ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.2015 Справа № 907/1096/14

За позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех", м. Славута Хмельницької області

до відповідача товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" , смт. Міжгір'я Міжгірського району

про стягнення 58301,25 грн.

Суддя Русняк В.С.

Представники, присутні в судовому засіданні:

від позивача - Чумак В.Г., директор,

від відповідача - не з'явився

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтех", м. Славута Хмельницької області, звернулось з позовною заявою до відповідача товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління", смт. Міжгір'я Міжгірського району про стягнення 58301,25 грн.

У судовому засіданні 27.01.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Поданою 16 грудня 14р. заявою № 96/14 позивач збільшив розмір позовних вимог в частині 3 % річних на суму 4681,91 грн. за період з 22.02.2014р. по 17.12.2014р., інфляційних втрат на суму 37530,98 грн. за період з 01.03.14р. по 01.12.2014р., а також відмовився від позовних вимог в частині пені на суму 25047,67 грн.

Уповноваженим представником позивача, присутнім в судовому засіданні, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву № 7/15 від 26.01.2015р. про зменшення розміру позовних вимог в частині трьох відсотків річних та інфляційних. Вказаною заявою просить суд стягнути з відповідача суму в розмірі 49844,01 грн.. в т.ч. - 3% річних в сумі 5204,18 за період з 22.02.2014р. по 26.01.15р. та інфляційні в сумі 44639,83 грн. за період з 01.03.2014р. по 01.01.2015р.

Заяву позивача в порядку ст. 22 ГПК України про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом.

Представником позивача позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримано в повному обсязі. Просить суд задоволити позов.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, явку уповноваженого представника для участі в даному судовому засіданні не забезпечив, заперечень стосовно позовних вимог не подав, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин даний спір підлягає вирішенню по суті в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" та філією "Долинське шляхово-будівельне управління товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління укладено договір поставки №15/07 від 15.07.2011р.

Відповідно до п.1.1 даного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти й оплатити відповідно до умов цього договору і додатків до нього бітум нафтовий дорожній БНД 60/90 та іншу продукцію, іменовані надалі "товар". Ціна, кількість, асортимент і якість товару визначаються в товарних накладних, рахунках-фактурах та інших додатках до цього договору.

Згідно до п.п. 7.3, 7.4 договору поставки - за прострочення оплати товару покупець сплачує постачальнику за кожний день прострочення пеню в розмірі, розрахованому виходячи розміру подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня і суми простроченого платежу.

Сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків, заподіяних неналежним виконанням умов цього договору, не звільняє сторони від виконання зобов'язань за цим договором.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" в особі філії "Долинське шляхово-будівельне управління товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" заборгованості за договором поставки №15/07 від 15.07.2011р. в сумі 216408,61 грн., в тому числі 180477,5 грн. основного боргу, 29631,58 грн. пені та 6299,53 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2014 р. у справі № 909/60/14 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" до товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" в особі Філії "Долинське шляхово-будівельне управління товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" про стягнення заборгованості в сумі 216408,61 грн. задоволено частково та стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" - 180477,50 грн. основного боргу, 6299, 53 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є матеріально-правова вимога товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" суми в розмірі 49844,01 грн., в тому числі 5204,18 грн. 3% річних, 44639,83 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог). Як на підставу позову позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/60/14, яке набрало законної сили, було стягнуто з відповідача суму 180477,50 грн. основного боргу та 6299,53 грн. - 3% річних за договором поставки №15/07 від 15.07.11, однак, відповідач вищевказане рішення суду не виконує, тому позивач вважає підставним стягнення з відповідача нарахованих сум в розмірі 49844,01 грн., в т.ч. 5204,18грн. 3% річних за період з 22.02.2014р. по 26.01.2015р. та 44639,83 грн. інфляційних втрат за період з 01.03.2014р. по 01.01.2015(з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Розглянувши позовні вимоги про стягнення сум інфляційних та річних (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), суд констатує наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться. Дана норма кореспондується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами частини 1 статті 612 названого Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У розумінні наведеного припису наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області встановлено факт прострочення відповідачем виплат за договором поставки №15/07 від 15.07.2011р., а відтак визнано підставним стягнення з відповідача 3% річних за спірний період. Враховуючи те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, суд приходить до висновку про задоволення позову частково з наступних підстав.

Позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу суму в розмірі 49844,01 грн., в т. ч. 3% річних в сумі 5204,18 за період з 22.02.2014р. по 26.01.15р. та інфляційні в сумі 44639,83 грн. за період з 01.03.2014р. по 01.01.2015р. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Розглянувши наявний в матеріалах справи письмовий розрахунок позивача про нарахування суми в розмірі 49844,01 грн., в т. ч. 3% річних в сумі 5204,18 за період з 22.02.2014р. по 26.01.15р., а також інфляційних в сумі 44639,83 грн. за період з 01.03.2014р. по 01.01.2015р.(з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), судом встановлено, що позивачем невірно здійснено вказане нарахування, зокрема, не вірно зазначений період нарахування та сума з якої підлягає нарахування.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області з відповідача присуджено до стягнення суму боргу в розмірі 180477,50 грн. та 6299,53 грн. - 3%, тобто розрахунок 3% та інфляційних втрат має бути розрахований із суми боргу, яка становить 180477,50 грн. та за період зазначений в позовній заяві, а оскільки в позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог зазначений період по нарахуванню 3% за період з 22.02.2014р. по 17.12.2014р. із суми боргу в розмірі 180477,50 грн. до задоволення підлягає сума в розмірі 4435,29 грн.

Інфляційні втрати підлягають задоволенню із суми боргу в розмірі 180477,50 грн. за період з 01.03.2014р. по 01.12.2014р. на суму в розмірі 35554,00 грн. в межах заявлених позовних вимог.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача суми в розмірі 39989,29 грн, в т.ч. 35554,00 грн. - інфляційних втрат та суму в розмірі 4435,29 грн. - 3% річних.

В задоволенні вимог в частині суми 9854,72, в т. ч. 9085,83 грн. інфляційних та 768,89 грн. 3% річних належить відмовити.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1465,62 грн. належить покласти на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 35, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2.Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" ТДВ "Загалшляхбуд" (90000, Закарпатська область, Міжгірський район, смт. Міжгір'я, вул. Грабовець, 20, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" ( 30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Садова 17/51, код 30160715) суму 39989,29 грн. (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять грн. 29 коп.), в т.ч. 35554,00 грн. - інфляційні, 4435,29 грн., а також суму 1465,62 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят п'ять грн. 62 коп.) у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 31.01.2015р.

Суддя Русняк В.С.