КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. Справа№ 911/3913/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Цой Д.С.,

за участю представників:

прокурор: Некрасов О.М. (посвідчення від 05.09.2012 р. № 002627);

позивача 1: не з'явилися;

позивача 2: Чеботарьова І.Г. - за довіреністю від 13.05.2014 р. № 14-124;

відповідача: Кашуба Л.Г. - за довіреністю від 22.01.2015 р. № 59,

розглянувши матеріали апеляційної скарги

комунального підприємства "Васильківтепломережа"

на рішення господарського суду Київської області від 11.11.2014

у справі № 911/3913/14 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом заступника прокурора Деснянського району Київської області в інтересах держави в особі:

позивача 1: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

позивача 2: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до комунального підприємства "Васильківтепломережа"

про стягнення боргу за спожитий газ, пені, втрат коштів від інфляції та 3 % річних, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 11.11.2014 р. у справі № 911/3913/14 позов задоволено частково. Припинено провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу - 10 778 911,16 грн, та вирішено стягнути з КП "Васильківтепломережа" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 362 320,23 грн втрат від інфляції; 381 291,05 грн 3 % річних; 827 127,72 грн пені. Також, вказаним рішенням вирішено стягнути з КП "Васильківтепломережа" в дохід державного бюджету України 73 080,00 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить змінити рішення господарського суду Київської області від 11.11.2014 р. у справі № 911/3913/14 в частині стягнення втрат від інфляції, 3 % річних та пені.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 р. у справі № 911/3913/14 прийнято апеляційну скаргу КП "Васильківтепломережа" до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Прокурор і представник позивача 2 в судових засіданнях надали пояснення, якими заперечили проти доводів, викладених в скарзі та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення. Представник відповідача в судових засіданнях надав усні пояснення, якими підтримав доводи викладені в скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача 1 в жодне судове засідання не з'явився, позивач 1 про причини неявки його представника колегію суддів апеляційної інстанції не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача 1.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28 грудня 2012 р. між НАК "Нафтогаз України", як продавцем, та КП "Васильківтепломережа", як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3527-ТЕ-17 (далі - Договір).

Відповідно до предмету Договору продавець зобов'язується передати у власність покупця у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Сторонами у п. 3.4 Договору визначено, що не пізніше 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 (восьмого) числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 (чотирнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

Згідно з п. 6.3 Договору в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за Договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором (п. 6.3. договору).

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем 2 у січні, лютому, березні, квітні, жовтні, листопаді і грудні 2013 року поставлено, а відповідачем отримано природній газ загальною вартістю 11 396 811,16 грн, про що свідчать відповідні акти, підписані і скріплені відбитками печаток сторін Договору (а.с. 21-27).

Спір між сторонами справи виник у зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання за Договором. Відповідач в термін, встановлений п. 6.1 Договору, отриманий природній газ згідно з вищевказаними актами на користь позивача 2 в повному обсязі не оплатив, що призвело до виникнення у КП "Васильківтепломережа" заборгованості в розмірі 10 778 911,16 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що після порушення провадження у даній справі відповідач наявну перед позивачем 2 заборгованість за природній газ погасив повністю, що підтверджується засвідченою копією платіжного доручення від 27.10.2014 р. № 13 на суму 10 778 911,16 грн (а.с. 106).

В такому випадку, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно застосовано приписи п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України та припинено провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за природній газ.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Враховуючи, що відповідачем порушено зобов'язання за Договором, прокурором заявлені позовні вимоги про стягнення з КП "Васильківтепломережа" втрат від інфляції в сумі 1 362 320,23 грн; трьох відсотків річних в сумі 381 291,05 грн та пені в сумі 827 127,72 грн.

Згідно з п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами частин 1 і 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати поставленого природного газу, колегія суддів дійшла висновку про правомірність стягнення судом першої інстанції з відповідача на користь позивача 2 втрат від інфляції в сумі 1 362 320,23 грн; трьох відсотків річних в сумі 381 291,05 грн та пені в сумі 827 127,72 грн. При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом стосовно того, що розмір вказаних вимог, при здійсненні вірного розрахунку, є більшим, ніж заявлено прокурором, однак, як вірно відмітив суд першої інстанції, за правилами, передбаченими, п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України, суд не має право виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання, зробленого заінтересованою стороною.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи КП "Васильківтепломережа" стосовно того, що прострочення і, відповідно, нарахування пені, 3-х відсотків річних та втрат від інфляції настають з моменту підписання актів приймання-передачі природного газу колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Як встановлено вище, п. 6.1 Договору передбачено чіткий термін оплати газу - до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки, а відтак, прострочення виконання настає з 15 числа, а не з моменту підписання актів, як стверджує відповідач. Жодний пункт Договору не містить такої умови, що прострочення виконання грошового зобов'язання настає з моменту підписання актів приймання-передачі природного газу. Наявність актів є обов'язковою лише для проведення остаточного розрахунку, який включає можливі розбіжності та коригування.

Аналогічна правова позиція викладена Вищім господарським судом України, зокрема, в постанові від 13.11.2014 р. у справі № 924/943/14 і постанові від 10.04.2014 р. у справі № 5021/1407/12.

Доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Таким чином, судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду Київської області від 11.11.2014 р. у справі № 911/3913/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства "Васильківтепломережа" на рішення господарського суду Київської області від 11.11.2014 у справі № 911/3913/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 11.11.2014 р. у справі № 911/3913/14 залишити без змін.

3. Справу № 911/3913/14 повернути до господарського суду Київської області.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич