РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015Справа № 910/28225/14

За позовомОславського Івана Петровича
доПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Фінансова компанія «Укрнафтогаз»
простягнення 17582,07 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

позивачОславський І.П.;
від відповідачаМануілова Я.І. - представник;
від третьої особи не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ославський Іван Петрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 17582,07 грн. з яких: 13727,20 грн. невиплачених дивідендів (за 2010 рік), 1202,73 грн. 3% річних та 2652,14 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем його обов'язку щодо перерахування дивідендів належних позивачу за 2010 рік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2014 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/28225/14, залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Укрнафтогаз" та призначено розгляд справи на 15.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2015, у зв'язку з поданими відповідачем та третьою особою клопотаннями про відкладення розгляду справи, невиконання відповідачем та третьою особою вимог ухвали суду від 19.12.2014, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.01.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 22.01.2015, з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що для реалізації права на отримання дивідендів за 2010 рік учасники ВАТ «Укрнафта» протягом визначених вищим органом управління ВАТ «Укрнафта» строків мали звернутись безпосередньо до емітента з належно оформленими вимогами про виплату дивідендів за 2010 рік з повідомленням необхідних для виплати дивідендів реквізитів та підтвердженням права власності на відповідні цінні папери станом на дату початку виплати дивідендів за 2010 рік. Оскільки, за твердженням відповідача, позивач у встановленому порядку та у встановлений строк не звертався до відповідача із такою заявою, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Також, відповідач вказав на те, що зобов'язання по виплаті дивідендів слід вважати визначеними лише тоді, коли відповідачу відома сума грошових коштів, що підлягає сплаті на користь певного акціонера станом на відповідну дату обліку, в той час як станом на 25.02.2011 (дата прийняття загальними зборами відповідача рішення про розподіл чистого прибутку відповідача шляхом направлення його частини на виплату дивідендів за 2010 рік) останньому не були відомі ні особи кредиторів (акціонерів відповідача, які мають право вимагати виплати дивідендів за 2010 рік), ні сума належних до виплати ним дивідендів, оскільки особи кредиторів визначаються на дату початку строку виплати дивідендів, а сума зобов'язань визначається за кількістю акцій, якими водитимуть акціонери на дату початку строку виплати дивідендів.

Також, відповідач зазначив про те, що зобов'язання по виплаті дивідендів за своєю правовою природою не є грошовим, що виключає застосування до нього положень ст. 625 Цивільного кодексу України та акцентував увагу суду на те, що існує підзаконний нормативно-правовий акт, який встановлює заборону індексації доходів осіб від акцій та інших цінних паперів.

Крім цього, відповідач у судовому засіданні 22.01.2015 просив суд витребувати у позивача виписку з рахунку у цінних паперах ПАТ «Укрнафта» станом на дату подання позову до Господарського суд міста Києва, з метою з'ясування чи є позивач власником акцій станом на момент звернення до суду з позовом.

Судом було відхилено вищеназване клопотання відповідача, у зв'язку з тим, що воно є необґрунтованим, враховуючи те, що дивіденди за 2010 рік відповідач повинен був сплатити позивачу у строк з 01.03.2011 по 31.12.2011, а документи на підтвердження того, що позивач був власником акцій у вказаний період містяться в матеріалах справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак 23.01.2015 подав до загального відділу Господарського суду міста Києва пояснення, в яких просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засновано на підставі наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Укрнафта" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 № 210/93. Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".

Статутний капітал Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" становить 13557127,50 грн., який поділено на 54228510 простих іменних акцій номінальною вартістю 25 копійок.

Ославський Іван Петрович (позивач) був станом на 12.05.2011 року акціонером ПАТ "УКРНАФТА" (відповідача) з кількістю акцій 987 (дев'ятсот вісімдесят сім) штук, що підтверджується випискою Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Укрнафтогаз" про стан рахунку у цінних паперах №257319 від 12.05.2011.

25.02.2011 відбулися загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", до порядку денного яких було внесено зокрема питання розподілу прибутку товариства за 2010 рік, затвердження строку та порядку виплати дивідендів.

Рішення, які прийняті на вказаних загальних зборах, оформлені протоколом №20 від 25.02.2011.

Відповідно до п.6.2 цього протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ВАТ "Укрнафта" за 2010 рік: 793905386,40 грн., що складає 30,00073% від суми чистого прибутку, отриманого товариством за 2010 рік спрямовано на виплату дивідендів. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 14,64 грн., а ,60 грн. чистого прибутку, отриманого товариством за 2010 рік, спрямувати на поповнення обігових коштів та технічне переобладнання товариства.

