ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" лютого 2015 р.Справа № 916/1974/14

5 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство "ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК" звернулося до господарського суду Одеської області зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України на дії органу державної виконавчої служби вх.№2-19/15 у справі

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "ПЕРЕМОГА";

до відповідача Публічне акціонерне товариство "ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК"

про стягнення 1387461,01 гривень

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від скаржника: Прохода Ю.Л. - за дорученням;

Від стягувача: Іванов О.М. - за дорученням;

Від ДВС: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "ПЕРЕМОГА", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК" заборгованість в сумі 1 387461,01 гривень, з якої 1353184 гривень основна заборгованість за договором, 24787,34 гривень пеня та 9489,67 гривень 3% річних .

Рішенням господарського суду Одеської області від 11 серпня 2014 року по справі №916/1974/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "ПЕРЕМОГА" задоволено повністю, стягнуто з відповідача заборгованість в сумі 1 353 184 гривни, пеню в сумі 24 787 гривень 34 копійки, 3% річних в сумі 9 489 гривень 67 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 27 479 гривень 22 копійки.

У зв'язку з набранням рішенням суду законної сили, 24 вересня 2014 року на виконання рішення суду від 11.08.2014р. по справі №916/1974/14 господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ.

5 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство "ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК" звернулося до господарського суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця (вх. ГСОО №2-19/15), в якій скаржник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Мац В.В. від 24.12.2014 року ВП №45869724 про стягнення виконавчого збору в розмірі 141494,02 гривень в межах виконавчого провадження ВП №45869724 з виконання виконавчого документу - наказу №916/1974/14 господарського суду Одеської області від 24 вересня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13 січня 2015 року скаргу призначено господарським судом до розгляду.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК" в порядку ст. 121-2 ГПК України, вислухавши усні пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали, додані до скарги, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Як встановлено судом, Постановою старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Моц В.В. від 18.12.2014 № ВП 45869724 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення господарського суду Одеської області від 11.08.2014 року, відповідно до якої боржнику надано строк для добровільного виконання рішення - до 24.12.2014 року.

Як зазначає боржник, постанову ним було отримано 25.12.2014 року, тобто, вже після спливу встановленого строку для добровільного виконання рішення.

Постановою від 24.12.2014 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Моц В.В. № ВГІ 45869724 стягнуто з боржника (Відповідач) виконавчий збір в розмірі 141494,02 гривень.

Заявник оскаржує зазначену постанову про стягнення виконавчого збору від 24.12.2014 № ВП 45869724, оскільки вважає її винесеною без належних підстав.

Представник стягувача зазначив, що обставини викладені у скарзі не заслуговують на увагу, не можуть бути прийнятті судом та просить суд у задоволенні скарги відмовити.

Представник ДВС у судове засідання не з'явився, надав заперечення на скаргу, в яких зазначив, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області на примусовому виконанні знаходиться наказ № 916/1974/14, виданий 24.09.2014 господарським судом Одеської області про стягнення з ПАТ «Гібридний соняшник» на користь ТОВ СП «Перемога» боргу в сумі 1 414 940,23 грн. 18.12.2014 на підставі заяви стягувача в порядку ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження ВП № 45869724, про що винесена відповідна постанова, копія якої 19.12.2014 рекомендованою кореспонденцією направлена сторонам виконавчого провадження. Пунктом 2-м вказаної постанови боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 24.12.2014 року. Боржником рішення суду в строк наданий для самостійного виконання вимоги виконавчого документа не виконані, а тому 24.12.2014, як це передбачено ч.1 ст.27 Закону «... на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення», тобто самостійний строк був наданий до 24.12.2014, отже останнім днем самостійного виконання вважається 23.12.2014, а наступний день після закінчення цього строку є 24.12.2014. Тому, державним виконавцем не були порушені строки винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Крім того ДВС у своїх запереченнях зазначила, що посилання скаржника на те, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору не відповідає вимогам ст. 18 Закону, а тому з цих підстав підлягає скасуванню, на думку Відділу є необґрунтованою, станом на час розгляду скарги, зазначена постанова не виконується, як окремий виконавчий документ, а знаходиться в матеріалах виконавчого провадження ВП № 45869724 та винесена в Реєстрі виконавчих проваджень згідно відповідного зразку та не виділялась в окреме виконавче провадження, де вона може виступати, як окремий виконавчий документ, який, повинен відповідати вимогам ст. 18 Закону, а тому це не є підставами для її скасування.

