ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.01.2015р. Справа № 907/735/14

За позовом заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, м. Ужгород та Кобилецько-Полянської селищної ради, смт. Коб.Поляна Рахівського району

ДО державного підприємства „Великобичківське лісомисливське господарство", смт. Великий Бичків Рахівського району

ПРО стягнення суми 146474,01грн. збитків, завданих навколишньому природному середовищу

Головуючий суддя О.Ф. Ремецькі

Суддя Кривка В.П.

Суддя Русняк В.С.

Представники сторін:

від позивача 1 - Данч Н.О. - представник за довіреністю №51/05 від 09.01.2014р.

від позивача 2 - не з'явився

від відповідача - Зейкан Я.П. - адвокат, представник за договором про надання правової допомоги №07/14 від 20.05.2014р.

від прокурора - Стойко П.М. - прокурор відділу облпрокуратури

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Закарпатської області звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, м. Ужгород та Кобилецькі-Полянської селищної ради, смт. Коб.Поляна Рахівського району до державного підприємства „Великобичківське лісомисливське господарство", смт. Великий Бичків Рахівського району про стягнення суми 146474,01грн. збитків, завданих навколишньому природному середовищу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 31.07.2014р. порушено провадження у справі №907/735/14 та призначено справу до розгляду на 13.08.2014р.

Ухвалою суду від 13.08.2014р. розгляд справи було відкладено на 11.09.2014р. з підстав, зазначених в ній.

Ухвалою суду від 11.09.2014р. розгляд справи було відкладено на 22.09.2014р.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Прокурор також підтримує доводи позовної заяви та зазначає наявність складу цивільного правопорушення в діях працівників відповідача, що є підставою для стягнення з останнього шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Відповідач заперечує з приводу заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у поданому суду письмовому поясненні. Також на виконання вимог суду подав докази щодо відкриття провадження Рахівським районним судом у справі за позовом державного підприємства „Великобичківське лісомисливське господарство" смт. Великий Бичків Рахівського району до працівника щодо стягнення шкоди.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.09.2014р. призначено колегіальний розгляд справи №907/735/14 у складі трьох суддів.

Розпорядженням в.о. Голови Господарського суду Закарпатської області від 22.09.2014р. визначено склад суду для розгляду справи №907/735/14 - суддя Ремецькі О.Ф. (головуюча), Кадар Й.Й. та Русняк В.С. та призначено до розгляду на 05.11.2014р.

Ухвалою суду від 05.11.2014р. розгляд справи було відкладено на 14.11.2014р.

Однак, на день судового засідання суддя Кадар Й.Й. перебуває у щорічній відпустці.

Розпорядженням Голови Господарського суду Закарпатської області від 14.11.2014р. визначено склад суду для розгляду справи №907/735/14 - суддя Ремецькі О.Ф. (головуюча), Кривка В.П. та Русняк В.С. та ухвалою від 14.11.2014р. призначено до розгляду на 09.12.2014р.

Ухвалою суду від 09.12.2014р. розгляд справи було відкладено на 22.12.2014р.

Ухвалою суду від 22.12.2014р. у відповідності до вимог ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору та розгляд справи було відкладено на 15.01.2015р. з мотивів, викладених в ній.

Ухвалою суду від 15.01.2015р. в межах строків розгляду спору, визначених ст. 659 ГПК України, було відкладено розгляд справи на 23.01.2015р. для надання сторонам можливості подати суду додаткові докази в обгрунтування своїх доводів та заперечень.

Прокурор та представник позивача 1 просять заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та поданих суду додаткових поясненнях по суті спору. Зокрема, в обгрунтування своєї позиції вказують на те, що за приписами статей 63, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. В порушення зазначених нормативних приписів відповідач не забезпечив охорону і збереження лісу від незаконної рубки.

Досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000064 встановлено, що згідно наказу №146/к від 03.12.2007 року директора ДП «Великобичківське ЛМГ» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства майстер лісу майстерської дільниці №2 Щербіловського лісництва Глодян С.С. переведений на посаду майстра лісу майстерської дільниці №2 Кобилецько-Полянського лісництва ДП «Великобичківське ЛМГ», до якої входили лісові квартали З, 7, 9, 11, 13, 15, 16, 18, 20, 21, 22, 23 і 24 загальною площею 2446 га зазначеного лісництва, передані йому під охорону, а відповідно до договору про майнову відповідальність матеріально-відповідальної особи від 03.12.2008 - Глодян С.С. прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за передані йому під звіт матеріальні цінності.

Перебуваючи на посаді майстра лісу, Глодян С.С. згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», та згідно ст.1 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16 вересня 2009 року №976, являвся працівником правоохоронного органу, до прямих обов'язків якого, серед іншого, входило здійснення правових, лісоохоронних та інших заходів, спрямованих на збереження лісових ресурсів, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового господарства та використання лісових ресурсів, складання протоколів про правопорушення у сфері охорони та захисту лісів.

Майстер лісу Глодян С.С., будучи службовою особою, до обов'язків якого входили організація роботи лісників і контроль виконання ними своїх обов'язків, здійснення контролю за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях, проведення ревізії обходів і довіреного лісникам майна, перевірка додержання лісозаготівельниками та іншими лісокористувачами правил відпуску деревини на пні, правил рубання лісу, вжиття заходів до усунення виявлених порушень, складання протоколів про порушення лісового законодавства, затримання у встановленому законом порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень, огляд місць рубань, тощо, в порушення вимог посадової інструкції та статей 19, 86, 89, 105 Лісового кодексу України, Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, з дня прийняття майстерської дільниці під охорону, - до грудня 2012 року, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, не вживав заходів щодо виявлення та недопущення лісопорушень, припинення таких та встановлення лісопорушників, належний контроль за станом та охороною лісу не забезпечив, акти про лісопорушення не складав, факти самовільних рубок деревини не задокументував, а роботу підлеглих лісників щодо охорони лісу належним чином не організував та не спрямовував, і цим самим допустив вчинення невстановленими досудовим розслідуванням особами упродовж 2012 року, точний час слідством не встановлено, незаконної рубки у виділі 20 кварталу З, ввіреного йому під охорону, 11-ти дерев породи ялина, у виділі 27 кварталу З, ввіреного йому під охорону, 1 дерева породи граб та 2-х дерев породи бук, у виділі 4 кварталу 11, ввіреного йому під охорону, 13-ти дерев породи бук, 16-ти дерев породи ялина, 2-х дерев породи явір та 2-х дерев породи тополя, у виділі 38 кварталу 11, ввіреного йому під охорону, одного дерева породи бук та 2-х дерев породи ялина, у виділі 1 кварталу 13 - 5-ти дерев породи бук, 3-х дерев породи ясен та у виділі 10 кварталу 13, ввіреного йому під охорону, 9-ти дерев породи модрина.

Зазначені самовільні рубки Глодян С.С. внаслідок неналежного виконання службових обов'язків через несумлінне ставлення до них своєчасно не виявив, хоча мав таку реальну можливість і зобов'язаний був це зробити.

Вказані вище порушення зафіксовані Державною екологічною інспекцією в Закарпатській області та відображені в актах перевірки від 8 та 15 серпня 2013 року та доданими до них розрахунками розміру шкоди, заподіяної лісу незаконною рубкою дерев. Згідно розрахунку, проведеного державною екологічною інспекцією у Закарпатській області на підставі актів перевірки, постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 та ст.20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», встановлено заподіяну зазначеними незаконними рубками шкоду в розмірі 146474,01грн.

Вироком Рахівського районного суду від 20 лютого 2014 року Глодяна С.С. визнано винним у вчинення злочину, що передбачений ч.2 ст. 367 Кримінального кодексу України та його засуджено за вчинення злочин.

03.06.2013 року слідчим відділом прокуратури області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042 за фактом зловживання службовим становищем та службової недбалості службових осіб ДП «Великобичківське ЛМГ», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.364 КК України, ч.2 ст.367 КК України.

Також на виконання вимог суду, прокурором подано суду відомості про те, що підставами для внесення відомостей до ЄРДР послужили акти перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 20.04.2013, акт позапланової ревізії лісових обходів по Кобилецько-Полянському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 07.06.2013, акт перевірки ведення лісового господарства в ДП «Великобичківське ЛМГ» від 25.04.2013, акт позапланової ревізії лісових обходів по Щербіловському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 29.05.2013, а також акт позапланової ревізії лісових обходів по Лужанському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 04.07.2013.

Зазначені перевірки стосувались 5-ти лісництв ДП «Великобичківське ЛМГ», у тому числі Кобилецько-Полянського, імені Томащука, Щербіловського, Лужанського та інших.

З огляду на відмову позивача 2 від позову, прокурором в порядку вимог ст. 29 ГПК України подано суду клопотання про підтримання позову в повному обсязі з підстав, викладених ним у поданому суду письмовому поясненні. Вважає, що наявними у справі матеріалами, а саме, державним актом на право постійного користування земельною ділянкою ДП „Великобичківського ЛМГ", ситуаційного плану та відповіді Управління Держземагентства у Рахівському районі, підтверджено, що квартали 3, 11, 13 Кобилецько-Полянського лісництва ЛМГ знаходяться на території селищної ради.

Позивач 2 свого представника в судове засідання не направив, разом з тим, в матеріалах справи міститься клопотання Кобилецько-Полянської селищної ради, смт. Коб.Поляна Рахівського району про припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від заявлених позовних вимог з огляду на те, що даним спором не порушуються права та охоронювані законом інтереси територіальної громади села, оскільки землі Кобилецько-Полянського лісництва ЛМГ не знаходяться на території селищної ради.

Відповідач заперечує з приводу заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у поданому суду письмовому поясненні та просить суд взяти до уваги те, що стаття 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Судом визнано, що Глодян С.С. діяв всупереч інтересам служби, тобто задав шкоди саме ДП «Великобичківське лісомисливське господарство». Однак, прокуратура не вжила відповідних процесуальних заходів до Глодина С.С. в судовому процесі і своєчасно не повідомила ДП „Великобичківське лісомисливське господарство" про наявну у суді кримінальну справу.

Відповідно до ст.61 Конституції України відповідальність за нанесену шкоду повинна нести особа, яка всупереч інтересам служби нанесла цю шкоду ДП „Великобичківське лісомисливське господарство", яке, в томй же час, не є належним відповідачем у даній справі, а Великобичківська сільська рада не є належним позивачем, в інтересах якого слід заявляти позов. Належним відповідачем у даній справі мають бути, згідно імперативної вимоги ст. 105 Лісового кодексу України особи, які здійснили незаконну вирубку. Однак, у процесі досудового слідства і суду, через бездіяльність слідства, винні у незаконній рубці особи не були встановлені. Майстер лісу Глодин С.С., на якого посилається прокуратура, має статус посадової особи державної влади і тому норми ст. 1172 ЦК у даному випадку не можуть застосовуватись.

Глодян С.С. згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та згідно ст.1 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16 вересня 2009 року №976, являвся працівником правоохоронного органу. Відповідно до ст. 89 Лісового кодексу України, Державна лісова охорона має статус правоохоронного органу. Порядок діяльності державної лісової охорони та лісової охорони визначається положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно Положення державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 р. N 976, майстер лісу є посадовою особою державної охорони лісу і відповідальність цих осіб вирішується на інших норм Цивільного кодексу ніж ті, на які вказує прокуратура.

В судовому засіданні 23.01.2015р. суд розглянувши заяву позивача 2 про відмову від позову, зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 23.03.2012р. "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам", відмова прокурора від поданого ним позову не є обов'язковою для позивача, і так само відмова позивача від позову не є обов'язковою для прокурора, оскільки така відмова не означає вибуття позивача з процесу чи зміни його процесуального статусу. У відповідних випадках спір підлягає вирішенню по суті. У разі коли обидва згадані учасники судового процесу - прокурор і позивач - заявили про відмову від позову, суд може припинити провадження зі справи згідно з пунктом 4 частини першої статті 80 ГПК, з урахуванням вимог частини шостої статті 22 ГПК; такі ж наслідки настають, якщо позивач відмовився від позову (повністю або в певній частині), а прокурор, зі свого боку, не підтримує відповідні позовні вимоги та не наполягає на їх задоволенні, про що він письмово або усно (із зазначенням про це в протоколі судового засідання) повідомив суд. Винятком з цих правил є відмова громадянина від позову, який було подано у його інтересах прокурором; у такому разі позов залишається без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 81 ГПК.

Даний позов поданий заступником прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, м. Ужгород та Кобилецько-Полянської селищної ради, смт. Коб.Поляна Рахівського району, а тому враховуючи те, що заява про відмову від позову подана тільки позивачем 2 - Кобилецько-Полянською селищною радою, смт. Коб.Поляна Рахівського району, у суду відсутні підстави для припинення провадження у справі згідно з пунктом 4 частини першої статті 80 ГПК, а тому даний спір підлягає вирішенню по суті.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.01.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані прокурором та сторонами документи і матеріали, заслухавши прокурора та повноважних представників позивача 1 та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000064 встановлено, що згідно наказу №146/к від 03.12.2007 року директора ДП «Великобичківське ЛМГ» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства майстер лісу майстерської дільниці №2 Щербіловського лісництва Глодян С.С. був переведений на посаду майстра лісу майстерської дільниці №2 Кобилецько-Полянського лісництва ДП «Великобичківське ЛМГ», до якої входили лісові квартали З, 7, 9, 11, 13, 15, 16, 18, 20, 21, 22, 23 і 24 загальною площею 2446 га зазначеного лісництва, передані йому під охорону, а відповідно до договору про майнову відповідальність матеріально-відповідальної особи від 03.12.2008 - Глодян С.С. прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за передані йому під звіт матеріальні цінності.

Прокурор та позивач 1 зазначають, що перебуваючи на посаді майстра лісу, Глодян С.С. згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», та згідно ст.1 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16 вересня 2009 року №976, являвся працівником правоохоронного органу, до прямих обов'язків якого, серед іншого, входило здійснення правових, лісоохоронних та інших заходів, спрямованих на збереження лісових ресурсів, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового господарства та використання лісових ресурсів, складання протоколів про правопорушення у сфері охорони та захисту лісів.

Майстер лісу Глодян С.С., будучи службовою особою, до обов'язків якого входили організація роботи лісників і контроль виконання ними своїх обов'язків, здійснення контролю за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях, проведення ревізії обходів і довіреного лісникам майна, перевірка додержання лісозаготівельниками та іншими лісокористувачами правил відпуску деревини на пні, правил рубання лісу, вжиття заходів до усунення виявлених порушень, складання протоколів про порушення лісового законодавства, затримання у встановленому законом порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень, огляд місць рубань, тощо, в порушення вимог посадової інструкції та статей 19, 86, 89, 105 Лісового кодексу України, Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, з дня прийняття майстерської дільниці під охорону, - до грудня 2012 року, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, не вживав заходів щодо виявлення та недопущення лісопорушень, припинення таких та встановлення лісопорушників, належний контроль за станом та охороною лісу не забезпечив, акти про лісопорушення не складав, факти самовільних рубок деревини не задокументував, а роботу підлеглих лісників щодо охорони лісу належним чином не організував та не спрямовував, і цим самим допустив вчинення невстановленими досудовим розслідуванням особами упродовж 2012 року, точний час слідством не встановлено, незаконної рубки у виділі 20 кварталу 3, ввіреного йому під охорону, 11-ти дерев породи ялина, у виділі 27 кварталу 3, ввіреного йому під охорону, 1-го дерева породи граб та 2-х дерев породи бук, у виділі 4 кварталу 11, ввіреного йому під охорону, 13-ти дерев породи бук, 16-ти дерев породи ялина, 2-х дерев породи явір та 2-х дерев породи тополя, у виділі 38 кварталу 11, ввіреного йому під охорону, одного дерева породи бук та 2-х дерев породи ялина, у виділі 1 кварталу 13 - 5-ти дерев породи бук, 3-х дерев породи ясен та у виділі 10 кварталу 13, ввіреного йому під охорону, 9-ти дерев породи модрина.

