ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р.Справа № 922/5756/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Семенов О.Є.

розглянувши справу

за позовом Харківська міська рада, м. Харків
до Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Харків
про внесення змін до договору оренди землі
за участю представників:

позивача - Максимовський С.О., за дов. № 08-11/4660/2-14 від 24.12.2014 року

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківська міська рада, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, про внесення змін до договору оренди землі, а також просить суд покласти на відповідача судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що рішенням Харківської міської ради від 03 липня 2013 року № 1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року; встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року" вводиться в дію з 01 січня 2014 року; зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі. Ухилення відповідача від підписання додаткової угоди до договору оренди землі завдає значних збитків територіальній громаді міста Харкова у вигляді неодержаного доходу за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 грудня 2014 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/5756/14 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 21 січня 2014 року.

21 січня 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області розгляд даної справи відкладено до 09 лютого 2015 року.

В призначене судове засідання 09 лютого 2015 року з'явився представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи: копію рішення Харківської міської ради № 335/07 від 25 грудня 2007 року; копію рішення Харківської міської ради № 42/08 від 27 лютого 2008 року; копію рішення Харківської міської ради № 1209/13 від 03 липня 2013 року; копію рішення Харківської міської ради № 1269/13 від 25 вересня 2013 року; копію рішення Харківської міської ради № 960/12 від 19 грудня 2012 року; копію Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача; довідку Державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області. Даний пакет документів судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 4949 від 09 лютого 2015 року.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі) направлено всім учасникам судового процесу, що підтверджується штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали. Окрім того про обізнаність відповідача про час та місце розгляду справи свідчать наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив на позовну заяву про внесення змін до договору оренди землі та протокол судового засідання від 21 січня 2015 року в якому відображені відомості про явку сторін (арк. спр. 42, 43-46, 50-51).

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 09 лютого 2015 року представник позивача не вияв наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі рішення ХХІ сесії Харківської міської ради ХХІV скликання від 28.04.2004 р. № 54/04 "Про припинення та надання в користування юридичним та фізичним особам земельних ділянок", між Харківською міською радою (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди землі 25.10.2004 р. Даний договір 25 жовтня 2004 року за № 88106/04 було зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4).

Рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 р. № 1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р." затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р.

Згідно п. 1.1. вказаного рішення затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн., яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013 р. та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Пунктом 2 рішення встановлено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р. застосовується з 01.01.2014 р.

Попередня вартість 1 кв. м землі у місті Харкові була визначена на підставі рішення Харківської міської ради від 25.12.2007 р. № 335/07 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007 року", рішення Харківської міської ради від 27.02.2008 р. № 42/08 "Про затвердження "Положення про впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007 року" та була введена в дію з 01.03.2008 р.

Рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 р. № 1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01.01.2013" встановлено (п. 2, п. 3), що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" вводиться в дію з 01.01.2014. Зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові.

Пунктом 5 даного рішення Департамент земельних відносин Харківської міської ради зобов'язано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 16.4 Порядку оформлення договорів оренди землі у м. Харкові, який є додатком до рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про затвердження Порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові" від 19.12.2012 р. № 960/12, що набирає чинності з 01.01.2013 р., визначено, що зміни до договору оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі в порядку передбаченому цім підпунктом.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 295 від 30.10.2013 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 1 671 180,00 гривень.

08.04.2014 року відповідачем було одержано від Департаменту земельних відносин Харківської міської ради проект додаткової угоди до договору оренди землі № 88106/04 від 25.10.2004 р., але відповідач додаткову угоду не підписав (арк. спр. 34, 35).

Пунктом 13 спірного договору оренди землі сторонами передбачено перегляд розмірів орендної плати.

Відповідно до пункту 36 вказаного договору оренди землі, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку.

З урахуванням наведених обставин позивач, посилаючись на норми на 13, 144 Конституції України, ст.ст. 12, 93, 125, 126, 189 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 30 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 5, 13, 15, 21 Закону України "Про оцінку земель", ст.ст. 629, 649, 651, 653, 654, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 188, 193 Господарського кодексу України, звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статті 144 Конституції України - органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Як зазначено вище в рішенні суду, судом встановлено, що за умовами п. 13 договору, розмір орендної плати переглядається, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, в інших випадках передбачених законом.

Судом також встановлено, що відповідач зміни до договору не підписав.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 03 червня 2008 року за № 309-VI внесено зміни, зокрема, до ч. ч. 4, 5 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", відповідно до яких річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю"; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю". Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може перевищувати 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки. При цьому у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині.

У зв'язку із введенням в дію з 1 січня 2011 року Податкового кодексу України Закон України "Про плату за землю" втратив чинність (ч. 2 Прикінцевих положень Податкового кодексу України).

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Судом встановлено, що рішенням позивача змінено нормативно грошову оцінку земель міста Харкова та затверджено нові ставки орендної плати. Зазначене рішення органу місцевого самоврядування не оспорено відповідачем і не скасовано у встановленому законом порядку.

Отже, встановлення статтею 288 ПК України граничних розмірів річної орендної плати за земельну ділянку є підставою для приведення положень спірного договору оренди земельної ділянки у відповідність до вимог закону в частині визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки (п. 5 договору) та розміру орендної плати (п. 9 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Частиною 1 ст. 651 ЦК України також встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні правила щодо змін умов договору оренди землі за взаємною згодою сторін містить і стаття 30 Закону України "Про оренду землі", та нею встановлено, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у цих правовідносинах, що розглядаються судом.

За вказаних обставин, позов в частині внесення змін до п. 5 та п. 9 договору оренди землі в частині визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати за земельну ділянку підлягають задоволенню.

Решта вимог позивача про внесення змін до договору оренди землі від 25.10.2004 р. № 88106/04 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі в редакції позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Позивач, у наданій редакції додаткової угоди до договору оренди землі, просить суд змінити пункт 1, 2, 5, 9, 13, 14, 28 договору, додавши кадастровий номер земельної ділянки та виклавши умови додаткової угоди в редакції яка відрізняється від умов договору оренди, який укладено між сторонами, та є предметом даного судового провадження.

Як зазначено в рішенні суду, законом передбачено можливість внесення змін до договору за згодою сторін, яке що інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено за рішенням суду у випадках, встановлених договором або законом.

Позивач, посилаючись на вищевказані норми законів, рішення органу місцевого самоврядування та на витяг про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, визначаючи їх як підставу позову, ставить питання не лише щодо внесення змін до п. 5 та п. 9 договору оренди землі (в частині визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати за земельну ділянку, з чим погодився суд, визнаючи позовні вимоги в цій частині обґрунтованими), а й щодо решти умов договору. При цьому позивачем не доведено, як саме співвідноситься зміна нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з пунктами додаткової угоди до договору (за виключенням п. п. 5 та 9 договору), які позивач просить суд визнати укладеними і чи є її зміна нормативно-грошової оціни підставою для укладення додаткової угоди в новій редакції.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

З огляду на зазначене, позов у вказаних частинах задоволенню не підлягає.

Позиція відповідача є юридично неспроможною, ґрунтується на невірному тлумаченні та застосуванні норм права. Так, зокрема, обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення, фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. Підстави часткового задоволення позову вмотивовані у даному рішенні суду і спростовують позицію відповідача.

Враховуючи те, що вимоги позивача щодо внесення змін до договору оренди землі суд визнає частково обґрунтованими, а відповідач надісланий йому позивачем проект додаткової угоди до договору оренди не підписав, що стало підставою для подання позову, суд вважає за необхідне відповідно до приписів частини другої статті 49 Господарського процесуального кодексу України покласти судові витрати на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст. 144 Конституції України, ст. 188 ГК України, ст. 96 ЗК України, ст. 14, 632, 651 ЦК України, ст. 288 ПК України, ст.ст. 15, 21, 30 Закону України "Про оренду землі", ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст. ст.1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Внести зміни до п. 5 та п. 9 договору оренди землі, зареєстрованого 25 жовтня 2004 року за № 88106/04 у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", виклавши пункти 5 та 9 в наступній редакції:

"5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації № 295 від 30 жовтня 2013 становить 1 671 180 грн. (один мільйон шістсот сімдесят одна тисяча сто вісімдесят гривень)".

"9. Орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем щомісячно у грошовій формі на рахунок управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.

Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 408/14 від 07.11.2013 на рік становить 4,8 % від її нормативної грошової оцінки і складає 80 216 грн. (вісімдесят тисяч двісті шістнадцять гривень 64 копійки), або в місяць - 6 684,72 грн. (шість тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні 72 копійки)".

В решті позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради, 61003, м. Харків, пл. Конституції, 7 () 1 218 грн. судових витрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 11.02.2015 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/5756/14