ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" лютого 2015 р. Справа № 907/1176/14

За позовом Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. В.Бакти Берегівського району

до приватного підприємства „Вікторія", м. Берегово

про розірвання договору оренди № 6 від 23.12.2011 року та додаткової угоди від 30.03.2012 року.

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача - не брав участі

Відповідача - Пуканич Е.В., адвокат, договір про надання правової допомоги № 1Г/15 від 12.01.2015 року.

СУТЬ СПОРУ: Закарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України, с. В.Бакти Берегівського району заявлено позов до приватного підприємства „Вікторія", м. Берегово про розірвання договору оренди № 6 від 23.12.2011 року та додаткової угоди від 30.03.2012 року.

Ухвалою господарського суду від 21.01.2015 року за клопотаннями представників сторін розгляд справи було відкладено. Водночас, на 03.02.2015 року відкладено розгляд клопотання про залучення третьої особи і забезпечення позову.

В зв'язку з повторною неявкою представника позивача, неподанням витребуваних судом документів та відсутністю інформації про причини невиконання вимог суду розгляд справи належить відкласти.

Щодо заявленого позивачем клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Закарпатської обласної ради, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на частину 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю обґрунтування, на яких підставах слід залучити третю особу (яким чином рішення з даного спору може вплинути на права або обов'язки Закарпатської обласної ради).

Розглянувши клопотання про забезпечення позову шляхом оголошення заборони Закарпатській обласній раді надавати приватному підприємству „Вікторія" мисливські угіддя „Закарпатського інституту агропромислового виробництва НААН України", правонаступником якого є Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, площею 2640 га, суд констатує наступне.

Заява вмотивована посиланням на те, що прийняття Закарпатською обласною радою рішення про надання у користування мисливських угідь ПП „Вікторія" надасть останньому право на ведення мисливського господарства та полювання на зазначених мисливських угіддях, в т.ч. відстріл та відлов мисливських тварин на оскаржуваній території, що може призвести до зменшення їх популяції, у зв'язку з чим таке надання мисливських угідь у користування в подальшому може викликати заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль.

Відповідач проти вжиття заходів забезпечення позову заперечив, пославшись на те, що позивач не являється власником мисливських угідь, а є лише землекористувачем ділянок, на яких знаходяться мисливські угіддя; мисливські тварини належать до природних ресурсів загальнодержавного значення, тому зменшення їх популяції внаслідок відстрілу та відлову жодним чином не може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача, який не являється користувачем мисливських угідь (спеціалізованим мисливським господарством, іншим підприємством, установою та організацією, в якому створено спеціалізований підрозділ для ведення мисливського господарства). Вважає недоведеною ту обставину, що невжиття заходів до забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь - якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом зазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

За позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи щодо забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Оцінивши наведені у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову обставини, на які посилається позивач в її обґрунтування, суд дійшов висновку про недоведеність факту існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до прийняття рішення у даній справі, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

2. Розгляд справи відкласти на "17" лютого 2015 р. на 14:30 год.

3. Зобов'язати позивача подати господарському суду до дня судового засідання:

письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи щодо спору між тими ж сторонами, про той же предмет, з тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору;

належні та допустимі докази у підтвердження всіх викладених у позовній заяві обставин на які покликається позивач, як на підставу своїх вимог;

довідку або витяг з Єдиного державного реєстру стосовно відповідача відповідно до положень п. 2 ст. 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" на день розгляду справи.

4. Зобов'язати відповідача подати господарському суду до дня судового засідання:

довідку або витяг з Єдиного державного реєстру відповідно до положень п. 2 ст. 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" на день розгляду справи.

5. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

Суддя В.В. Мокану