ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Справа № 921/1079/14-г/16

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Мрія Центр" від 24.11.2014 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 06.11.2014 року

у справі № 921/1079/14-г/16

за позовом: ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" м. Київ

до відповідача: ТОВ "Мрія Центр" с. Васильківці, Тернопільська область

про: розірвання договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія - Центр" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія - Центр "повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" предмет лізингу, а саме:

- підгортач з гребне утворювачем марки Grimme, GH 8, серійний номер 94000268

- навантажувач SL 80 - 20, серійний номер 54500570.

за участю представників:

від позивача: Бабаєвський Д.О. - представник

від відповідачів: не з'явилися

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходило, тому протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 06.11.2014 року у справі № 921/1079/14-г/16 (суддя Хома С.О.) позовні вимоги ТОВ "ОТП Лізинг" задоволено: розірвано договір фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 р., який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія - Центр" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія - Центр "повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" предмет лізингу, а саме:

- підгортач з гребне утворювачем марки Grimme, GH 8, серійний номер 94000268

- навантажувач SL 80 - 20, серійний номер 54500570.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд виходив з того, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань по договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року щодо сплати лізингових платежів за період з квітня 2014 року по липень 2014 року, тобто більше 30 днів, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору в судовому порядку. Крім цього, місцевий господарський суд у рішенні зазначив, що виходячи з положень Закону України "Про фінансовий лізинг" та договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року, у випадку розірвання договору фінансового лізингу, обов'язком відповідача є повернення предмет лізингу лізингодавцю, що є підставою для задоволення вимог позивача.

Не погоджуючись із рішення місцевого господарського суду, ТОВ "Мрія Центр" подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема, апелянт зазначає, що факт прострочення сплати лізингових платежів та існування заборгованості підтверджується лише розрахунком та довідками позивача. Проте, достовірність таких розрахунків, зроблених позивачем в односторонньому порядку, викликає сумнів у відповідача, а тому відповідач вважає, що суми заборгованості не відповідають фактичним обставинам. Окрім цього, сторонами договору не підписувалось жодних актів звірки розрахунків чи будь-яких інших двосторонніх документів, які б свідчили про достовірність суми заборгованості відповідача перед позивачем. А отже, апелянт вважає, що місцевий господарський суд прийняв до уваги лише позицію позивача, та як наслідок викладені у рішенні висновки не відповідають обставинам справи.

Також, апелянт вважає, що письмове повідомлення за №2347/08 від 01.08.2014р. про розірвання договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року не може бути належним доказом повідомлення відповідача про розірвання договору, оскільки вищенаведене письмове повідомлення було повернуто поштовим відділенням відправнику з відміткою: "По закінченню терміну зберігання".

Таким чином, місцевий господарський суд неповно з'ясував обставини справи щодо питання про розірвання договору, чим порушив норми процесуального права.

Окрім цього, згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» позасудове, одностороннє розірвання договору лізингу є вчиненим з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про відмову від нього. Повідомлення про розірвання даного договору ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» не отримувало, а відтак не було поінформовано про бажання іншої сторони відмовитись від договору в односторонньому порядку.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та представник у судовому засіданні вимоги апелянта заперечив, просить рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, заслухавши в судовому засіданні доводи та заперечення представника позивача, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2010 року між ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" (Лізингодавець) та ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №40-L, згідно з умовами якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, наведене в специфікації (Додаток 2 до договору), а «Лізингоодержувач» зобов'язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 1.1 Договору).

Окрім цього, між сторонами було укладено додаткові угоди до договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року, а саме: Додаткову угоду №1 від 24 грудня 2010 року, Додаткову угоду №2 від 24 грудня 2014 року (а.с. 109), Додаток 1 до договору «Графік сплати лізингових платежів», Додаток №3 «Загальні умови договору фінансового лізингу».

Відповідно до п. 1.2 Договору, строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (Додаток 2 до Договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу за формою, встановленою Лізингодавцем, але в будь-якому випадку, такий строк не може бути менше одного року.

Згідно п. 3.3 договору фінансового лізингу, загальна вартість предмета лізингу на момент укладення договору зазначається в Специфікації.

Окрім цього, сторони у договорі зазначили, що приймання Лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання Акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан предмета лізингу і відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим Лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору. Акт приймання - передачі підписується повноважними представниками сторін і скріплюється печатками сторін згідно з вимогами законодавства України. Передача предмета лізингу Лізингоодержувачу у володіння та користування у будь-якому випадку відбувається не раніше дати фактичного отримання предмета лізингу від відповідного Продавця Предмета лізингу (п. 1.1 Додатку 3).

На виконання умов Договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року сторонами підписано акт приймання-передачі від 28.12.2010 року, згідно з умовами якого Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач отримав предмет лізингу, визначений у Специфікації, як невід'ємного Додатку 2 до Договору, а саме:

- підгортач з гребне утворювачем марки Grimme, GH 8, серійний номер 94000268

- навантажувач SL 80 - 20, серійний номер 54500570.