Також прокурор та позивач 1 стверджують, що зазначені самовільні рубки Глодян С.С. внаслідок неналежного виконання службових обов'язків через несумлінне ставлення до них своєчасно не виявив, хоча мав таку реальну можливість і зобов'язаний був це зробити.

Вказані вище порушення зафіксовані Державною екологічною інспекцією в Закарпатській області та відображені в актах перевірки від 8 та 15 серпня 2013 року та доданими до них розрахунками розміру шкоди, заподіяної лісу незаконною рубкою дерев.

Згідно розрахунку, проведеного державною екологічною інспекцією у Закарпатській області на підставі актів перевірки, постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 та ст.20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», встановлено заподіяну зазначеними незаконними рубками шкоду в розмірі 146474,01грн.

Вироком Рахівського районного суду від 20 лютого 2014 року Глодяна С.С. визнано винним у вчинення злочину, що передбачений ч.2 ст. 367 КК України та його засуджено за вчинення злочину.

З огляду на вищенаведене, прокурор та позивач 1 просять заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача - ДП «Великобичківське лісомисливське господарство», як постійного лісокористувача, суми заподіяної шкоди в розмірі 146474,01грн. з урахуванням вимог ст. 1172 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, прокурором на вимогу суду надано відомості про те, що 03.06.2013 року слідчим відділом прокуратури області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042 за фактом зловживання службовим становищем та службової недбалості службових осіб ДП «Великобичківське ЛМГ» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.364 КК України, ч.2 ст.367 КК України.

Підставами для внесення відомостей до ЄРДР послужили акти перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 20.04.2013, акт позапланової ревізії лісових обходів по Кобилецько-Полянському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 07.06.2013, акт перевірки ведення лісового господарства в ДП «Великобичківське ЛМГ» від 25.04.2013, акт позапланової ревізії лісових обходів по Щербіловському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 29.05.2013, а також акт позапланової ревізії лісових обходів по Лужанському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 04.07.2013.

Зазначені перевірки стосувались 5-ти лісництв ДП «Великобичківське ЛМГ», у тому числі Кобилецько-Полянського, імені Томащука, Щербіловського, Лужанського та інших.

Так, у кримінальному провадженні №0000042 повідомлено про підозру Куцину В.В. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, оскільки він будучи майстром лісу, допустив вчинення незаконних рубок, внаслідок чого навколишньому природному середовищу, державним та громадським інтересам, згідно розрахунку проведеного державною екологічною інспекцією у Закарпатській області на основі акту перевірки від 08.08.2013, постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 та ст.20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» на суму 170611,01грн.

Із кримінального провадження №0000042 в окреме провадження 26.08.20130 було виділено матеріали кримінального провадження №0000064.

У кримінальному провадженні №0000064 повідомлено про підозру Глодяну С.С. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, оскільки він, будучи майстром лісу, допустив вчинення незаконних рубок. Зазначені самовільні рубки Глодян С.С. своєчасно не виявив, хоча мав таку реальну можливість і зобов'язаний був це зробити, заходів щодо встановлення лісопорушників не вжив, внаслідок чого навколишньому природному середовищу, державним та громадським інтересам, згідно розрахунку проведеного державною екологічною інспекцією у Закарпатській області на основі акту перевірки від 08.08.2013, постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 та ст.20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» на суму 146474,01грн.

А тому до ЄРДР відомості щодо вчинення Глодяном С.С. злочину не вносились, оскільки кримінальне провадження стосовно нього було виділено з загального кримінального провадження №0000042.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 частини 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень та інше.

