РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 4/42-Б

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Саврій В.А. ,

судді Коломис В.В.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників:

від апелянта (СБУ) - Грабовська В.Ф.

від апелянта (Огороднік В.А.) - не з'явився

від кредиторів - не з'явились

від боржника - не з'явився

арбітражний керуючий - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційні скарги Служби Безпеки України та Огородніка Валерія Анатолійовича на ухвалу господарського суду Житомирської області від 26.11.14 р. у справі № 4/42-Б

за заявою Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Житомирське орендне підприємство теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 26.11.2014 року у справі № 4/42-Б (суддя Омельян О.С.), крім іншого, відхилено вимоги Служби Безпеки України до боржника на суму 2841854,56 грн. та відхилено вимоги Огродніка В.А. до боржника на суму 706527,15 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Служба Безпеки України та Огороднік Валерій Анатолійович подали апеляційні скарги.

Служба Безпеки України у своїй скарзі зазначає, що постанова про визнання боржника банкрутом у даній справі винесена 08.07.2014 року - на момент набрання чинності новою редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а відтак ліквідаційна процедура здійснюється за новою редакцією. Згідно ч. 1 ст. 38 цього Закону кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. За таких обставин, вимоги СБУ є такими, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, і підлягають задоволенню в ліквідаційній процедурі. З огляду на вказане вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги СБУ вважаються погашеними згідно ст. 14 Закону про банкрутство в попередній редакції.

В судових засіданнях представник СБУ підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та просить її задоволити.

Огороднік Валерій Анатолійович в апеляційній скарзі зазначає, що правомірність його вимог до боржника підтверджується рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 07.07.2012 року по справі № 613/2-87/12, яким звільнення Огородніка В.А. з посади директора ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго" визнане судом незаконним, його поновлено на роботі на посаді директора з 17 січня 2012 року. Окрім цього, в підтвердження було надано протокол № 8 від 06.10.2011 року про складення повноважень ради орендарів ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго" разом із повноваженнями голови Ради орендарів Ковтуна І.І. та вихід працівників КП "Житомиртеплокомуненерго" зі складу орендного підприємства; протокол № 1 від 06.01.2012 року про виключення працівників іншого підприємства зі складу членів орендного підприємства ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго", обрання Ради орендарів, обрання Голови Ради орендарів Кондратюка С.М., та інших організаційних питань; протокол № 3 від 10.08.2012 року, яким дію контракту на управління ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго" укладеного з Огородніком В.А. було продовжено до 15.09.2013 року. Звертає увагу, що ліквідатором ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго" Довжаницею О.С. було надано відзив на заяву про визнання грошових вимог Огородніка В.А., в якому він визнає грошові вимоги на суму 707745,15 грн. із включенням їх до першої черги задоволення вимог кредиторів. Відтак, вважає, що суд дійшов неправомірних висновків та безпідставно відхилив його вимоги до боржника.

В судові засідання апелянт не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з'явились, відзивів на апеляційні скарги не подали.

Розглянувши матеріали справи та апеляційні скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а ухвалу господарського суду Житомирської області від 26.11.2014 р. у справі № 4/42-Б в частині розгляду заяв Служби Безпеки України та Огородніка Валерія Анатолійовича залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду від 08.07.2014 р. припинено процедуру розпорядження майном Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" та повноваження розпорядника майна боржника Довжаниці О.С.; визнано банкрутом Житомирське орендне підприємство теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго"; відкрито ліквідаційну процедуру банкрута строком на 8 місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Довжаницю О.С.

13.08.2014 р. до місцевого господарського суду надійшла заява Служби безпеки України від 08.08.2014 р. №16/3797 з вимогами до боржника на суму 2841854,56 грн., з яких 2300000,00 грн. основний борг, 78200,00 грн. інфляційні втрати, 40454,56 грн. 3% річних, 423200,00 грн. пеня (т. 14 а.с. 115-128). Вимоги до боржника обгрунтовані наступним.