Відповідно до положень п. 3.1 договору фінансового лізингу, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу та винагороду Лізингодавця у зв'язку з передачею у лізинг предмета лізингу. Складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з Додатком 1 до Договору, який є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 3.6 Загальних умов кожний черговий лізинговий платіж Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити не пізніше дати , число в місяці якої відповідає числу в місяці, в якому був підписаний акт приймання - передачі предмету лізингу. Зазначені в Графіку порядкові номера місяців лізингу відповідають календарним місяцям, які в прямому порядку слідують за місяцем, в якому було підписано Акт приймання - передачі. Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу рахунки щодо сплати лізингових платежів. Неотримання таких рахунків Лізингоодержувачем не звільняє його від обов'язку сплачувати лізингові платежі згідно з Договором та Загальними умовами.

Однак, станом на поточну дату Лізингоодержувач, порушуючи умови Договору лізингу щодо належної (повної та своєчасної) сплати, не оплатив лізингові платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість за Договором лізингу на суму 78 692,36 грн., із простроченням на 131 календарний день.

Відповідно до п.п. 8.2.2. п.8.2. Договору лізингу у разі несплати Лізингоодержувачем лізингових платежів (частково або у повному обсязі) більше ніж на 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого у Графіку, Лізингодавець має право розірвати Договір лізингу в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного повідомлення Лізингоодержувачу. При цьому, раніше сплачені Лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають. Документом, що підтверджує факт прийняття рішення про розірвання Договору, є рекомендований лист Лізингодавця. Договір вважається розірваним з моменту відправлення Лізингоодержувачу відповідного рекомендованого листа. Сторони домовились, що необхідним та достатнім доказом надіслання письмово повідомлення сторонами одна одній є повідомлення про відправлення з відміткою сторони, якій надсилалось повідомлення про отримання, або відміткою поштової служби про відмову від прийняття рекомендованого листа або закінчення терміну зберігання (п. 8.4., 9.7. Договору лізингу).

Згідно п. 8.1. Договору лізингу у разі дострокового розірвання Договору лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Предмет лізингу Лізингодавцю протягом 3 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього Договору будь-яким чином.

01.08.2014 року Лізингодавець направив на адресу Лізингоодержувача повідомлення про розірвання Договору лізингу з вимогою повернути предмет лізингу (копія повідомлення із доказами надіслання додається наявна в матеріалах справи). Також згідно інформації, що міститься на офіційному веб - порталі Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» http://ukrposhta.ua Відповідач відмовився від прийняття такого листа, що підтверджується відповідним доказом поданим до позовної заяви позивачем.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, станом на 03.09.2014 року у відповідача існує прострочена заборгованість по лізингових платежах у розмірі 1 922 532,86 грн., в тому числі: відшкодування вартості - 677 969,30 грн.; нарахована винагорода - 1 244 563,61 грн.

Окрім цього, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем також підтверджується довідкою позивача "щодо нарахування лізингових платежів за договором фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року " від 03.11.2014 року, в якій позивач відобразив порядок нарахування лізингових платежів за період квітень-липень 2014 року, а також Довідкою від 28 жовтня 2014 року про суму нарахованих та сплачених лізингових платежів за договором фінансового лізингу №40-L, відповідно до якої борг відповідача становив 0,00 грн. за період до квітня 2014 року.

З огляду на вищенаведене, позивач надіслав відповідачу повідомлення № 2347/08 від 01.08.2014 року, в якому зазначив про те, що Лізингоодержувач станом на 31 липня 2014 року має прострочену заборгованість перед Лізингодавцем строком понад 30 днів за договором в сумі 159 857,21 грн. Окрім цього, в даному листі позивач повідомив відповідача про те, що з 10 серпня 2014 року договір вважається розірваним, та вимагає на протязі 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору повернути предмет лізингу Лізингодавцю за адресою: 08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна 2-В.

Дане повідомлення позивач надіслав відповідачу з описом вкладення у цінний лист 05.08.2014 року, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції з відбитком календарного штемпеля місця приймання до пересилання відділення зв'язку від 05.08.2014 року.

Разом з тим, повідомлення про вручення поштового відправлення, відправленого відповідачу 05.08.2014 року повернулось на адресу позивача з довідкою відділення зв'язку з зазначенням причини повернення: "По закінченню терміну зберігання".

Покликання апелянта на те, що письмове повідомлення за №2347/08 від 01.08.2014р. про розірвання договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року не може бути належним доказом повідомлення відповідача про розірвання договору, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки згідно п. 9.7. Договору сторони домовились, що необхідним та достатнім доказом надіслання письмового повідомлення сторонами одна одній є повідомлення про відправлення з відміткою сторони, якій надсилалось повідомлення про отримання, або відміткою поштової служби про відмову від прийняття рекомендованого листа або закінчення терміну зберігання. Рекомендовані листи надсилаються на адресу, зазначену в цьому договорі, або надану стороною у випадку зміни її місцезнаходження. Рахунки, передбачені умовами цього договору, можуть бути надіслані "Лізингодавцем" "Лізингоодержувачу" за допомогою факсимільного або електронного зв'язку, з надісланням оригіналу рахунку поштою.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Ухилення відповідача від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу про виконання зобов'язання (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа), не дає підстав вважати вимогу непред'явленою. Подібна правова позиція викладена у п. 3 Оглядового листа від 29.04.2013р. № 01-06/767/2013 та постанові Вищого господарського суду України від 04.07.2012р. у справі № 20/5007/121/11.

Таким чином, як вбачається з вищевикладеного, у позасудовому порядку досягти згоди щодо оплати лізингових платежів сторонам не вдалося, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом до ТзОВ " МРІЯ ЦЕНТР " про розірвання договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року та зобов'язання повернути предмет лізингу.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", на лізингоодержувача покладено обов'язок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Долученими до справи доказами, а саме: розрахунком розміру простроченої заборгованості станом на 03.09.2014 року, довідкою "щодо нарахування лізингових платежів за договором фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року " від 03.11.2014 року, довідкою від 28 жовтня 2014 року про суму нарахованих та сплачених лізингових платежів за договором фінансового лізингу №40-L та довідкою № 031/2-2008 від 28.10.2014 року Відділення "Святошинське" в м. Київ ПАТ "ОТП БАНК", м. Київ, підтверджується факт порушення відповідачем строків сплати лізингових платежів, передбачених умовами договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року та Графіком сплати лізингових платежів (як невід'ємного Додатку №1 Договору).

Відповідно до п.п. 8.2.2. п.8.2. Договору лізингу у разі несплати Лізингоодержувачем лізингових платежів (частково або у повному обсязі) більше ніж на 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого у Графіку, Лізингодавець має право розірвати Договір лізингу в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного повідомлення Лізингоодержувачу. При цьому, раніше сплачені Лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають. Також у разі дострокового розірвання Договору лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Предмет лізингу Лізингодавцю протягом 3 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього Договору будь-яким чином (п. 8.1. Договору).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З наведених норм вбачається, що договір може бути розірваний двома способами: позасудовим та судовим.

Припинення правовідношення, як один із способів захисту цивільних прав, може бути пов'язаний з необхідністю змінити чи припинити існуюче правовідношення, наприклад, у зв'язку з порушенням його однією зі сторін (ст. ст. 651, 652 ЦК України). Зокрема, ця вимога може міститись у позовній заяві про розірвання договору у зв'язку з невиконанням або неналежним його виконанням іншою стороною.

Матеріали справи свідчать, що позивач скористався наданим йому згідно з умовами договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року правом на його (договору) розірвання у позасудовому порядку шляхом звернення до ТзОВ "Мрія Центр" з письмовим повідомленням за №2347/08 від 01.08.2014р. про розірвання з 10.08.2014р. даного договору та вимогою повернути Предмет лізингу позивачу протягом 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) Договору, надісланою на адресу відповідача, а саме: вул. Незалежності, буд. 68 А, с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 05.08.2014р., повернутою поштовим відділенням 17.09.2014р. відправнику по причині: "По закінченню терміну зберігання". З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що лізингодавцем дотримано вимоги п.п. 8.2.2. п. 8.2., п. 8.1, 8.4 та 9.7 Договору, які регулюють порядок надіслання лізингодавцем вимоги про припинення (розірвання) Договору.

Отже, місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок, що відмова сторони від договору лізингу, передбачена ст.ст. 7, 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", є правом, а не обов'язком сторони, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права та його використання не є перешкодою для звернення сторони до суду з вимогою про розірвання договору в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 19.09.2011 року, Верховний Суд України вказав, що касаційний суд обґрунтовано відхилив посилання апеляційного суду на приписи частини першої статті 188 ГК, якою визначено порядок зміни та розірвання господарських договорів, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-пр/2002 недотримання позивачем вимог даної норми закону щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано та підставно задоволив вимогу позивача про розірвання договору фінансового лізингу №40-L від 24.12.2010 року, у зв'язку із систематичною несплатою лізингових платежів в розмірі та у спосіб, визначених у договорі фінансового лізингу, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо вимоги позивача про витребування у відповідача майна, то колегія суддів зазначає, що згідно п. 1.3. договору фінансового лізингу, в разі дострокового розірвання (припинення) договору у зв'язку з порушенням зобов'язань "Лізингоодержувачем" за договором, "Лізингоодержувач" зобов'язаний повернути предмет лізингу "Лізингодавцю", а "Лізингодавець" зобов'язаний прийняти предмет лізингу у "Лізингоодержувача" на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 7 ч. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" "Лізингоодержувач" зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу-повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано задоволив вимогу про поверннення предмету лізингу позивачу.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 6 «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Твердження апелянта про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм законодавства при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення, колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні місцевого господарського суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 06.11.2014 року у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ "Мрія Центр" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки, встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя Кордюк Г.Т.

суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.