КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа№ 927/1435/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від прокурора - Греськів І.І.

від відповідача - Опанасенко В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника прокурора Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2014 (суддя Кушнір І.В.)

за позовом Прилуцького міжрайонного прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроКІМ»

про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

Прилуцький міжрайонний прокурор Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до ТОВ «АгроКім» про стягнення коштів.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2014 в задоволені позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Заступник прокурора Чернігівської області, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Через відділ документального забезпечення від позивача надійшли пояснення по даному спору, в яких позивач підтримав апеляційну скаргу Заступник прокурора Чернігівської області та просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Крім того, позивач просив даний спір розглядати за відсутності їх вповноваженого представника.

В судове засідання з`явилися представники прокурора та відповідача та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників прокурора та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

З 23.10.2013 по 29.10.2013 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Макаровим М.К., Пташник А.Г. за участю директора ТОВ «АгроКІМ» Пащенко В.П., інженера з охорони праці ТОВ «АгроКІМ» Плющ О.В., на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 18.10.2013 № 1126 та відповідного направлення проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Товариством з обмеженою відповідальністю «АгроКІМ», за результатами якої складено відповідний акт перевірки № 448/05.

У даному акті, зокрема, зазначено, що в ході перевірки виявлені джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Дозвіл на викид забруднюючих речовин відсутній.

Копію акту перевірки отримав директор ТОВ «АгроКІМ» Пащенко В.П. 29.10.2013.

За результатами перевірки внесено припис № 448/05 від 23-29 жовтня 2013 у, в якому, зокрема, приписано ТОВ «АгроКІМ» отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в Державному управлінні з охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області в термін до 01.02.2014.

Припис отримав директор ТОВ «АгроКІМ» Пащенко В.П. 29.10.2013.

Крім того, складено протокол про адміністративне правопорушення № 001671 від 23.10.2013, екземпляр якого отримав Плющ О.В. 23.10.2013.

Постановою про накладення стягнення № 607/05, що винесена Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області 24.10.2013, Плющ О.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.78 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Копію постанови отримав Плющ О.В. 24.10.2013.

26.02.2014 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Макаровим М.К., Пташником А.Г. за участю директора ТОВ «АгроКІМ» Пащенко В.П., інженера з охорони праці ТОВ «АгроКІМ» Плющ О.В., на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 19.02.2014 № 214 та відповідного направлення № 214 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Товариством з обмеженою відповідальністю «АгроКІМ», за результатами якої складено відповідний акт перевірки № 89/05.

У даному акті, зокрема, зазначено, що проводилась перевірка виконання вимог припису акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 448/05 від 23-29.10.2013.

Товариством з обмеженою відповідальністю «АгроКІМ» отримано дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Інвентаризація джерел викидів та розробка документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами проведена ПП «Науково-виробничою фірмою «Сотис» м.Чернігів.

Представлено дозвіл №-11 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Термін дії дозволу з 05.02.2014 до 05.02.2024. Джерелом викиду є зерносушильний комплекс, що знаходиться в смт. Мала Дівиця Прилуцького району. Дозвіл №-95 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

За результатами перевірки внесено припис № 89/05 від 26.02.2014, в якому приписано ТОВ «АгроКІМ» надати до Держекоінспекції у Чернігівській області довідку про обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря по кожній речовині окремо за період з 23.10.2013 по 05.02.2014. в термін до 15.03.2014.

Припис отримав директор ТОВ «АгроКІМ» Пащенко В.П. 26.02.2014.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 09-03/1303 від 05.05.2014 із вимогою відшкодувати збитки в сумі 39297,98 грн., заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу ТОВ «АгроКІМ» за період з 23.10.2013 по 05.02.2014. Додатком до претензії був розрахунок суми збитків.

Проте відповідачем вказана сума збитків відшкодована не була.

