ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2015 р. Справа № 922/4380/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Откидач О.В., Ярмак С.В.

відповідача - Хомякова А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 4432 Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 02.12.14 р. у справі № 922/4380/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований охоронний підрозділ "БАРС" в особі філії № 1, м. Харків

до Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти", м. Харків

про стягнення 42600,36 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований охоронний підрозділ "БАРС" в особі філії № 1 звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" 39268,00 грн. боргу, 2870,75 грн. пені та 461,61 грн. 3% річних за договором про охорону об'єктів серії ОВ № 062* від 01.11.2012 р.

В процесі розгляду справи позивач звернувся до господарського суду Харківської області з заявою про відмову від позову в частині стягнення з відповідача 2870,75 грн. пені та 461,61 грн. 3% річних за договором про охорону об'єктів серії ОВ № 062* від 01.11.2012 р., яка прийнята до розгляду.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2014 р. позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований охоронний підрозділ "БАРС" в особі філії № 1 - 39268,00 грн. боргу за договором про охорону об'єктів серії ОВ № 062* від 01.11.2012 р. та 1827,00 грн. судового збору. В решті заявлених позовних вимог провадження у справі припинено.

Рішення мотивоване з посиланням на законність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, з тих підстав, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості у сумі 39268,00 грн., в частині стягнення з відповідача 2870,75 грн. пені та 461,61 грн. 3% річних судом прийнято відмову позивача від позовних вимог в цій частині та провадження у справі в зазначеній частині припинено та ін.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 р. в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" на користь позивача суми боргу у розмірі 34200,00 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що за лютий, березень, квітень, травень та червень 2014 р. позивачем не надано рахунків на оплату послуг згідно з договором про охорону об'єктів серія ОВ № 062* від 01.11.2012 р., а отже вважає, що зобов'язання в оплаті наданих послуг за зазначений період в частині стягнення 34200,00 грн. не виникло, та ін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 01.11.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований охоронний підрозділ "БАРС" в особі філії № 1 (охоронна фірма) та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" (замовник) укладено договір про охорону об'єктів серія ОВ № 062* (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а охоронна фірма бере під охорону об'єкти, зазначені у опису об'єктів, які охороняються (додаток № 1 до договору, який є невід'ємною частиною цього договору).

Згідно з договором об'єктом охорони є будівля за адресою: м. Харків, вул. Чернишевська, 4; також передбачено режим та умови охорони, а саме з 09.00 годин до 09.00 годин, кількість охоронців - 1 охоронець на кожен об'єкт.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що ціна охорони складає 9,50 грн. за 1 годину охорони одним охоронником.

На виконання укладеного договору позивач зазначає, що виконав свої зобов'язання за укладеним договором в повному обсязі, а саме:

актом наданих послуг до договору про охорону об'єктів серія ОВ № 062* від 31.01.2014 р. за січень 2014 р. на суму 7068,00 грн.;

актом наданих послуг до договору про охорону об'єктів серія ОВ № 062* від 28.02.2014 р. за лютий 2014 р. на суму 6384,00 грн.;

актом наданих послуг до договору про охорону об'єктів серія ОВ № 062* від 31.03.2014 р. за березень 2014 р. на суму 7068,00 грн.;

актом наданих послуг до договору про охорону об'єктів серія ОВ № 062* від 30.04.2014 р. за квітень 2014 р. на суму 6840,00 грн.;

актом наданих послуг до договору про охорону об'єктів серія ОВ № 062* від 31.05.2014 р. за травень 2014 р. на суму 7068,00 грн.;

актом наданих послуг до договору про охорону об'єктів серія ОВ № 062* від 30.06.2014 р. за червень 2014 р. на суму 6840,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що замовником двічі проведено оплату за отримані послуги, а саме 24.04.2014 р. у сумі 1000,00 грн. та 22.05.2014 р. у сумі 1000,00 грн.

Згідно з п. 1.6. договору, передоплата за охорону здійснюється замовником на розрахунковий рахунок охоронної фірмі не пізніше 5-го числа кожного місяця, згідно з рахунків за поточний рахунок.

У порушення своїх договірних зобов'язань відповідач за надані охоронні послуги не розрахувався в повному обсязі, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі заявленої до стягнення суми - 39268,00 грн.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача до суду по даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем у сумі 39268,00 грн., в частині стягнення з відповідача 2870,75 грн. пені та 461,61 грн. 3% річних судом прийнято відмову позивача від позовних вимог в цій частині та провадження у справі в зазначеній частині припинено та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, в звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений сторонами спору договір є договором про надання послуг (охорони).

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи умови договору та надані сторонами докази, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що п. 1.6 договору передбачені зобов'язання з передоплати за охорону, яка здійснюється замовником на розрахунковий рахунок охоронній фірмі не пізніше 5-го числа кожного місяця, згідно з рахунками за поточний рахунок.

Матеріали справи свідчать, що відповідач у порушення своїх договірних зобов'язань, за надані послуги з позивачем вчасно та у повному обсязі не розрахувався, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 39268,00 грн.

Відповідач посилається на відсутність у нього зобов'язань з оплати оскільки позивачем вчасно не виставлені рахунки, як це передбачено п. 1.6 договору.

При цьому, сторони не надали пояснень щодо рахунків, узгодження їх форми, порядку та умов здійснення з зазначенням відповідної суми за кожен період, який міститься у відповідних актах.

Таким чином, колегія суддів вважає, вимоги позивача позовом про стягнення 39268,00 грн. заборгованості за надані послуги з охорони за договором обґрунтованими, зважаючи на відсутність правових підстав для нездійснення оплати спожитих послуг відповідачем за складеними та підписаними актами здавання-приймання наданих охоронних послуг.

Також позивач посилаючись на п. 4.3.1. договору, яким передбачено, що за несвоєчасну оплату охоронних послуг в терміни установлені пунктом 1.6 даного договору, замовником сплачується штрафні санкції згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми охорони за місяць за кожний день прострочення платежу, який за розрахунком позивача становить 2870,75 грн., просить суд стягнути з відповідача дану суму.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем за 6 місяців нараховані відповідачу 3 % річних у сумі 461,61 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2870,75 грн. пені та 461,61 грн. 3% річних провадження в цій частині господарським судом також правомірно припинено на підставі п. 1.1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 02.12.14 р. у справі № 922/4380/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 26.01.2015 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.