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.05.2005 р. у справі №34/346 зобов'язано Дочірнє підприємство «Газопостачальна компанія» передати Службі безпеки України квартири: у м. Івано-Франківськ по вул. Пасічній, 38, загальною житловою площею 769,62 кв.м за ціною 1306,00 грн. за 1 кв.м на суму 1005123,00 грн.; у м. Черкаси по вул. Героїв Сталінграду, 38, загальною житловою площею 214,21 кв.м за ціною 1319,00 грн. за 1 кв.м на суму 232010,80 грн.; у м. Бровари по вул.. Незалежності, 17, загальною житловою площею 2591 кв.м за ціною 1345,00 грн. за 1 кв.м на суму 3484895,00 грн.; у смт. Коцюбінське по вул. Пономарьова, 18-а, загальною житловою площею 2714,67 кв.м за ціною 1525,00 грн. за 1 кв.м на суму 4139871,75 грн., стягнуто з Дочірнього підприємства «Газопостачальна компанія» на користь Служби безпеки України 665084,60 грн. пені, 1700,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 16 а.с. 156-161).

На виконання вказаного судового рішення господарським судом м. Києва було видано 21.06.2005 р. наказ №34/346, який було надіслано до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві для виконання.

У зв'язку з неможливістю виконання вказаного наказу, постановою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 13.04.2006 р. виконавче провадження було закінчене, а оригінал наказу господарського суду м. Києва від 21.06.2005 р. №34/346 повернуто до господарського суду м. Києва. Строк для пред'явлення вказаного документа до виконання закінчився 21.06.2008 р. З огляду на це, Служба безпеки України звернулася до господарського суду м. Києва із заявою про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання. За результатами розгляду заяви Служби безпеки України 31.07.2008 р. господарським судом м. Києва постановлено ухвалу про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання до 10.02.2009 р. та видано 11.08.2008 р. наказ №34/346 про примусове виконання ухвали. Постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 08.12.2009 р. відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного наказу. 11.06.2010 р. постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві закінчено виконавче провадження по виконанню вказаного наказу. 03.09.2010 р. постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного наказу. 04.10.2010 р. постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві повернуто вказаний наказ Службі безпеки України. Листом господарського суду м. Києва від 29.10.2014 р. №01/18/581 повідомлено Службу безпеки України, що відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 11.02.2010 р. №22, строк зберігання вказаної справи сплив, у підшивці документів постійного терміну зберігання ухвала господарського суду м. Києва від 31.07.2008 р. у справі №34/346 відсутня. (т. 17 а.с. 29-30, 44-, 57).

У зв'язку з неможливістю виконанню наказу господарського суду м. Києва від 21.06.2005 р. №34/346, виданого на примусове виконання вказаного рішення суду, оригінал цього наказу у 2006 році було повернуто відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві до господарського суду м. Києва. За клопотанням Служби безпеки України господарським судом м. Києва було поновлено строк для пред'явлення вказаного наказу до виконання та замість нього видано наказ господарського суду м. Києва від 11.08.2008 р. №34/346, який було надіслано до прокуратури м. Києва (т. 16 а.с. 12-13).

10.06.2009 р. між Дочірнім підприємством «Газопостачальна компанія» (первісний боржник), Орендним підприємством теплових мереж «Житомиртеплокомуненерго» (новий боржник) та Службою безпеки України (кредитор) укладено договір про заміну боржника та переведення частини боргу (т. 14 а.с. 121-123).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору первісний боржник визнає заборгованість перед кредитором в розмірі 9528803,15 грн. за зобов'язанням, що виникло на підставі договорів від 22.03.2002 р. №19/10-оі-50, від 10.06.2002 р. №19/10/оі-55, додаткової угоди від 10.06.2002 р. №1 та підтверджене рішенням господарського суду м. Києва від 12.05.2005 р. №34/346 та наказом господарського суду м. Києва від 21.06.2005 р. №34/346.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 вказаного договору первісний боржник переводить частину свого основного зобов'язання, а новий боржник приймає на себе зобов'язання щодо належної та своєчасної сплати цієї суми боргу первісного боржника на користь кредитора. Кредитор надає згоду на переведення частини боргу за основним зобов'язанням та зобов'язується прийняти виконання частини зобов'язання від нового боржника.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 новий боржник приймає частину основного зобов'язання первісного боржника в сумі 2420000,00 грн. та здійснює виконання частини основного зобов'язання перед кредитором шляхом перерахування на реєстраційний рахунок кредитора коштів у сумі 2420000,00 грн. до 01.05.2010 р.