Частиною 1 статті 86 ЛК України передбачено, що організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

Згідно статті 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Стаття 107 ЛК України зобов'язує підприємства, установи, організації і громадян відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 Цивільного Кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що виключає такі елементи, як: а) протиправність поведінки; б) шкода; в) причинний зв'язок між ними; г) вини заподіювача шкоди. Зазначені підстави визначаються загальними, оскільки для вирішення деліктного зобов'язання їх існування потрібне в усіх випадках, якщо інше не обумовлено законом.

Судом встановлено, що матеріалами справи не підтверджується завдання відповідачем шкоди лісовому господарству, оскільки ним не було порушено приписів Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 року, який визначає умови та порядок заготівлі деревини під час проведення рубок лісу, що доводить відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача та збитками, завданими незаконною порубкою дерев невстановленими особами.

Також аналіз наявних у справі матеріалів спростовує доводи прокурора про наявність вини відповідача у завданні шкоди лісовим ресурсам з огляду на факт порушення щодо його працівника кримінальної справи за частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість) та свідчить про те, що сам факт порушення кримінальної справи за ознаками частини 2 статті 367 КК України (службова недбалість) не встановлює преюдиційних обставин, пов'язаних з обов'язком позивача у справі довести наявність причинно-наслідкового зв'язку між завданою позивачу шкодою (знищенням дерев внаслідок їх рубання невстановленими особами) та діями відповідача, який на думку позивача, не забезпечив належної охорони лісових насаджень.

Вирок суду у кримінальній справі, яким встановлено вину конкретної фізичної особи в екологічному правопорушенні відповідно до статті 35 ГПК України має преюдиційний характер при вирішенні господарського спору та звільняє відповідача, як юридичну особу, від обов'язку доказування іншими засобами доказування відсутності своєї вини в спричиненні екологічної шкоди таким екологічним правопорушенням. Разом з тим, доведення обставин причинно-наслідкового зв'язку між завданою позивачем шкодою та діями відповідача є обов'язком позивача у справі (вищезазначеної правової позиції притримується і Вищий господарський суд України при вирішенні аналогічних спорів, зокрема, в постанові ВГСУ від 22.01.2013р. у справі №5010/803/2012-П-21/36).

Окрім того, як зазначено вище, саме висновки та проведені самим відповідачем перевірки лісових обходів по Кобилецько-Полянському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 07.06.2013, акт перевірки ведення лісового господарства в ДП «Великобичківське ЛМГ» від 25.04.2013, акт позапланової ревізії лісових обходів по Щербіловському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 29.05.2013, а також акт позапланової ревізії лісових обходів по Лужанському лісництву ДП «Великобичківське ЛМГ» від 04.07.2013 слугували підставою для порушення кримінальної справи за ознаками ч.2 ст. 367 КК України. Дані обставини також свідчать про не доведення прокурором та позивачем 1 наявності у діях чи бездіяльності відповідача вини, як складової частини правопорушення.

З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, що є обов'язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України та статті 105 Лісового кодексу України.

Окрім того, суд вважає за необхідне відзначити, що розрахунок заподіяної шкоди здійснений згідно додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", однак, даним додатком затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконного вирубування та пошкодження дерев підприємствами, установами, організаціями та безпосередньо громадянами, а не внаслідок неналежного виконання працівниками постійних лісокористувачів службових обов'язків по охороні та захисту лісів. не передбачає відповідальності за незабезпечення збереження лісів і лісових насаджень, Отже, вказані такси можуть застосовуватися до лісових господарств лише у разі вчинення їх працівниками незаконної рубки, тобто з порушенням Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою КМ України №761 від 23.05.2007. В зв'язку з викладеним, не виключається недоведеність розміру завданої шкоди (постанова ВГСУ від 28 січня 2014 року у справі № 5019/418/12).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних, в порядку ст. 38 ГПК України, сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2015р.

Головуючий суддя Ремецькі О.Ф.

Суддя Кривка В.П.

Суддя Русняк В.С.