Пунктом 6.3. цього ж протоколу встановлено, що виплату дивідендів за 2010 рік здійснити у грошовій формі у строк з 01.03.2011 по 31.12.2011 відповідно до закону.

Згідно п.6.4. даного протоколу затверджено наступний порядок виплати акціонерам дивідендів за підсумками 2010: дивіденди виплачуються пропорційно до загальної кількості належних акціонеру акцій на дату початку виплати дивідендів, тобто на 01.03.2011, виплату дивідендів здійснити товариству із залученням реєстратора ВАТ "Фінансова компанія "Укрнафтогаз" акціонерам - юридичним особам шляхом перерахування на банківський рахунок, акціонерам - фізичним особам - готівкою, поштовим переказом або на банківський рахунок, витрати по оплаті переказу дивідендів несе акціонер, виплату дивідендів акціонерам - юридичним та фізичним особам на банківський рахунок проводити після надходження від акціонерів листів, оформлених згідно вимог чинного законодавства України, з зазначенням (уточненням) усіх необхідних банківських реквізитів, на які необхідно здійснити перерахування належних їм дивідендів, відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту наданих банківських реквізитів покладається на акціонера.

Тобто, згідно протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ "УКРНАФТА" від 25.02.2011 виплата дивідендів за 2010 рік розпочинається з 01.03.2011 та закінчується 31.12.2011 з розрахунку 14,64 гривні/акція.

Таким чином, за 2010 рік дивіденди позивача складають - 13727,20 грн. (987 шт. акцій х 14,64 грн.- 5% податок з доходів фізичних осіб).

01.09.2014 позивач звернувся до відповідача із вимогою про сплату невиплачених йому дивідендів за 2010 рік, однак, відповідач, листом за вих.№ 13.2-33/181а від 07.10.2014 залишив вимогу позивача без задоволення.

06.11.2014 позивач звернувся до відповідача із вимогою про сплату невиплачених йому дивідендів за 2010 рік, однак, відповідач, листом за вих.№ 13.2-33/244 від 24.11.2014 повідомив позивача про розгляд його звернення керівництвом ПАТ «Укрнафта».

Оскільки належні позивачу дивіденди відповідач не виплатив, позивач 16.12.2014 звернувся до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

Частина 1 ст. 167 Господарського кодексу України встановлює, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину. Відповідно до ч. 1 ст. 154 Цивільного кодексу України установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Згідно з ст. 88 Господарського кодексу України учасники господарського товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

Підпункт "б" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" визначає, що учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Пунктом "д" частини 5 ст. 41 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) віднесено до компетенції вищого органу акціонерного товариства - загальних зборів.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач обов'язаний надавати власнику цінних паперів.

Відповідно до п. 170.5 ст. 170 та п. 167,2 ст. 167 Податкового кодексу України дохід у вигляді дивідендів оподатковується за ставкою оподаткування 5 відсотків. Даний податок нараховується податковим агентом, який сплачує його до бюджету. В даному випадку податковим агентом є емітент корпоративних прав або за його дорученням інша особа, яка здійснює таке нарахування.

Судом встановлено, що станом на дату початку виплати дивідендів за 2010, позивач обліковувався в реєстрі власників іменних акцій відповідача, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем у відзиві на позов, при цьому, за позивачем обліковувалося 987 штук простих іменних акцій відповідача.

Згідно протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ "УКРНАФТА" від 25.02.2011 виплата дивідендів за 2010 рік розпочинається з 01.03.2011 та закінчується 31.12.2011.

За приписами п.п.5.3, 5.3.3 статуту відповідача (в редакції, яка була чинною на момент прийняття рішень загальних зборів, оформлених протоколом №20 від 25.02.2011), акціонери мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та отримувати його частку (дивіденди). Право на отримання частини прибутку (дивідендів) мають особи, які є акціонерами товариства на початок строку виплати дивідендів.

Відповідно до п. 9.5.6.5 статуту відповідача, до компетенції загальних зборів акціонерів віднесено затвердження річних результатів діяльності товариства, включаючи його дочірні підприємства, структурні одиниці, затвердження звітів та висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строк та порядок виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків.

Матеріали справи не містять вказаної редакції статуту відповідача, проте зі змісту судових рішень у справі № 910/11694/13 за позовом Приватного підприємства "Стайнберг рісьорч" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Фінансова Компанія "Укрнафтогаз" та Товариство з обмеженою відповідальністю "НеттрейдерУкраїна" про стягнення грошових коштів (рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2013, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2013) слідує, що редакція статуту відповідача, яка діяла станом на дату прийняття рішення загальних зборів, оформленого протоколом №20 від 26.01.2010 містила вказані пункти.

Отже, як встановлено судом, відповідач мав обов'язок виплатити позивачеві дивіденди за 2010 рік з 01.03.2011 по 31.12.2011 у розмірі 13727,20 грн. (987 шт. акцій х 14,64 грн.- 5% податок з доходів фізичних осіб).

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Суд відхиляє посилання відповідача та третьої особи на те, що право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером шляхом направлення емітенту відповідного звернення з повідомленням необхідних для виплати дивідендів реквізитів та підтвердженням права власності на цінні папери відповідача, а зобов'язання емітента виникає під час реалізації акціонером наданого права, а не при прийняття загальними зборами акціонерів відповідача 25.02.2011 рішення про виплату дивідендів за 2010 рік і що позивач у визначений загальними зборами строк (з 01.03.2011 по 31.12.2011 відповідно) вказаних відомостей не надав, оскільки отримання дивідендів - це право учасника, а чинним законодавством України не передбачено обов'язку акціонера звертатися з вимогою про виплату дивідендів до акціонерного товариства і не встановлено термінів такого звернення, відповідач не зазначив норм матеріального права, які передбачають такий обов'язок акціонера.

Позивач 01.09.2014 звернувся до відповідача із заявою про виплату невиплачених йому дивідендів за 2010 рік (до Господарського суду міста Києва позивач звернувся з відповідним позовом тільки 13.12.2014 (згідно штемпелю відділення зв'язку на поштовому конверті позивача), а тому суд розглядає звернення позивача з вимогою до відповідача 01.09.2014 як доказ звернення до відповідача з вимогою про сплату дивідендів.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача дивідендів за 2010 рік, строк виплат яких розпочався з 01.03.2011 та закінчився 31.12.2011 року визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають дивіденди за 2010 рік у розмірі 13727,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що зобов'язання по виплаті дивідендів за своєю правовою природою не є грошовим, що виключає застосування до нього положень ст. 625 Цивільного кодексу України, є помилковими.

При цьому суд враховує, що під час розгляду справи № 6-113 цс 14 (постанова від 01.10.2014) Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 ст. 82 ГПК України встановлено, що обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

З огляду на вказані обставини, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат визнаються судом законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 1202,73 грн. та 2652,14 грн. інфляційних втрат.

Щодо посилань відповідача та третьої особи на те, що положеннями Порядку проведення індексації грошових коштів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 заборонено проведення індексації доходів осіб від акцій та інших цінних паперів, слід зазначити про те, що вказаний порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників а отже, фактично, регулює правовідносини сторін щодо індексації грошових доходів населення та не підлягає застосуванню до правовідносин сторін щодо несвоєчасного виконання грошових зобов'язань.

Той факт, що доходи громадян від акцій не відносяться до об'єктів індексації, визначених п. 2 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, не спростовує факт наявності грошового зобов'язання відповідача з виплати дивідендів своїм акціонерам у встановлених загальними зборами розмірах та у встановлені строки. Починаючи з дня, наступного за останнім днем періоду, визначеного для виплати дивідендів, зобов'язання з виплати дивідендів вважається відповідачем порушеним з певними правовими наслідками, в тому числі визначеними ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проїзд у розмірі 359,72 грн. та добових у розмірі 730,80 грн. господарський суд зазначає таке.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплата послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем не доведено, що заявлені до стягнення витрати безпосередньо пов'язані з розглядом даної справи, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача цих витрат задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд.3-5; код 00135390) на користь Ославського Івана Петровича (78405, Івано-Франківська обл., м. Надвірна, вул. Княгині Ольги, буд.8, кв.24; ідентифікаційний номер ) 13727 (тринадцять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 20 коп. заборгованості по виплаті дивідендів за 2010 рік, 2652 (дві тисячі шістсот п'ятдесят дві) грн. 14 коп. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 1202 (одна тисяча двісті дві) грн. 73 коп. та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 26.01.2015

Суддя Ю.М. Смирнова