У зв'язку з частковим перерахуванням новим боржником на рахунок кредитора 120000,00 грн., що підтверджується виписками з рахунків за 21.07.2009 р. на суму 50000,00 грн., за 24.07.2009 р. на суму 25000,00 грн., за 27.07.2009 р. на суму 25000,00 грн., за 22.09.2009 р. на суму 5000,00 грн., за 23.09.2009 р. на суму 5000,00 грн., за 24.09.2009 р. на суму 5000,00 грн., за 28.09.2009 р. на суму 5000,00 грн. (т. 15 а.с. 11-17).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому ст. 25 ГПК України.

Заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно зазначив, що при укладенні договору уступки права вимоги, не замінюючи кредитора у зобов'язанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, було фактично замінено стягувача на стадії виконання судового рішення. Разом з тим, передача прав стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачено. Викладене відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 р. у справі № 923/945/13.

Господарський суд при розгляді у справі про банкрутство кредиторських вимог розглядає ці вимоги на предмет підтвердженості їх належними доказами. Законність же виникнення правовідносин, в силу яких виникли відповідні кредиторські вимоги (законність укладення та виконання відповідних угод) не є предметом розгляду у відповідній справі про банкрутство. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 13.03.2013 р. у справі № 5015/3119/12.

Провадження у справі про банкрутство ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго" було порушено 01.11.2010 р. за Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013 р. (далі - Закон про банкрутство в редакції до 19.01.2013 р.).

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника опубліковано 10.11.2010 р. в газеті "Урядовий кур'єр" №232.

Ухвалою господарського суду від 12.05.2014 р., зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго». Згідно з п. 9 резолютивної частини вказаної ухвали постановлено вважати погашеними вимоги конкурсних кредиторів Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго", які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та не заявлені до господарського суду у встановлений для їх подання строк в порядку, визначеному ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 р. конкурсними кредиторами визнаються кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з розрахунком кредитора 78200,00 грн. інфляційних втрат та 423200,00 грн. пені заявлено за період з травня по жовтень 2010 р., 40454,56 грн. 3% річних - за період з травня по листопад 2010 р. (т. 16 а.с. 17-20).

Відповідно до поданої заяви, вимоги Служби безпеки України до боржника у сумі 2841854,56 грн. виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, тобто є конкурсними, а тому повинні були заявлені у строк, встановлений ст. 14 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 р. конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 р. вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або незаявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними; зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

У даному випадку звернення кредитора з конкурсними грошовими вимогами до боржника відбулося лише 11.08.2014 р., тобто зі значним пропуском встановленого тридцятиденного строку та вже після визнання боржника банкрутом.

Оскільки кредитор не звернувся у встановленому порядку з конкурсними грошовими вимогами до боржника, то в силу імперативних приписів ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 р. ці вимоги є погашеними не залежно від наявності поважних причин пропуску строку.

Відповідно такі вимоги не підлягають розгляду, визнанню та задоволенню в межах ліквідаційної процедури.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно вказав на безпідставність посилання кредитора на положення п.п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону про банкрутство щодо розповсюдження на спірні правовідносини норм Закону про банкрутство у новій редакції, положення ст. 23 якої не передбачають погашення грошових вимог конкурсних кредиторів у зв'язку з пропуском строку для їх заявлення.

Застосування нової редакції Закону про банкрутство можливе лише до правовідносин, які не припинились або виникли після розповсюдження на процедуру банкрутства положень нової редакції Закону про банкрутство.

У даному випадку правовідносини між боржником та кредитором припинилися в силу погашення грошових вимог останнього ще до введення ліквідаційної процедури за новою редакцією Закону про банкрутство. У зв'язку з чим до таких правовідносин положення нової редакції Закону про банкрутство застосуванню не підлягають.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого та правомірного висновку, що вимоги Служби безпеки України на суму 2841854,56 грн. є погашеними, у зв'язку з чим такі вимоги не підлягають визнанню у ліквідаційній процедурі.

08.09.2014 р. до місцевого господарського суду надійшла заява Огородніка В.А. від 05.09.2014 р. з вимогами до боржника на суму 706527,15 грн. заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомоги до щорічної відпустки та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.07.2012 р. по 25.06.2014 р., а також 1218 грн. судових витрат (т.15 а.с. 162).

Розглядаючи вказану заяву суд відмічає наступне.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 15.07.2014 організація орендарів ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» нараховує 334 члена трудового колективу (а.с.237-239 т.13).

