Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" лютого 2015 р. Справа № 906/1707/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Дьомкіна О.В. - дов. № 3261 від 03.11.14р.

від відповідача: Потапенко М.В. - дов. від 16.12.14р. № 3164

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Київ) в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (м. Житомир)

до Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради Житомирської області (м. Малин Житомирської області)

про стягнення 2304,50 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 2304,50 грн, з яких: 2069,49 грн основного боргу, 7,82 грн пені, 40,35 грн 3% річних, 186,84 грн інфляційних нарахувань.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні наявність заборгованості визнала, однак у зв'язку з тим, що дана заборгованість виникла в силу форс-мажорних обставин, незалежних від управління, просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у запереченнях (а.с. 79-81).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" (в подальшому перейменованого в ПАТ "Укртелеком") (підприємство зв'язку/позивач) та Управлінням праці та соціального захисту населення Малинської міської ради Житомирської області (споживач/відповідач) було укладено договір №108 про надання послуг електрозв'язку (далі - договір, а.с.67-72), відповідно до п.1.1 якого підприємство зв'язку надає послуги електрозв'язку, перераховані в додатку 1, безплатні послуги, перераховані в додатку 2.

Додатком 3 до договору (а.с.71) було засвідчено юридичні адреси, банківські реквізити та підписи сторін договору.

За умовами договору позивач зобов'язався забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг телефонного зв'язку (пп.2.1.1 п.2.1 договору), а споживач зобов'язався своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону (пп.3.2.8 п.3.2 договору).

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дня підписання і діє п'ять років. Встановили, що якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не повідомила про його припинення, то договір вважається дійсним на той же термін.

Отже, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення однієї з сторін про припинення договору, договір є чинний до 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в період з травня 2013 року по листопад 2014 року був споживачем послуг електрозв'язку, наданих позивачем згідно умов укладеного між сторонами договору №108 від 01.10.2007, що підтверджується рахунками-актами (а.с. 8-40).

Законом України "Про телекомунікації" визначено, що телекомунікаційна послуга (послуга) - це продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій.

Поряд з цим, зазначено, що телекомунікації (електрозв'язок) - це передавання, випромінювання та/або приймання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого роду по радіо, проводових, оптичних або інших електромагнітних системах.

Приписами ч.1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п.п.4.1,4.2 договору сторони домовилися, що послуги, які надають підприємством зв'язку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством. Споживач сплачує послуги електрозв'язку за спільно погодженою системою - авансова з наданням рахунку.

Також умовами договору (п.4.6) передбачено, що у разі застосування авансової системи оплати споживач для одержання послуг електрозв'язку проводить щомісячно до 20 числа поточного місяця попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду), виходячи з фактично наданих послуг.

Розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв'язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунку, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. За отримані в кредит послуги міжміського та міжнародного телефонного зв'язку справляється додаткова плата в розмірі двох відсотків вартості наданих послуг (п.4.5 договору).

Матеріалами справи підтверджено, що з метою забезпечення належного виконання відповідачем обов'язків щодо своєчасної оплати наданих послуг, позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату замовлених абонентом телекомунікаційних послуг.

Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим заборгував позивачу 2069,49 грн.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст. 525, 526 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно було заявлено до стягнення з відповідача 2069,49 грн боргу, нарахованого підприємством зв'язку за несвоєчасно сплачені споживачем телекомунікаційні послуги.

Що стосується заявленої позивачем пені, що згідно розрахунку останнього становить 07,82 грн (а.с. 43), слід зазначити наступне.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, згідно п.5.8 договору у разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

З розрахунку позивача вбачається, що останній нарахував до стягнення з відповідача облікову ставку пені за період з 01.05.2013 по 01.12.2014.

Розглядаючи вимогу про законність нарахування позивачем пені у вказаному розмірі необхідно зазначити, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у сфері по наданню телекомунікаційних послуг визначено Законом України "Про телекомунікації" відповідно до частини 2 статті 36 якого, у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

З огляду на викладене, суд погоджується, що нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань за договором №108 від 01.10.2007 мало здійснюватись згідно ЗУ "Про телекомунікації".

Перевіривши правильність нарахування пені в межах визначеного позивачем періоду її нарахування, суд встановив що її суму у розмірі 07,82 грн заявлено до стягнення обґрунтовано.

Що стосується нарахованих до стягнення з відповідача 40,35 грн 3% річних та 186,84 грн інфляційних, суд зазначає, що за ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 21.09.2013 по 19.12.2014 та інфляційних за період з серпня 2013 року по вересень 2014 року.

Судом встановлено, що виходячи з вказаного позивачем періоду нарахування, вимога про стягнення 3% річних та інфляційних у заявлених сумах є обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору і вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.32 ГПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Відповідач доказів сплати заборгованості не надав. Заперечення відповідача не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених ГК України та іншими законами України.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі - з відповідача стягується на користь позивача 2069,49 грн боргу, 07,82 грн пені, 186,84 грн інфляційних, 40,35 грн річних.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації Житомирської області (11601, Житомирська область, м. Малин, вул. Тараскіна, 5, код 03192572) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01030, м. Київ, бульвар Шевченка, 18, код 21560766) в особі Житомирської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (10014, м. Житомир, вул. Київська, 20, код 01184114): 2069,49 грн боргу, 07,82 грн пені, 186,84 грн інфляційних, 40,35 грн річних та 1827,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.02.15

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк: Біленька Ю.П.

1 - у справу.