ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 р. Справа № 914/4107/14

За позовом: Прокурора Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства будівельних матеріалів «Львівбудматеріали - Головне підприємство», м. Львів,

про: стягнення 70 964,51 грн.

Суддя М.Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

прокурора: Леонтьєва Н. Т. - прокурор,

позивача: Коцелко Ю. В. - довіреність б/н від 16.09.13р.,

відповідача: Заблоцький Р. М. - голова правління, Лапка І.С. - довіреність №23-01/15 від 23.01.2015 р.

Представникам сторін та прокурору роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Прокурора Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Відкритого акціонерного товариства будматеріалів «Львівбудматеріали - Головне підприємство» про стягнення 70 964,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №595/Л від 01.05.2003 р. не провів повної оплати за надані послуги внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 59 830,31 грн. Крім того, відповідачу нараховано 1 402,53 грн. пені, 1 321,36 грн. - 3% річних, 8 410,31 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою від 20.11.2014 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 26.11.2014 р.

В судовому засіданні 26.11.2014 р. розгляд справи відкладено на 08.12.2014 р. у зв'язку з неприбуттям в судове засідання представника відповідача.

В судове засідання 08.12.2014 р. представник відповідача з'явився, подав відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача оголосив, що заборгованість в розмірі 57 638,06 грн. визнає, про що зазначено в протоколі судового засідання від 08.12.2014 р.

В судовому засіданні 08.12.2014 р. оголошено перерву до 22.12.2014 р.

18.12.2014 р. через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням уповноваженого представника у відрядженні. До клопотання долучив копії наказу від 18.12.2014 р. №10, акту звірки взаємних розрахунків між сторонами та докази надсилання акту позивачу.

Ухвалою суду від 22.12.2014 р. розгляд справи відкладено на 12.01.2015 р.

В судовому засіданні 12.01.2015 р. оголошено перерву до 26.01.2015 р. Строк розгляду справи продовжено на 15 днів. Відповідача зобов'язано провести звірку взаємних розрахунків з позивачем, акт звірки надати до суду.

В судове засідання 26.01.2015 р. прокурор та представник позивача з'явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В судове засідання 26.01.2015 р. представник відповідача з'явився, надав суди лист адресований на адресу позивача з проханням розтермінувати визнану відповідачем заборгованість в розмірі 59 830,91 грн. у зв'язку з важким фінансовим становищем підприємства.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

Вислухавши представників сторін та прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №595/Л від 01.05.2003 р. (надалі - Договір). Відповідно до умов якого енергопостачальна організація (позивач у справі) бере на себе зобов'язання постачати споживачу (відповідач у справі) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. (а.с.12-15)

Згідно п. 2.1. Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього Договору у вигляді гарячої води на такі потреби: для опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, для гарячого водопостачання - протягом року відповідно до графіка, затвердженого органами місцевої влади. (а.с.16)

Зобов'язання відповідача щодо своєчасного та повного внесення плати за спожиту теплову енергію, відповідно до встановлених тарифів, є істотними умовами укладених між сторонами договорів на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Порядок розрахунків за договором передбачено у розділах "Права та обов'язки споживача", "Порядок розрахунків", "Відповідальність сторін" договору.

Відповідно до п. 6.3. Договору споживач (відповідач у справі) до 15-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує енергопостачальній організації (позивач у справі) вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 3.2.2. Договору споживач зобов'язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, передбачені даним Договором.

Всупереч вимогам чинного законодавства та умов Договору, відповідач допустив заборгованість по оплаті теплової енергії перед позивачем за період з 01.11.2013 року по 30.09.2014 року у розмірі 59 830,31 грн.

В судовому засіданні 26.01.2015 р. представник відповідача надав суди лист адресований на адресу позивача з проханням розтермінувати визнану відповідачем заборгованість в розмірі 59 830,91 грн. у зв'язку з важким фінансовим становищем підприємства.

В судовому засіданні 26.01.2015 р. представник позивача щодо розтермінування визнаної відповідачем заборгованість в розмірі 59 830,91 грн. заперечив, просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Відповідно до п. 7.2.3. Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.

Станом на день розгляду справи судом, відповідачем не надано суду доказів оплати заборгованості в розмірі 59 830,31 грн.

При винсененні рішення суд виходив з наступного.

На органи прокуратури, відповідно до ст. 121 Конституції України, ст.36-1 Закону України „Про прокуратуру", покладено представництво інтересів Держави в суді у випадках, визначених законом. Право на звернення прокурора або його заступника до Господарського суду в інтересах Держави передбачено п. 6 ст. 20 Закону України „Про прокуратуру" та ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що "інтереси Держави" є оціночним поняттям, саме прокурор, згідно зі ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року, інтереси Держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Відтак, оскільки ЛМКП "Львівтеплоенерго" створене Львівською міською радою та підпорядковане управлінню інженерного господарства Львівської міської ради, невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором завдає істотної шкоди інтересам Держави в особі органу місцевого самоврядування - Львівської міської ради.

Також, підтвердженням того, що позов заявлено в інтересах Держави, є те, що виробництво, транспортування, реалізація теплової енергії є однією з пріоритетних і найважливіших галузей народного господарства в Україні і покликана задовольняти потреби населення та юридичних осіб в тепловій енергії.

Враховуючи те, що ЛМКП "Львівтеплоенерго" належить до комунальної власності, його доходи являються суттєвим джерелом надходжень як в місцевий бюджет, так і в бюджет України, зазначене підприємство несе великі збитки за несвоєчасну сплату боржниками послуг, які воно надало, і, відповідно, не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного Фонду, до інших цільових фондів України, а також виплату заробітної плати працівникам та інших відрахувань, невиконання відповідачем зобов'язань призводить до зменшення фінансових надходжень в бюджети різних рівнів, що веде до заподіяння шкоди інтересам Держави.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 6.3. Договору споживач (відповідач у справі) до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує енергопостачальній організації (позивач у справі) вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії в розрахунковому періоді.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства та умов Договору, допустив заборгованість по оплаті теплової енергії перед позивачем за період з 01.11.2013 року по 30.09.2014 року у розмірі 59 830,31 грн.

Доказів оплати суду не представлено.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 59 830,31 грн. основної заборгованості є обґрунтованими.

Відповідно до п. 7.2.3 Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 402,53 грн. пені є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'зання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 321,36 грн. - 3% річних, 8 410,31 грн. інфляційних втрат є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 193 ГК України, ст. 625 ЦК України, ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства будівельних матеріалів «Львівбудматеріали - Головне підприємство» (адреса: 79014, м. Львів, вул. Котика, б. 7; ідентифікаційний код 00291084) на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" (адреса: 79040, вул. Д. Апостола, 1, м. Львів; ідентифікаційний код 05506460) 59 830,31 грн. основної заборгованості, 1 402,53 грн. пені, 1 321,36 грн. - 3% річних, 8 410,31 грн. інфляційних втрат.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства будівельних матеріалів «Львівбудматеріали - Головне підприємство» (адреса: 79014, м. Львів, вул. Котика, б. 7; ідентифікаційний код 00291084) в доход Державного бюджету 1 827,00 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 27.01.2015 р.

Суддя Синчук М.М.