РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015Справа № 910/28603/14

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

про стягнення 11 352,20 грн.

за участю представників:

від позивача:Сіняк Д.В.- представник за довіреністю № 75 від 16.05.2014 р.
від відповідача:Горбач І.В.- представник за довіреністю № 1039 від 02.08.2010 р.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 11 352,20 грн. за договором майнового страхування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.11.2012 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля Тойота, державний реєстраційний номер АА 1175 ІЕ, під керуванням Шевчука О.В. та автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер АІ 9639 СР, під керуванням Щебетуна І.В., внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Тойота, державний реєстраційний номер АА 1175 ІЕ, що був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес".

21.11.2012 р. позивачем здійснено страхове відшкодування в сумі 9 050,22 грн. на користь СТО страхувальника.

Постановою Святошинського районного суду Києва від 14.12.2012 р. у справі № 3/2608/7819/12 Щебетуна І.В. визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність Щебетуна І.В. застрахована відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (Поліс № АВ/7756374).

Посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування", позивач вважає, що до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 09.11.2012 р. в м. Києві.

У позові Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" суму страхового відшкодування у розмірі 9 050,22 грн., інфляційну складову боргу у сумі 1 882,45 грн. та 3 % річних у сумі 419,53 грн., а всього - 11 352,20 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав частково, зазначив що сума страхового відшкодування має бути зменшена із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, а також Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено стягнення матеріальних втрат. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору добровільного комплексного автострахування № 006-0030460/016НТ від 19.12.2011 р., укладеного між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" та Шевчуком О.В., застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме - автомобіля марки Тойота, державний реєстраційний номер АА 1175 ІЕ.

09.11.2012 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля Тойота, державний реєстраційний номер АА 1175 ІЕ, під керуванням Шевчука О.В. та автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер АІ 9639 СР, під керуванням Щебетуна І.В., внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Тойота, державний реєстраційний номер АА 1175 ІЕ.

Постановою Святошинського районного суду Києва від 14.12.2012 р. у справі № 3/2608/7819/12 Щебетуна І.В. визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно з рахунком СТО № КУЗ0000706/01282 від 15.11.2012 р. розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Тойота, державний реєстраційний номер АА 1175 ІЕ, внаслідок ДТП, склав 9 050,22 грн.

На підставі заяви страхувальника від 09.11.2012 р., страхового акту № 43332/1 від 19.11.2012 р., розрахунку страхового відшкодування від 16.11.2012 р Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" перерахувало на користь СТО страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 9 050,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11115 від 21.11.2012 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала автомобілем ВАЗ, державний реєстраційний номер АІ 9639 СР, застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7756374 (ліміт відповідальності - 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.).

Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику позивач набув право на страхове відшкодування до винної у ДТП особи відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування".

15.03.2013 р. позивач звернувся до відповідача, як страховика винної особи в ДТП, що сталась 09.11.2012 р. в м. Києві із вимогою за вих. № 84/01-13 про досудове врегулювання спору та відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу на суму 9 050,22 грн. Вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач вважає, що виплата страхового відшкодування повинна бути здійснена із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у тій же сумі та із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

У спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат та у межах загального строку позовної давності переходить право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки (постанова Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі № 6-112цс13).

Крім того, Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 р. роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

З урахуванням викладеного суд вважає, що до страховика - ПрАТ "Страхова компанія "Брокбізнес" перейшло право вимоги на страхове відшкодування від ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" за договором майнового страхування з 09.11.2012 р. (від дня настання страхового випадку) у сумі 9 050,22 грн.

Наведеним спростовується помилкове твердження відповідача про здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в завищеному розмірі внаслідок неврахування зносу автомобіля, пошкодженого в ДТП.

Полісом № АВ/7756374, яким застрахована цивільно - правова відповідальність винної особи, передбачено, що ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 50 000,00 грн., а франшиза - 0,00 грн.

Отже, відповідальність ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" в даному випадку обмежується сумою в 50 000,00 грн. та франшизою - 0,00 грн.

Оскільки доказів належної оплати страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 9 050,22 грн., підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 1 882,45 грн. за період з липня 2013 р. по листопад 2014 р. та 3 % річних у сумі 419,53 грн. за період з 14.06.2013 р. по 10.12.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення інфляційної складової суми боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Доводи відповідача про безпідставність нарахування матеріальних втрат суд не приймає з огляду на позицію Верховного Суду України, викладену в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві від 01.07.2014 р., згідно з яким правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12).

Таким чином, провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 1 882,45 грн. за період з липня 2013 р. по листопад 2014 р. та 3 % річних у сумі 405,40 грн. за період з 14.06.2013 р. по 10.12.2014 р., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, оскільки ним неправильно розраховано кількість прострочених днів.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч. 5 ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про стягнення 11 352,20 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (04073, м. Київ, пр.-т Московський, буд. 9, ідентифікаційний код 30968986) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3, ідентифікаційний код 20344871) страхове відшкодування в сумі 9 050 (дев'ять тисяч п'ятдесят) грн. 22 коп., інфляційну складову боргу у сумі 1 882 (одну тисячу вісімсот вісімдесят дві) грн. 45 коп. та 3 % річних у сумі 405 (чотириста п'ять) грн. 40 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (04073, м. Київ, пр.-т Московський, буд. 9, ідентифікаційний код 30968986) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3, ідентифікаційний код 20344871) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 824 (одну тисячу вісімсот двадцять чотири) грн. 73 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 26 січня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 31 січня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна