зміну зобов'язання відповідача у випадку невиконання поставки визначеного товару, та погодили обов'язок відповідача поставити інший товар.

За вимогами ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

При цьому, сторонами також погоджено і зустрічне виконання зобов'язання у розумінні ст. 538 ЦК України, а саме: зобов'язання відповідача поставити зернозбиральний комбайн "Лида-1300-03" 2010 р.в. виникає лише після виконання позивачем зобов'язання з оплати повної вартості комбайна з урахуванням транспортних та накладних витрат Постачальника.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що позивачем не сплачено повну вартість зернозбирального комбайну "Лида-1300-03" 2010 р.в. з урахуванням транспортних та накладних витрат відповідача - ані на момент зміни умов зобов'язання, ані по теперішній час, що не заперечується сторонами.

Таким чином, господарський суд дійшов вірних висновків про те, що відповідач мав право зупинити виконання свого обов'язку з поставки позивачу зернозбирального комбайну "Лида-1300-03" 2010 р.в. до виконання позивачем своїх зобов'язань з оплати його повної вартості з урахуванням транспортних та накладних витрат.

Положеннями ст. 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме:

- вина особи, яка заподіяла шкоду;

- протиправна поведінка заподіювача шкоди;

- наявність шкоди;

Колегія суддів зауважує, що в даних правовідносинах відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків, як-то заявлено в позовних вимогах, оскільки договірне зобов'язання відповідача з поставки позивачу вказаного майна було змінено за вільною згодою обох сторін, в т.ч. і самого позивача - на інше зобов'язання - з поставки іншого товару - зернозбирального комбайну "Лида-1300-03" 2010 р.в., як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

А тому, на думку судової колегії, жодних збитків діями відповідача позивачу спричинено не було, оскільки відсутні і вина відповідача, і наявність шкоди, а навпаки, існує обов'язок позивача оплатити повну вартість зернозбирального комбайну "Лида-1300-03" 2010 р.в. з урахуванням транспортних та накладних витрат.

За таких обставин, відсутні також і підстави для стягнення пені з відповідача.

Доводи апелянта про те, що відповідальність, визначена п.7.3 договору має імперативний характер, а визначена пунктом 7.4 - диспозитивний характер, не приймаються до уваги судом, оскільки пункт 7.4 змінений додатковою угодою №1 від 26.02.2012р., яка, відповідно до п.12.2 договору, є невід'ємною частиною договору та дійсною, а отже пункт 7.4 в редакції додаткової угоди також є чинним та повинен виконуватись сторонами.

Таким чином, пункт 7.3 не застосовується в правовідносинах сторін, оскільки прострочення відповідача виконання зобов'язання не наступило.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Галеніка» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 27 листопада 2014 р. по справі № 915/1515/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписаний 09.02.2015 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя О.О. Журавльов

Суддя В.А. Лисенко