Скаржник не погоджуючись з доводами викладеними у запереченнях ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, надав свої письмові пояснення в яких зазначив, що відповідно до ч. 1. ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч. 1. ст. 253 ЦК України Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений пів роком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Таким чином, незважаючи на те, в яких проміжках часу виражений строк, він спливає в останній день відповідного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Таким чином, всі вищезазначені норми вказують на те, що дію може бути вчинено до закінчення останнього дня строку, тобто, дня, який визначений як останній день строку. В даному випадку таким строком є 24.12.2014, що спростовує доводи органу ДВС.

Крім того, боржник звернув увагу суду на те, що ДВС не спростовує доводів боржника про те, що невчасно направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, а саме, згідно даних установи поштового зв'язку, 20.12.2014 року, а не 19.12.2014, як передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Скасування постанови про стягнення виконавчого збору є єдиним можливим заходом для поновлення прав боржника також з урахуванням норм п. 3.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 № 512/5.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч 2. ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом - Закон) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до ч. 5. тієї ж статті копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Постановою від 18.12.2014 № ВП 45869724 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення господарського суду Одеської області від 11.08.2014 року, відповідно до якої боржнику надано строк для добровільного виконання рішення - до 24.12.2014 року, таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься не раніше наступного для після закінчення строку, наданого виконавцем для самостійного виконання рішення, тобто, 25.12.2014 року.

Вищезазначене спростовується ч. 1 ст. 27 Закону, а також нормам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, відповідно до п. 3.7.1. якої Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Порушення вказаних норм призвело до порушення також п 3.7.2. вказаної Інструкції, відповідно до якої якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Боржником самостійно проведено часткову сплату в сумі 400000 гривень, яку виконавцем не було враховано та визначено розмір виконавчого збору - 141494,02 гривень, хоча вже станом на 9 грудня 2014 року, що до відкриття виконавчого провадження, боржником було перераховано 400 000 гривень тобто розмір виконавчого збору повинен складати - 101494,02 гривень.

Вищевказані порушення ст. 27 Закону свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, як такої, що винесена передчасно, що призвело до порушення прав Відповідача у вигляді неправильного обчислення суми виконавчого збору, що підлягає стягненню з Відповідача.

При цьому, Оскаржувана постанова також не відповідає вимогам підпункту «д» п. 1.5.1 Інструкції, відповідно до якої у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону. Постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону. Водночас, Оскаржувана постанова не відповідає вимогам, встановленим ст. 18 Закону, а саме, не містить повного найменування, адреси та коду ЄДРПОУ стягувача, вказана неповна адреса боржника та його скорочене найменування.

Відповідно до ч. 1 -2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4. ст. 82 того ж Закону, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Дослідивши обставини скарги та наявні у матеріалах справи докази, суд вважає вимоги скаржника про визнання нечинною та скасування постанови ВП № 45869724 від 24.12.2014 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 141494,02 гривни в межах виконавчого провадження ВП №45869724 з виконання виконавчого документу - наказу господарського суду Одеської області від 24 вересня 2014 року за №916/1974/14 правомірними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК" вх. ГСОО № 2-19/15 від 05.01.2015 року у справі № 916/1974/14 - задовольнити.

2. Визнати нечинною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Моц В.В. від 24 грудня 2014 року ВП №45869724 про стягнення виконавчого збору в розмірі 141494,02 гривень в межах виконавчого провадження ВП №45869724 з виконання виконавчого документу - наказу №916/1974/14 господарського суду Одеської області.

Копію ухвали направити сторонам та до Відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Ухвалу суду може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя Г.І. Гуляк