Відповідно до п. 4.1 Статуту ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» в редакції до 31.05.2012 р. (т.6 а.с.10-24), вищим органом управління є конференція делегатів орендарів. Пунктом 4.3 Статуту визначено, що конференція скликається не рідше одного разу на рік і правомірна вирішувати питання, якщо на ній присутні 2/3 обраних делегатів; у п. 4.4 зазначено, що позачергові конференції орендарів скликаються: а) на вимогу трудового колективу структурних одиниць, б) на вимогу голови ревізійної комісії; рішення про скликання позачергової конференції приймається Радою орендарів підприємства в місячний строк з дня надходження такої вимоги; у п. 4.6 визначено, що в період між конференціями керівництво поточними справами здійснює Рада орендарів, яка обирається строком на три роки.

Виконання рішень Конференції та Ради орендарів є компетенцією Голови Ради орендарів (п.4.8. Статуту). До компетенції Ради орендарів, згідно пунктів 4.9, 5.2 Статуту, віднесено, зокрема, призначення із числа членів організації орендарів (або прийняття по контракту) директора Орендного підприємства, а також звільнення його з посади з підстав, передбачених чинним законодавством України та умовами контракту.

Матеріалами справи стверджується, що 15.09.2008 р. конференцією орендарів боржника обрано новий склад Ради орендарів в кількості 19 чол., обрано головою Ради орендарів Ковтуна І.А. на період з 15.09.2008 р. по 15.09.2011 р. (т.4 а. с.155-156).

Згідно з витягом з протоколу № 2 засідання ради орендарів боржника від 31.03.2010 р., директором боржника було обрано Огородніка В.А. на період повноважень ради орендарів з 01.04.2010 р. по 15.09.2011 р. (т.4 а.с.157). На виконання вказаного рішення з Огородніком В.А. укладено контракт від 01.04.2010 р. (т.6 а.с.50-52).

В матеріалах справи також містяться копія витягу з протоколу № 6 від 14.09.2011р. засідання Ради орендарів боржника щодо продовження повноважень директора Огородніка В.А. до рішення конференції 06.10.2011 р. (т. 5 а. с. 130) та копія протоколу № 7 засідання Ради орендарів боржника від 30.09.2011 р. щодо скасування рішення протоколу №6 від 14.09.2011 р. про продовження дії контракту з Огородніком В.А., призначення в.о. директора Вербила Ю.В. (який на той час був призначений розпорядником майна боржника), укладення з ним контракту та проведення конференції 06.10.2011 р. (т.6 а.с.47-49, 53-54).

06.10.2011 р. конференція делегатів орендарів боржника, згідно протоколу №8, прийняла рішення про припинення участі працівників Комунального підприємства в діяльності ОПТМ «Житомиртеплокомуненерго», у зв'язку із застосуванням до підприємства судової процедури про визнання банкрутом зобов'язала Раду орендарів орендного підприємства скласти повноваження і передати всю документацію та майно в.о. директора ОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» Вербилу Ю.В., згідно укладеного з ним контракту від 30.09.2011 р. (т.6 а.с.55-57).

Як відмічено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів виконання рішень конференції орендарів боржника, оформлених протоколом № 8 від 06.10.2011 р., в т.ч. щодо складення повноважень Радою орендарів і передання документації та майна в.о. директора Вербилу Ю.В.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому на підприємстві продовжувала виконувати статутні повноваження Рада орендарів боржника під головуванням Ковтуна І.А. у складі, згідно рішення конференції від 15.09.2008 р., а вищий орган управління підприємством - конференція делегатів орендарів скликалась, виходячи з тієї ж кількості членів організації орендарів, що й до рішення конференції орендарів, оформленого протоколом №8 від 06.10.2011 р.

Поряд з викладеним, конференцією орендарів, у іншому складі, на якій були присутні лише три члена організації орендарів, згідно протоколу № 1 від 06.01.2012 р. (т.9 а.с.95-97), було прийнято такі рішення: про припинення членства в організації орендарів підприємства осіб, які припинили з ним трудові стосунки; про введення до складу організації орендарів нових членів, а саме: Огородніка В.А., Фадєєвої Є.Г. та Петрука Т.М.; про затвердження списку членів організації орендарів у наступному складі: Єрмолено Г.М., Кондрат'єва А.І., Кондратюк С.М., Марчук С.Г., Огороднік В.А., Фадєєва Є.Г., Петрук Т.М.; про обрання в члени Ради орендарів трьох чоловік строком на 3 роки до 05.01.2015 р., а саме: Кондратюка С.М., Кондрат'єву А.І., Єрмолено Г.М.; про обрання головою Ради орендарів Кондратюка С.М.,секретарем Ради орендарів - Кондрат'єву А.І.; про продовження дії контракту з Огородніком В.А. до 15.09.2012 р. Тобто утворено паралельно ще один вищий орган управління та, відповідно, Раду орендарів.

16.01.2012 р. Рада орендарів боржника під головуванням Ковтуна І.А. та у складі, затвердженому рішенням конференції від 15.09.2008, згідно протоколу № 10, прийняла рішення про звільнення Огородніка В.А. з посади директора боржника з 16.01.2012 р. у зв'язку з закінченням терміну дії контракту на управління підприємством та укладенням контракту з іншою особою; про призначення на посаду директора боржника Лісіна О.С. з 16.01.2012 р. (т.7 а.с.137-139).

Відповідно до рішення Любарського районного суду Житомирської області від 07.07.2012 р. у справі № 613/2-87/12 (т.9 а.с.65-66), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03.08.2012 р. (т.9 а.с.104-105) визнано незаконним звільнення Огородніка В.А. за ч. 2 ст. 36 КЗпП України з роботи з посади директора боржника у зв'язку із закінченням строку трудового договору з 17.01.2012 р.; поновлено Огородніка В.А. на посаді директора боржника з 17.01.2012 р., присуджено до стягнення з ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» на користь Огородніка В.А. середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 84805,74 грн. Вказане рішення Любарського районного суду Житомирської області виконано в повному обсязі (т.10 а.с.179).

У 4 абзаці другого аркуша мотивувальної частини вищевказаного рішення Любарського районного суду Житомирської області зазначено таке: "Судом встановлено, що рішенням конференції членів Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" від 06.01.2012р. дія контракту, укладеного Огородніком В.А. була продовжена до 15.09.2012 р. Дане рішення конференції в установленому порядку не оспорене та не визнане недійсним, а тому суд бере його до уваги при постановлені рішення" (т. 9 а.с.100). Аналогічне вказано також і в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду Житомирської області від 03.08.2012 р. (т.9 а.с.104 на звороті).

Місцевим господарським судом підставно відмічено, що при розгляді справи № 613/2-87/12 суди не досліджували факти щодо законності скликання та проведення конференції організації орендарів ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго" від 16.01.2012 р. та 01.02.2012 р., а лише взяли до уваги рішення конференції орендарів від 06.01.2012 р. (у певному складі) щодо продовження дії контракту, укладеного з Огородніком В.А. до 15.09.2012 р. Також при розгляді вказаної справи по суті, суди не досліджували й питання правомочності відповідного складу Ради орендарів та його голови.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12. 2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо… Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Матеріалами справи стверджується, що з метою дослідження господарським судом обставин щодо скликання та проведення конференції орендарів від 06.01.2012 р. ухвалами господарського суду від 07.08.2012 р. (т. 9 а.с.107-108), від 21.08.2012 р. (т. 9 а.с.130-132), від 20.09.2012 р. (т.10 а.с.31-33) та від 26.10.2012 р. (т.10 а.с.49-51) було зобов'язано, зокрема, Огородніка В.А. надати перелік орендарів (засновників) боржника із зазначенням їх адрес та рішення відповідного органу про скликання конференції орендарів боржника.

Як зазначає суд першої інстанції, у зв'язку з невиконанням вищевказаних вимог господарського суду, суд ухвалою від 11.12.2012 р. (т.10 а.с.104-105) витребував з Любарського районного суду матеріали справи № 613/2-87/12 для огляду в засіданні господарського суду, та при їх огляді в судовому засіданні 26.03.2013 р. (т.10 а.с.201-204) господарським судом встановлено відсутність документів щодо скликання конференції орендарів боржника 06.01.2012р.

За таких обставин судом правомірно прийнято до уваги інформацію, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та згідно якої організація орендарів ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» нараховує 334 члена трудового колективу.

Вбачається, що 01.02.2012 р. конференцією орендарів, на якій були присутні делегати в кількості 161 чол. (один делегат від двох членів орендного колективу), згідно з протоколом № 11, вирішено, зокрема, скасувати рішення конференції орендарів ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» від 06.10.2011 р. та підтвердити правомочність Ради орендарів боржника у складі, затвердженому конференцією від 15.09.2008 р., та прийнятих нею рішень з 06.10.2011 р. по 01.02.2012 р., затверджено статут ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» в новій редакції, затверджено новий кількісний та персональний склад членів ради орендарів, головою Ради орендарів обрано Ковтуна І.А. (т.8 а.с.10-11, т.17 а.с.177-186).

Статут ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» в новій редакції, затверджений вищевказаним рішенням конференції орендарів від 01.02.2012 р. та зареєстрований 21.05.2012 р. (т.17 а.с.216-225), встановлює, що до компетенції Ради орендарів належить, зокрема, затвердження наказу голови Ради орендарів про призначення директора орендного підприємства (п.3.7.8.).

Матеріалами справи стверджується, що на виконання рішення Любарського районного суду Житомирської області від 07.07.2012 р. у справі № 613/2-87/12 було видано відповідні накази про поновлення Огородніка В.А. на посаді директора за підписом голови Ради орендарів Ковтуна І.А. та Кондратюка С.С.

Так, згідно з протоколом № 15 засідання Ради орендарів боржника від 07.07.2012 р., Радою орендарів на чолі з Ковтуном І.А. було прийнято рішення про поновлення на посаді директора Огородніка В.А. з 17.01.2012 р. та звільнення його з цієї посади з 07.07.2012 р., призначення директором боржника Лісіна О.С. з 07.07.2012 р., а також затверджено відповідні накази (т.9 а.с.67-69). На підставі вказаного рішення Ради орендарів Головою Ради орендарів Ковтуном І.А. було видано накази №3, №4 та №5 від 07.07.2012 р. (т.9 а.с.70-72). Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо боржника, станом на 13.07.2012 керівником боржника був Лісін О.С. (т.10 а.с.176).

Відповідно до наказу №1 від 07.07.2012 р. за підписом голови Ради орендарів Кондратюка С.С. (т.9 а.с.102), Огородніка В.А. поновлено на посаді директора боржника з 17.01.2012 р., а Лісіна О.С. звільнено з посади директора з 07.07.2012 р. При цьому, матеріали справи не містять доказів затвердження відповідного наказу на засіданні Ради орендарів згідно вимог п.3.7.8. Статуту.

При розгляді іншої справи № 282/1662/13-ц Любарський районний суд Житомирської області рішенням від 16.12.2013 р. відмовив Огородніку В.А. в задоволенні позову до ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, встановивши, що рішення від 07.07.2012 р. у справі № 613/2-87/12 виконане в повному обсязі, з відповідачем з врахуванням всіх діючих норм закону повністю проведено розрахунок і він не перебуває в трудових відносинах з ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» згідно наказу №4 від 07.07.2012 р., затвердженого рішенням Ради орендарів № 15 від 07.07.2012 р. (т.18 а.с.113-115). Вказане рішення Любарського районного суду Житомирської області від 16.12.2013 р. залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23.01.2014 р. (т.12 а.с.99-101).

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого і правомірного висновку про правомочність конференції орендарів від 01.02.2012 р. та відповідно Ради орендарів під головуванням Ковтуна І.А., а також підставно не взяв до уваги рішення конференції організації орендарів від 06.01.2012 р., за участю трьох членів організації орендарів, наказ № 1 від 07.07.2012 р. за підписом голови Ради орендарів Кондратюка С.С.; рішення конференції організації орендарів, оформленого протоколом № 3 від 10.08.2012 р., рішення конференції організації орендарів, оформленого протоколом № 4 від 27.06.2014 р., наказ від 27.06.2014 р. за підписом голови Ради орендарів Кондратюка С.С., погодження розпорядником майна 25.06.2014 р. проведення реєстраційних змін керівника та підписанта ЖОПТМ «Житомиртеплокомуненерго», наказ від 27.06.2014 р. за підписом голови Ради орендарів Кондратюка С.С. (т.18 а.с.24,72-83).

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення кредиторських вимог Огородніка В.А. у зв'язку із чим заявлені вказаним кредитором вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області від 26.11.2014 року в частині розгляду заяв Служби Безпеки України та Огородніка Валерія Анатолійовича відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційних скаргах інші доводи скаржників не обгрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Служби Безпеки України та Огородніка Валерія Анатолійовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 26.11.2014 року у справі № 4/42-Б в частині розгляду заяв Служби Безпеки України та Огородніка Валерія Анатолійовича залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.