ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа № 914/378/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Д. Новосад

суддів О. Михалюк

Г. Мельник

розглянувши апеляційну скаргу апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Дністер", с.Верин Миколаївський район Львівська область, б/н від 05.11.14

на рішення господарського суду Львівської області від 22.10.14

у справі № 914/378/14

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,м. Київ

до відповідача: Приватної агрофірми "Дністер", с. Верин Миколаївського району Львівської області

про стягнення 535 000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 - представник (довіреність б/н від 03.02.2014);

від відповідача: Галань В.М.- представник (довіреність №7 від 01.08.2014);.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 22.10.2014 у справі №914/378/14 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задоволено повністю. Стягнуто з Приватної агрофірми "Дністер" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 535 000,00 грн. заборгованості та 10 700,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем належним чином не виконано умов договорів оренди спецтехніки №08-08/12 та №14-01/13, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 535000,00 грн.. При цьому, суд першої інстанції, оцінюючи документальні докази у справі, а також враховуючи результати експертизи, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Приватна агрофірма "Дністер", не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 22.10.2014 року в справі №914/378/14, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт стверджує, що рішення суду першої інстанції винесене без належного дослідження всіх матеріалів справи. Зокрема зазначає, що господарський суд при прийнятті рішення не взяв до уваги висновки експерта щодо дійсності окремих актів виконаних робіт та безпідставно дійшов висновку про стягнення заборгованості за всіма актами.

В свою чергу позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує доводи апелянта, просить рішення господарського суду Львівської області від 22.10.2014 року у справі №914/378/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому зазначив, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, оскільки врахував наведені висновки експертизи, які підтверджують факт існування спірної заборгованості.

18.11.2014 автоматизованою системою документообігу суду апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Дністер", розподілено до розгляду судді-доповідачу Новосад Д.Ф..

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК України, п. 3.1.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 6 рішення зборів суддів (протокол № 6 від 28.12.2010) зі змінами, внесеними рішенням зборів суддів (протокол №13 від 03.08.2012), розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Приватної агрофірми "Дністер" введено суддів - Кравчук Н.М., Михалюк О.В..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 10.12.2014.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 у зв'язку з зайнятістю судді Кравчук Н.М. у складі іншої колегії суддів,- в склад колегії по розгляду апеляційної скарги Приватної агрофірми "Дністер" введено суддю Мельник Г.І..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 розгляд справи відкладався з підстав зазначених в ній.

В судове засідання 02.02.2015 з'явився представник апелянта, надав усні пояснення, аналогічні доводам апеляційної скарги, просив рішення місцевого суду скасувати та відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Крім того заявив клопотання про призначення повторної судової експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні 02.02.2015 заперечив доводи апелянта, з мотивів наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення господарського суду Львівської області від 22.10.2014 року у справі №914/378/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Львівської області від 22.10.2014 року у справі №914/378/14 слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом Львівської області, 08 серпня 2012 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець) та Приватною агрофірмою "Дністер" (орендар) укладено договір оренди спецтехніки №08-08/12, згідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування бульдозер марки FIAT - ALLIS HD-31, ідент. номер:НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2, загальною вартістю 800000,00 грн. для виконання землерийних робіт.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору майно, що орендується передається орендареві з моменту підписання акту приймання - передачі, а передача майна в оренду здійснюється згідно акту приймання-передачі від 08.08.2012.

На виконання зазначених умов договору 08.08.2012 між сторонами підписано акт приймання-передачі майна, що орендується, яким підтверджено факт передачі майна в оренду відповідачу (а.с.101).

Пунктом 4.1 договору визначено термін оренди майна: з дати підписання акту приймання-передачі до 08.08.2015.

Відповідно до п.п.5.1, 5.4 договору орендна плата за користування майном встановлюється в розмірі 80000,00 грн. без ПДВ в місяць та сплачується за актами виконаних робіт.

На виконання умов вищезазначеного договору між сторонами підписано акти наданих послуг на суму 400000,00 грн. (№2 від 31.08.2012р.; №3 від 30.09.2012р.; №4 від 31.10.2012р.; №5 від 30.11.2012р.; №6 від 31.12.2012р.)(а.с.102-106).

Проте, оскільки відповідачем здійснено оплату за договором №08-08/12 у розмірі 133800грн., то заборгованість перед відповідачем за цим договором становить 266200,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2013 між сторонами укладено договір оренди спецтехніки №14-01/13, предмет в якому є ідентичним предмету в договорі №08-08/12, та умовами якого встановлено фіксовану орендну плату за користування майном в розмірі 10000,00грн. без ПДВ за місяць і додатково 200,00грн грн. в місяць без ПДВ за одну мотогодину.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору майно, що орендується передається орендареві з моменту підписання акту приймання - передачі, а передача майна в оренду здійснюється згідно акту приймання-передачі від 14.01.2013, який підписано сторонами як додаток №1 до договору(а.с.21).

Оскільки у відповідності з п.5.4 договору №14-01/13 орендна плата сплачується за актами виконаних робіт, позивачем надано акти виконаних робіт на підтвердження своїх вимог щодо заборгованості відповідача на суму 218800,00грн.: акт № 1 від 31.01.2013 року; акт № 2 від 28.02.2013 року; акт № 3 від 29.03.2013 року; акт № 4 від 30.04.2013 року; акт № 5 від 31.05.2013 року; акт № 6 від 30.06.2013 року; акт № 7 від 31.07.2013 року; акт № 8 від 30.08.2013 року(а.с.111-118).

Враховуючи відмову відповідача підписати акти надання послуг з вересня 2013 року по січень 2014 року та відсутність доказів повернення орендованого майна, позивачем нараховано передбачену договором фіксовану плату за кожен місяць користування майном у сумі 50000,00 грн..

Зважаючи на вищенаведене, сумарна заборгованість за договором №14-01/13 становить 268800,00грн., а загальна заборгованість - 535000,00грн..

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 759 ЦК установлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Враховуючи те, що орендоване майно знаходиться у відповідача, відповідач не надав суду доказів повернення майна позивачу, не надав доказів, що орендоване майно не використовується за призначенням, колегія суддів вважає правильним висновок суду про задоволення позову та стягнення 535000,00 грн. заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Львівської області від 24.03.2014 задоволено клопотання відповідача та призначено судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої складено два висновки.

За результатами експертного висновку №1411/1412 від 15.07.2014 відтиски круглої печатки ПАФ «Дністер», які містяться на оригіналах актів надання послуг: №5 від 30.11.2012, №6 від 30.06.2013, №7 від 31.07.2013, №8 від 30.08.2013, нанесені круглою печаткою ПАФ «Дністер», зразки якої надані.

Згідно результатів експертного висновку №1410 від 15.07.2014 підписи від імені ОСОБА_6 (директора ПАФ «Дністер»), які містяться на актах надання послуг:№5 від 30.11.2012, №7 від 31.07.2013 та №8 від 30.08.2013 виконані однією особою, а саме ОСОБА_6.

Посилання апелянта, що місцевим судом не враховано висновок експерта щодо акту надання послуг №6 від 30.06.2013, в якому підпис від імені ОСОБА_6 виконаний іншою особою не заслуговують на увагу, оскільки даний акт містить відбиток печатки ПАФ «Дністер», що також підтверджено висновком експертизи, а доказів викрадення чи втрати відповідачем печатки не надано ні місцевому суду, ні апеляційному.

Доводи апелянта щодо недостовірності такого доказу як акт наданих послуг №7 від 31.07.2013 на тій підставі, що відтиск печатки був проставлений до підписання керівником підприємства, спростовуються висновками експертизи, згідно яких відтиск круглої печатки нанесений одним кліше та відповідає відтиску печатки ПАФ «Дністер», зразки якої надано, а підпис ОСОБА_6, який міститься на акті №7 - виконаний однією особою, а саме ОСОБА_6.

Відтак, правильним є висновок суду щодо належності доказів існування спірної заборгованості на підставі актів наданих послуг.

Щодо клопотання апелянта про призначення повторної судової експертизи, колегія суддів зазначає, що у пункті 12 Постанови пленуму ВГСУ №4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що господарським судам необхідно також враховувати, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Пунктом 15.2 вказаної Постанови пленуму, повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

Висновками експертизи №№, 1410, 1411/1412 не надано відповіді на запитання: чи дата проставляння печаток на актах наданих послуг №5від 31.05.2013, №6 від 30.06.2013, №8 від 30.08.2013 співпадає з датою виготовлення самого документа? Та чи можливо встановити дату проставляння печатки на акті наданих послуг №7 від 31.07.2013? чи дата проставляння підписів від імені ОСОБА_6 на актах наданих послуг №5 від 31.05.2013, №6 від 30.06.2013, №8 від 30.08.2013 співпадає з датою виготовлення самого документа?

Причиною неможливості надати відповіді на зазначені запитання експертною установою зазначено відсутність у ЛДІСЕ необхідного обладнання - хроматомас-спектрометра.

Зважаючи на вищенаведене та висновки експертизи, яка призначалась судом першої інстанції, а також відсутність інформації щодо наявності необхідного обладнання у певній експертній установі, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, - колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про призначення повторної судової експертизи.

З врахуванням викладеного, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову повністю.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі викладеного місцевим господарським судом вірно проаналізовано та надано оцінку обставинам справи. Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 22.10.2014 у справі №914/378/14 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні клопотання про призначення повторної судової експертизи - відмовити.

2. В задоволенні апеляційної скарги Приватної агрофірми "Дністер" відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 22.10.2014 року у справі №914/378/14 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлений 06.02.2015 р.

Головуючий-суддя Д.Новосад

Судді О.Михалюк

Г.Мельник