ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду

"04" лютого 2015 р.Справа № 922/442/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши

заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Запоріжжя
пропро видачу виконавчого документу

за участю представників сторін :

заявника - ОСОБА_1, дов. б/н від 25.11.2014р.;

боржника - ОСОБА_3, особисто за паспортом;

представника боржника - ОСОБА_4, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_1 від 09.12.2011р.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Харківської області з заявою про видачу виконавчого документа на виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації "Міжрегіональний юридичний союз" від 05.01.2015р. у справі № 1/12/2014.

Представник заявника вимоги, викладені у заяві про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду підтримує, просить суд її задовольнити в повному обсязі.

Боржник у відзиві на заяву та в судовому засіданні проти видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду заперечує, оскільки вважає рішення третейського суду незаконним, посилаючись на те, що вже є рішення цього ж суду між тими ж сторонами стосовно того ж предмету спору та з тих же підстав.

На запит господарського суду Харківської області Харківським міжобласним третейським судом (постійно діючим) при Асоціації "Міжрегіональний юридичний союз" надано матеріали справи № 1/12/2014 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат, пені, відсотків річних.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації "Міжрегіональний юридичний союз" від 05.01.2015р. у справі № 1/12/2014, дослідивши матеріали третейської справи № 1/12/2014, вислухавши пояснення представників заявника та боржника, суд встановив наступне.

01.06.2011р. між Приватним підприємством "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА" (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (боржник) в особі представника ОСОБА_5 було укладено договір надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 76, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати боржнику зворотну процентну фінансову допомогу у розмірі 520 000,00грн., а боржник повернути кредитору фінансову допомогу у строки та в порядку, встановлених даним договором.

24.09.2012р. між Приватним підприємством "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА" (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (заявник) укладено договір уступки права вимоги № 1, відповідно до умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор ФО - П ОСОБА_2 набув у порядку, передбаченому цим договором, право вимоги до боржника, що випливає з договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 76 від 01.06.2011р., укладеного між первісним кредитором та боржником.

У зв'язку з невиконанням Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за договором про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 76 від 01.06.2011р. заявник звернувся з позовом до Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації "Міжрегіональний юридичний союз" про стягнення збитків від інфляції в сумі 103 482,31грн., 100% річних у сумі 787 479,00грн., пені в сумі 134 687,63грн., а також витрат, пов'язаних з вирішенням спору в третейському суді в розмірі 14 256,48грн.

Згідно із рішенням Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації "Міжрегіональний юридичний союз" від 05.01.2015р. у справі № 1/12/2014, позовні вимоги позивача задоволені повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 103 482,31грн. збитків від інфляції, 787 479,00грн. 100% річних, 134 687,63грн. пені, 14 256,48грн. витрат по сплаті третейського збору.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.122-7 Господарського процесуального кодексу України, питання видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається господарським судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення третейського суду подається до господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

На підставі зазначеного, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду від 05.01.2015р. у справі № 1/12/2014.

Частиною 3 ст.122-9 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 122-10 цього Кодексу.

Господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою (п.4 ч.1 ст.122-10 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень ст.5 Закону України від 11.05.2004р. № 1701-IV "Про третейські суди" спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди").

Як зазначає заявник, третейська угода була укладена між сторонами у вигляді третейського застереження в договорі надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 76 від 01.06.2011р.

Дослідивши матеріали третейської справи № 1/12/2014 та матеріали справи № 922/442/15, судом встановлено, що договір про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 76 від 01.06.2011р. від імені Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підписано ОСОБА_5, яка, як зазначено в преамбулі даного договору, діяла від імені Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на підставі довіреності від 04.12.2008р. № 902, яка як в матеріалах третейської справи, так і в матеріалах даної справи, відсутня.

З рішення третейського суду від 05.01.2015р. у справі № 1/12/2014 судом вбачається, що при вирішенні даної справи третейським судом це питання також не досліджувалось.

Суд вважає за необхідне зазначити, що третейська угода є особливим видом правочину та доказів того, що представник (ОСОБА_5) мав право вчиняти від імені боржника такий правочин як укладення третейської угоди, заявник суду не надав. Як вже було зазначено судом, в матеріалах третейської справи такі докази також відсутні.

Крім того, суд також звертає увагу, що те третейське застереження, що міститься в договорі про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 76 від 01.06.2011р. навіть за наявності в особи, яка підписала цей договір, повноважень на укладення даної угоди, не може вважатись судом дійсною третейською угодою, оскільки в цій угоді сторони не визначили предмету спорів, які можуть бути передані на вирішення третейського суду.

Так, у п. 4.3 договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 76 від 01.06.2011р. сторони погодили наступну редакцію третейської угоди: «Усі спори, що можуть виникнуть між сторонами, вирішуються шляхом переговорів. Спори по договору, що неврегульовані шляхом переговорів, Сторони передають на вирішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації "Міжрегіональний юридичний союз"».

Словосполучення «спори по договору» суд не вважає належним визначенням сторонами предмету спору, що може бути переданий на вирішення третейського суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною (ч. 7 ст. 12 Закону України "Про третейські суди").

Також, з матеріалів справи судом вбачається, що підставою звернення позивача з позовом до третейського суду був договір уступки права вимоги № 1 від 24.09.2012р., відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до боржника, що випливає з договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 76 від 01.06.2011р.

При цьому, сторони, укладаючи цей договір погодили, що спори, що можуть виникнути під час виконання цього договору, передаються на вирішення господарського суду (п. 6.3 договору уступки права вимоги № 1 від 24.09.2012р).

Третейський суд, вирішуючи спір у справі № 1/12/2014, не надав оцінки даному пункту договору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.122-10 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для відмови господарського суду у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду.

З урахуванням викладеного, та керуючись статтями ст. 8, 124 Конституції України, ст. ст.86, п. 4 ч. 1 ст. 122-10 ГПК України, ст. 12 Закону України "Про третейські суди",

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про видачу виконавчого документа на виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації "Міжрегіональний юридичний союз" від 05.01.2015р. у справі № 1/12/2014 відмовити.

Суддя Т.А. Лавренюк