ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" січня 2015 р. Справа № 911/3995/14

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт-Офіс Україна», м. Київ
до Дочірнього підприємства «Фуршет Центр», м. Ірпінь
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору1. Дочірнє підприємство «Фуд-Центр» 2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імпорт-Офіс»
про стягнення 10249,93 грн.
за участю представників:

позивача:Гресько О.П. - дов. від 12.01.2015р. № 1
відповідача:Шавгулідзе В.В. - дов. від 18.11.2014р.
треті особи 1:не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
треті особи 2:Гресько О.П. - дов. від 28.02.2013р. № 58
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт-Офіс Україна» (далі - позивач) до Дочірнього підприємства «Фуршет Центр» (далі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Дочірнє підприємство «Фуд-Центр» (далі - третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імпорт-Офіс» (далі - третя особа 2) про стягнення 10249,93 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором від 01.08.2011р. № ПМ006139 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар по переліченим в позові накладним, які (зобов'язання) відповідно до умов договору про переведення боргу від 24.04.2013р. за згодою кредитора від первісного боржника перейшли до відповідача та право вимоги належного виконання яких за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 28.08.2014р. № 28/08/14. від первісного кредитора перейшло до позивача.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, присутній в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, які зводяться до заперечення поставки товару згідно накладних наданих позивачем в якості доказів поставки товару, оскільки накладні не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позаяк не містять обов'язкових реквізитів, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції; дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка бра участь у здійсненні господарської операції. Також відповідач зазначає, що позивачем не додано довіреності, які б підтверджували повноваження осіб на отримання товарно-матеріальних цінностей по зазначеним накладним та їх підписання.

Третя особа 1 - Дочірнє підприємство «Фуд-Центр», належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, пояснень по суті спору не надала, про причини неявки суд не повідомила.

Присутній в судовому засіданні представник третьої особи 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імпорт-Офіс» підтримує позовні вимоги з мотивів викладених в поясненнях та просить суд їх задовольнити.

На адресу суду від позивача надійшли клопотання від 09.12.2014р. про:

- витребування у ДП «Фуршет Центр» всіх документів, які були передані йому ДП «Продмережа» при укладенні договору про переведення боргу № СА/144 від 24.04.2014р., а саме видаткові накладні кредитора (в сумі переведення боргу), а також копію акту звірки з кредитором, виписки з регістрів бухгалтерського обліку;

- витребування у ДП «Фуд-Центр» видаткові накладні кредитора (в сумі переведення боргу), а також копію акту звірки з кредитором (ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс»), виписки з регістрів бухгалтерського обліку, які ДП «Продмережа», правонаступником якого являється ДП «Фуд Центр», за умовами договору про переведення боргу № СА/144 від 24.04.2014р. надало новому боржнику (ДП «Фуршет Центр»), а також додаток № 5 до декларації з ПДВ ДП «Продмережа» («Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів) за листопад 2011р.

Розглянувши зазначені клопотання суд відмовляє в їх задоволенні з огляду на їх недоведеність та недоцільність, позаяк, позивач не довів суду те, що вказані документи є належними та допустимими докази в розумінні ст. 34 ГПК України, які підтверджують порушення відповідачем прав позивача за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом. А також, з огляду на закріплений в ст. 129 Конституції України принцип диспозитивності, за яким сторони вільні в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Дочірнім підприємством «Продмережа» - правонаступником якого є Дочірнє підприємство «Фуд Центр» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імпорт-Офіс» (далі - постачальник) був укладений договір від 01.08.2011р. № ПМ006139 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації. Поставка товару постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації покупцем через мережу магазинів «Фуршет» (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору приймання-передача товару за кількістю та якістю здійснюється на складі покупця в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно п. 7.1 договору покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнях.

Пунктом 7.9 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 30 днів. При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500 грн. з кожного магазину.

Даний договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014р. (п. 10.1 договору).

Позивач звертаючись з даним позовом зазначає, що на виконання умов вказаного вище договору ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс» поставило ДП «Продмережа» товар загальною вартістю 27029,83 грн. по наступним накладним: від 01.11.2011р. № 30544 на суму 3559,60 грн., від 02.11.2011р. № 27588 на суму 3779,78 грн., від 02.11.2011р. № 30604 на суму 210,77 грн., від 04.11.2011р. № 30894 на суму 18320,89 грн., від 24.11.2011р. № 32733 на суму 1158,79 грн., завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Проте ДП «Продмережа» в порушення своїх договірних зобов'язань за поставлений товар по зазначеним накладним в повному обсязі не розрахувалося, у зв'язку з чим за ним, за твердження позивача, рахувався борг в розмірі заявленої до стягнення суми.

Між ДП «Продмережа» та відповідачем укладений договір про переведення боргу від 24.04.2013р. № СА/144 (далі - договір про переведення боргу), відповідно до умов якого, ДП «Продмережа» - первісний боржник переводить свій борг (обов'язки) за договором № ПМ006139 від 01.08.2011р., укладеним між ДП «Продмережа» та ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс» та зобов'язується сплатити новому боржникові - відповідачу за прийняття боргу визначену цим договором плату, а новий боржник - відповідач замінює первісного боржника у зобов'язанні, що виникає із зазначеного вище договору (надалі - основний договір), і приймає на себе обов'язки первісного боржника за основним договором (п. 1.1 договору про переведення боргу).

Відповідно до п. 1.2 договору про переведення боргу, цей договір укладено сторонами на підставі письмової згоди кредитора - ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс» на переведення боргу, що підтверджується його листом (повідомленням) № 144СА/VA 24.04.2013, який є невід'ємною частино цього договору.

Згідно п. 4.1 договору про переведення боргу новий боржник зобов'язується виконати обов'язки первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 6.1 договору про переведення боргу).

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається до положень ст. 513 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Отже, за вказаним правочином відповідач прийняв грошове зобов'язання ДП «Продмережа», що виникло на підставі договору від 01.08.2011р. № ПМ006139, укладеного між ДП «Продмережа» та ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс».

Між ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс» - первісний кредитор та ТОВ «Імпорт-Офіс Україна» - новий кредитор (позивач) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) від 28.08.2014р. № 28/08/14 (далі - договір про відступлення права вимоги), відповідно до умов якого, первісний кредитор відступає новому кредиторові, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідності до договору від 01.08.2011р. № ПМ006139, укладеного між первісним кредитором і ДП «Продмережа» та договором про переведення боргу від 24.04.2013р. № СА/144, укладеного між ДП «Продмережа» та ДП «Фуршет Центр» (далі - боржник) (п. 1 договору про відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 2 договору про відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор набуває права вимоги від боржника належного виконання обов'язків, пов'язаних з здійсненням розрахунків за поставлений товар згідно умов договору № ПМ006139 від 01.08.2011р. Загальна сума боргу на момент укладення цього договору складає 10249,93 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за вказаним правочином ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс» відступило позивачу належні йому права вимоги, які витікають із договору поставки від 01.08.2011р. № ПМ006139, укладеного між ДП «Продмережа» та ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс».

У зв'язку з укладенням зазначеного договору про відступлення права вимоги, ТОВ «Компанія «Імпорт-Офіс» повідомило боржника повідомленням про відступлення права вимоги новому кредитору у зобов'язанні від 28.08.2014р. № 314. Направлення вказаної кореспонденції підтверджується описом вкладення в цінний лист від 29.08.2014р. та фіскальним чеком «Укрпошта» від 29.08.2014р. № 5509. Завірені копії вказаних документів залучені до матеріалів справи.

Також позивач надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити заборгованість за поставлений товар відповідно до умов договору № ПМ006139 від 01.08.2011р. по переліченим вище накладним в розмірі 10294,93 грн. Направлення вказаної кореспонденції підтверджується описом вкладення в цінний лист від 29.08.2014р. та фіскальним чеком «Укрпошта» від 29.08.2014р. № 5510, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення, в зв'язку з зим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором від 01.08.2011р. № ПМ006139 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар по переліченим вище накладним, які (зобов'язання) відповідно до умов договору про переведення боргу від 24.04.2013р. за згодою кредитора від первісного боржника перейшли до відповідача та право вимоги належного виконання яких за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 28.08.2014р. № 28/08/14. від первісного кредитора перейшло до позивача.

Відповідач заперечує факт отримання товару згідно накладних наданих позивачем в якості доказів поставки товару, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позаяк не містять обов'язкових реквізитів, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції; дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка бра участь у здійсненні господарської операції. Крім того, позивачем не додано довіреності, які б підтверджували повноваження осіб на отримання товарно-матеріальних цінностей по зазначеним накладним та їх підписання.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 р. № 99, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 р. за № 293/1318 (чинній на момент поставки товару) сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Згідно п. 13 вказаної Інструкції довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей. У разі відпуску цінностей частинами на кожний частковий відпуск складається накладна (акт приймання-здачі або інший аналогічний документ) з поміткою на ній номера довіреності та дати її видачі.

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Подані позивачем, в якості доказу здійснення господарської операції, накладні, в розумінні положень чинного законодавства, є первинними документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом досліджено надані позивачем в якості доказу поставки товару накладені: від 01.11.2011р. № 30544 на суму 3559,60 грн., від 02.11.2011р. № 27588 на суму 3779,78 грн., від 02.11.2011р. № 30604 на суму 210,77 грн., від 04.11.2011р. № 30894 на суму 18320,89 грн., від 24.11.2011р. № 32733 на суму 1158,79 грн. та встановлено, що вони містять в графі «прийняв» підписи осіб та відтиск набірних штампів, проте в них не зазначено відомостей про посаду і прізвище особи, відповідальної за здійснення господарської операції, або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції зі сторони покупця.

Крім того, в графі «прийняв» на видаткових накладних також відсутні дані щодо довіреності (не вказано номер довіреності та дату її видачі), на підставі якої діє особа з боку покупця, а позивачем не надано довіреності одержувача на уповноваження відповідальних осіб на отримання товару та підписання таких накладних.

Суд зазначає, що обов'язковою умовою, що може бути доказом здійснення господарської операції з конкретними контрагентами є наявність у первинному документі даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції з боку саме цих контрагентів та дані, що дають змогу визначити повноваження таких осіб на вчинення вказаних дій.

З вищеперелічених накладених, на які позивач посилається в якості доказу поставки товару, не вбачається хто саме отримував товар, зокрема, неможливо ідентифікувати осіб та їх повноваження, що отримували вказаний в них товар та визначити їх правовий зв'язок з покупцем і як наслідок з відповідачем у справі.

З огляду на вказане, вищеперелічені накладні не відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, оскільки не містять обов'язкові реквізити, за якими можливо ідентифікувати осіб та їх повноваження, що отримували вказаний в них товар та визначити їх правовий зв'язок з покупцем і як наслідок з відповідачем у справі, а тому не можуть вважатись належними та допустимими доказами у розумінні ст. 34 ГПК України, якій підтверджують передачу товару та прийняття його одержувачем на виконання умов договору від 01.08.2011р. № ПМ006139.

Акт звірки розрахунків станом на період: 01.01.2012-01.03.2013 між ТОВ "Компанія "Імпорт-Офіс" - постачальник та ДП "Продиережа" - покупець по договору № МП006139 від 01.08.2011р. за яким сальдо на користь постачальника складає 10249,93 грн. на який позивач посилається як на доказ існування боргу за поставлений товар по зазначеним вище накладним не приймається судом до уваги при вирішенні спору, оскільки, вказаний акт від покупця підписаний особою без зазначення відомостей про її посаду і прізвище. Крім того вказаний підпис не скріплений печаткою підприємства покупця. За вказаних обставин вказаний акт не є належним та допустимим доказом в розуміння ст. 34 ГПК України.

Посилання позивача в якості доказу на поставку товару по переліченим вище накладним на проплати здійснені ДП "Продмереда" на користь ТОВ "Компанія "Імпорт-Офіс" за поставлений товар по договору № МП006139 від 01.08.2011р., які відображені в банківській виписці ТОВ "Компанія "Імпорт-Офіс" судом не приймаються до уваги при вирішенні спору та відхиляються, позаяк, в призначенні платежу не вказано, що проплати здійснені за поставлений товар саме по переліченим вище накладним, а міститься посилання що проплати здійснені за товар поставлений за зазначеним договором. Доказів того, що поставка відбулась в рамках договору виключно по переліченим вище накладним сторони у справі, зокрема, позивач суду не надали. А тому дійти висновку що оплата товару здійснювалась за поставлений товар по договору саме по зазначеним накладним неможливо.

Посилання позивача як на доказ існування у відповідача боргу у розмірі заявленої до стягнення суми на інші акти звірок не приймаються судом до уваги оскільки вони не стосуються спірного періоду.

Інших доказів, які б підтверджували поставку товару згідно договору від 01.08.2011р. № ПМ006139 по переліченим вище накладним позивач суду не надав.

За таких обставин, суд приходить висновку про недоведеність та безпідставність заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 30.01.2015р.