З урахуванням викладеного, прокурор просить стягнути з відповідача 39297,98 грн. завданих збитків.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог, мотивує це тим, що ним вчасно був отриманий дозвіл на здійснення викидів в атмосферне повітря, а тому вимоги прокурора є таким, що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про те, що відповідачем своєчасно були здійснені всі можливі заходи для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря після купівлі джерела викиду і який був отриманий ним, і що уникнути відповідальності Відповідач міг лише не використанням зерносушильного комплексу одразу після його купівлі з господарською метою саме в пік необхідності такого використання, а саме в період збору врожаю зерна, а тому задоволення позову в даному випадку не відповідало б основному конституційному принципу, в т.ч. і судочинства, верховенства права, як верховенства справедливості.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із висновками Господарського суду Чернігівської області, вважає їх передчасними та недоведеними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід'ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров'я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів.

Частиною 5 ст. 11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону, несуть відповідальність згідно з законом.

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Як зазначалося вище, після проведення державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 18.10.2013 № 1126 та відповідного направлення планової перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Товариством з обмеженою відповідальністю «АгроКІМ» було встановлено, що відповідач здійснює викид забруднюючих речовин без відповідного на те дозволу, тобто з порушенням існуючих приписів чинного законодавства України.

Стосовно відповідальна особа підприємства був складений адміністративний протокол та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказаний протокол у встановленому законом порядку не оскаржувався.

За результатами перевірки внесено припис № 89/05 від 26.02.2014, в якому приписано ТОВ «АгроКІМ» надати до Держекоінспекції у Чернігівській області довідку про обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря по кожній речовині окремо за період з 23.10.2013 по 05.02.2014. в термін до 15.03.2014.

В матеріалах справи міститься копія довідки ТОВ «АгроКІМ» вих. №01-06.11-16 від 23.04.2014 про обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 23.10.2013 по 05.02.2014.

Як вбачається із розрахунку розміру відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря при викидах без дозволу Товариством з обмеженою відповідальністю "АгроКІМ", м. Прилуки Чернігівської області за період з 23.10.2013 року по 05.02.2014 року, загальна сума збитків становить 39297,98 грн.

Розрахунок виконано 29.04.2014 на підставі «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 за № 48/16064.

Згідно з п.п.2.1.2,2.2 Методики № 639 наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб'єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами.

Так, розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються, зокрема, у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (п.2.7.1 Методики № 639).

Згідно з п.4.1 Методики № 639 розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1, 2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини.

В свою чергу, відповідно до п.3.6 Методики № 639 розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою №2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

При цьому, пунктом 3.11 Методики № 639 передбачено, що час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

З огляду на вміщене в п.3.6 Методики № 639 чітке розмежування розрахункових способів визначення маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в повітря (за параметрами джерела викиду, зафіксованимиу відповідній довідці суб`єкта господарювання або за час роботи джерела викидів), а тому твердження суду першої інстанції про те, що в Методиці відсутня така підстава для здійснення розрахунку як довідка суб`єкта, який перевіряється є хибним.

У довідці відповідача зазначено фактичний відпрацьований час роботи стаціонарного джерела викидів, що підтверджує не заперечення останнім використання джерела викиду без відповідного на те дозволу.

Крім того, представником відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечувався факт використання джерела викиду без відповідного дозволу компетентного органу, що в свою чергу підтверджує правомірність нарахування Держекоінспекцією збитків у розмірі 39297,98 грн.

Аналогічної думки дотримується колегії суддів Вищого господарського суду України у своїх постановах по справах № 908/2537/13, 910/20271/13, 921/111-14-г/9.

Посилання Господарського суду Чернігівської області на думку колегії суддів Верховного суду України у постанові від 24.09.2013 щодо того, що акт перевірки є головним і основним носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору не спростовує докази, надані прокурором та позивачем при встановлені вини відповідача у використанні джерела викиду без відповідного дозволу.

Таким чином належними та допустимим доказами, наявними в матеріалах справи підтверджується, що ТОВ «АгроКім» у період з 23.10.2013 по 05.02.2014 експлуатувало стаціонарне джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.

Факт вчинення такого правопорушення зафіксовано в відповідних актах перевірки, які є носієм доказової інформації при виявлені порушення вимог законодавств у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Будь-яких доказів на спростування факту неправомірної експлуатації стаціонарного джерела викидів без відповідного дозволу відповідачем ані суду першої ані суду апеляційної інстанції не надано.

Посилання представника відповідача на те, що використання стаціонарного джерела викидів було зумовлено тим, що це зерносушильний комплекс, який було придбано у власність відповідачем саме в пік необхідності такого використання, а саме в період збору врожаю зерна, а отже його не використання могла б призвести до значних збитків та негативних наслідків для держави в тому числі, не приймається колегією суддів як підстава для звільнення від відповідальності та відсутності існування в діях відповідача вини, оскільки, придбаваючи даний зерносушильний комплекс відповідач був обізнаний із вимогами чинного законодавства України щодо специфіки його використання та необхідності отримання відповідного дозволу і знав про наявність відповідальності, вразі вчинення такого порушення як використання стаціонарного джерела забруднення атмосферного повітря без відповідного дозволу.

Протиправність поведінки та вина товариства у заподіянні збитків, що були відображені у актах, без зауважень та заперечень були підписані директором товариства.

Дії контролюючого органу щодо проведення такої перевірки у визначено законом порядку не оскаржувалися та незаконними не визнавалися.

Статтею 41 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» визначені економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, які передбачають, зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Приписи даної статті передбачають підставу для виникнення цивільно-правововї відповідальності як наявність шкоди, протиправна поведінка її заподяювача та причинний зв`язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

Висновки місцевого суду стосовно відсутності у діях відповідача складу правопорушення є хибними, оскільки суперечать наявним матеріалам справи, враховуючи те, що юридичним фактом, який є підставою відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища є експлуатація стаціонарного джерела викидів за відсутності дозвільних документів, який був отриманий товариством вже після проведення перевірки та складання відповідного акту та видання припису.

Відповідно до роз`яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215, шкода, заподіяна викидами забруднюючих речовин а атмосферне повітря підлягає відшкодуванню у відповідності до ст. 1166 УК України.

Згідно із п. 1.6 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» № 02-5/744 від 27.06.2001 вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (статті 440 та 442 Цивільного кодексу ( 1540-06 ). Отже позивач не повинен доводити

наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому

природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у

діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується, що зерносушильний комплекс відповідачем було придбано 14.08.2013, а договір з ПП «Науково-виробничою фірмою «Сотис» про проведення робіт щодо інвентаризації джерел викидів та розробки документів був укладений лише 03.09.2013, термін виконання робіт значний - 90 днів, документи до Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської області для отримання дозволу були подані лише 29.01.2014.

Таким чином, саме невжиття відповідачем всіх необхідних заходів для своєчасного отримання дозволу на викиди та самовільний початок експлуатації стаціонарного джерела викидів є свідомим порушенням відповідачем вимог законодавства та свідчить про наявність вини в діях товариства та завдає шкоду державі, що підлягає безумовному відшкодуванню.

Крім того, нормами чинного законодавства України не передбачено підстав, для звільнення винних осіб у забрудненні навколишнього природного середовища від відповідальності.

Надані відповідачем докази на спростування заявлених позовних вимог, не доводять факту неправомірності дій державних органів щодо несвоєчасного погодження та розгляду клопотання про надання дозволу.

Отже, зважаючи на надані докази на підтвердження позовних вимог прокурором та позивачем по справі, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та їх задоволення.

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має права скасувати рішення повністю або частково і прийняте нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Заступника прокурора Чернігівської області підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2014 у справі № 927/1435/14 підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в дохід державного бюджету України.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Заступника прокурора Чернігівської області та позов Прилуцького міжрайонного прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області задовольняється повністю, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача .

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області - задовольнити.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2014 по справі № 927/1435/14 - скасувати. Постановити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроКім» (17523, вул. Незалежності, смт Мала Дівиця, Прилуцький район, Чернігівська обл., 2 ) до Державного бюджету України та бюджету м. Прилук Чернігівської області (р/р 0006, банк отримувача ГУДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592, код ЄДРПОУ 3798468, код бюджетної класифікації 24062100) збитки, заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, в розмірі 39297,98 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроКім» (17523, вул. Незалежності, смт Мала Дівиця, Прилуцький район, Чернігівська обл., 2 ) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1827 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроКім» (17523, вул. Незалежності, смт Мала Дівиця, Прилуцький район, Чернігівська обл., 2 ) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги до суду в розмірі 913,50 грн.

Видати судові накази. Видачу наказів доручити Господарському суду Чернігівської області.

Матеріали справи № 927/1435/14 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов