КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Справа№ 9/029-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Агрикової О.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Рожок В.В., від відповідача - не з'явився, від ВДВС - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

на ухвалу господарського суду Київської області від 04.12.2014 р.

по справі № 9/029-11 (суддя - Подоляк Ю.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства «акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 180 791,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.12.2014р. скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що скаржником пропущено встановлений законодавством десятиденний строк звернення із скаргою на бездіяльність органів Державної виконавчої служби.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 04.12.2014 р. по справі № 9/029-11. Матеріали справи №9/029-11 повернути до господарського суду Київської області для розгляду справи по суті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015р. відновлено публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р., враховуючи перебування судді Кропивної Л.В. у відпустці, для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Агрикова О.В., Смірнова Л.Г.

Відповідач та відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

В силу частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги по даній справі, відсутність клопотання про продовження строку розгляду, Київський апеляційний господарський суд розглядає дану справу у встановлений законодавством строк, за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

До господарського суду Київської області звернулось публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зі скаргою на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи скаргу ПАТ «АКПІБ» посилається на те, що державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві не вчинено жодних дій, спрямованих на примусове виконання наказів суду. Також скаржник посилається на відсутність інформації щодо належного виконання судових наказів по даній справі.

14.07.2011р. позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із заявами про передачу виконавчого документа на виконання та вжиття заходів забезпечення його виконання, що підтверджується відмітками зазначеного відділу державної виконавчої служби на вказаних заявах.

Крім того, скаржник зазначає, що він звертався із заявами від 03.04.2013р. до ВДВС про надання інформації про хід виконавчого провадження з примусового виконання наказів господарського суду Київської області № 9/029-11 від 04.07.2011р. та вчинення виконавчих дій. Вказані заяви отримані відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 09.04.2013р, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповіді від ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві скаржником не отримано.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Обов'язок державного виконавця провести виконавчі дії прямо передбачений ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», та визначений строк їх виконання - протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження (абз. 2 п. 9.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012р. № 9).

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Тобто, скарга на бездіяльність органів державної виконавчої служби подається впродовж 10 днів з дня, коли виконавча дія мала бути вчинена.

Доводи апелянта про те, що чинним законодавством не встановлено конкретного та чіткого строку на обрахування строку оскарження бездіяльності відділу державної виконавчої служби є помилковими.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003р. №14 судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст. 26, ч. 4 ст. 57 Закону № 606-XIV, ст. 121-2 ГПК), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст. 248-22 ЦПК. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85, 89 ЦПК, залишається без розгляду. Відповідно до ст. 53 ГПК у разі відмови у відновленні пропущеного строку постановлюється ухвала.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що скаржником пропущено встановлений законодавством десятиденний строк звернення із скаргою на бездіяльність органів Державної виконавчої служби, а відповідного клопотання про відновлення пропущеного строк не подано.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд не знайшов підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду Київської області від 04.12.2014 р. у справі №9/029-11.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Київської області від 04.12.2014 р. у справі №9/029-11 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №9/029-11 повернути до господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі та відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді О.В. Агрикова

Л.Г. Смірнова