ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 917/1847/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача -не з'явився;

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ", м. Кременчук, Полтавська область (вх. №4368П/1-18)

на рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2014р.

у справі № 917/1847/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області, м.Кременчук, Полтавська область

до Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ", м.Кременчук, Полтавська область

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.11.2014р. (суддя Кльопов І.Г.) позов задоволено; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" усунути порушення, вказані в Акті позапланової перевірки № 1059 від 26.07.2013 року шляхом надання Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці нової довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Гребенюку Миколі Олексійовичу за період його роботи з 01.06.1995 року по 31.09.1998 року з урахуванням Акту позапланової перевірки № 1059 від 26.06.2013 року та вимог Розпорядження УПФУ в м. Кременчуці від 28.08.2013 року № 13415/02-21; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" в доход УДКСУ у м. Полтаві 1218 грн. судового збору. Оскаржуване рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідачем не виконано вимогу позивача щодо надання нової довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Гребенюку М.О.

Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2014р. у справі №917/1847/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити Управлінню Пенсійного фонду України у м. Кременчуці в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що приймаючи документ для призначення пенсії, позивач всебічно та об'єктивно розглянув всі документи, в тому числі і документи, що стосуються нарахування пенсії Гребенюку М.О. (довідка від 12.08.2009р. №95690), які на момент прийняття позивачем вважав виданими правильно. Також, вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не взято до уваги норми, які регулюють застосування строків позовної давності та зазначає, що строки в межах якого позивач мав змогу звернутися до господарського суду з позовом сплинули 12.08.2012р. Окрім того, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягали розгляду у порядку господарського судочинства.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2014р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Медуниця О.Є.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 03.02.2015р. о 10:00 год.

Відзивом на апеляційну скаргу (вх.№655 від 19.01.2015р.) позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить оскаржуване рішення залишити без змін. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає що, позивач не міг дізнатися про порушення своїх прав у 2009 році, строк позовної давності необхідно рахувати з 26.07.2013р. Окрім того, зазначає, що на даний час виплата Гребенюку М.О. здійснюється у більшому розмірі за рахунок бюджету УПФУ, ніж має бути нарахована, саме з вини відповідача. Також, просить справу розглянути без участі представника.

Представник позивача 03.02.2015р. в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №605, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Представник відповідача в судове засідання 03.02.2015р. не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №613, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення позивача та відповідача про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представників позивача та відповідача, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

26.07.2013р. працівниками Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області складено акт перевірки характеру виконуваної роботи та умов праці для підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення та довідок про заробітну плату №1059, в якому зазначено, що за результатами перевірки довідки №9569 від 12.08.2009р. про заробітну плату для обчислення пенсії гр. Гребенюка Миколи Олексійовича, за період з 01.06.1995р. по 31.09.1998р., встановлено завищення в сумі 490 грн.35 коп.

В описовій частині акту №1059 викладено види оплати праці та інші виплати, які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії.

При визначенні вказаних видів оплати праці позивач керується ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно з якою до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області видано розпорядження про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланової перевірки від 28.08.2013р. №13415/02-21, в якому зобов'язано ПАТ "АвтоКрАЗ" усунути виявлені порушення, в десятиденний термін, згідно чинного законодавства, шляхом подачі нової довідки про заробітну плату для обчислення пенсії до відділу пенсійного забезпечення.

Листом-відповіддю від 18.10.2013р. №394-58 ПАТ "АвтоКрАЗ" повідомило, що не є підлеглим до УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області підприємством та не може бути примушене виконувати розпорядження від 28.08.2013р. №13415/02-21, а тому підстави для виконання зазначеного розпорядження відсутні.

Зазначене вище стало підставою звернення позивача до господарського суду Полтавською області з позовом, в якому останній просив зобов'язати ПАТ "АвтоКрАЗ" усунути порушення, вказані в акті позапланової перевірки від 26.07.2013р. №1059 шляхом надання УПФУ в м. Кременчуці нової довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Гребенюку Миколі Олексійовичу за період його роботи з 01.06.1995р. по 31.09.1998р. з урахуванням акту позапланової передвіки від 26.07.2013р. №1059 та вимог розпорядження УПФУ в м. Кременчуці від 28.08.2013р. 313415/02-21.

23.10.2014р. відповідач надав на адресу господарського суду Полтавської області заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій зазначає про те, що строк позовної давності в межах якого УПФУ в м. Кременчуці могло звернутись до суду з позовом сплинув ще 12.08.2012р.

04.11.2014р. господарським судом Полтавської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. №384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади та входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 2 частини 1 статті 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.

Статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організації і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до частини 9 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-У, розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов'язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) або його заступником.

Абзацем 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-У передбачено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Як встановлено в абзаці 2 частини 1 статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-У, суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов'язаний виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом. (ч.1 ст.12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-У).

Як вже було зазначено вище, позивачем направлено на адресу відповідача Розпорядження про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланової перевірки від 28.08.2013р. №13415/02-21, в якому надано відповідачу 10-ти денний термін для усунення порушень.

Проте, матеріали справи містять лист про відмову виконання вказаного розпорядження.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що ухилення від відшкодування завданих Пенсійному фонду України збитків негативно впливає на забезпечення своєчасного та повного фінансування виплати пенсій, що завдає шкоди інтересам держави, яка відповідно до статті 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист.

Доводи апелянта про обов'язок позивача перевіряти обґрунтованість видачі довідки не беруться до уваги колегії суддів, оскільки пунктом 32 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №224/30 це є правом органу, який призначає пенсію, а не його обов'язком.

Окрім того, як вбачається з Довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 12.08.2009р. №9569, вона містить печатку відповідача та підписи уповноважених осіб - керівника і головного бухгалтера.

Таким чином, на момент подання довідки для нарахування пенсії у позивача не могло виникнути сумнівів у її достовірності.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що акт від 26.07.2013р. №1059 підписано заступником генерального директора ПАТ «АвтокрАЗ», головним бухгалтером та начальником розрахункового відділу Управління бухгалтерського обліку і звітності ПАТ «АвтокрАЗ», а отже, вказані працівники, підписуючи зазначений акт погодились з проведеною перевіркою та фактом завищення заробітної плати для розрахунку пенсії.

Також, апелянт в обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на статтю 257 Цивільного кодексу України, зазначає про те, що строк в межах якого позивач мав змогу звернутися до господарського суду сплинув ще 12.08.2012р.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до Порядку №22-1 до змін 07.07.2014р. Розділу IУ «Приймання, оформлення і розгляд документів» при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує і засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому даним Порядком не встановлено права органу, що призначає пенсію перевіряти зміст відповідних довідок, доданих до заяви про призначення пенсії, з документами, на підставі яких видано, зокрема довідку про заробітну плату, лише в тримісячний строк.

Колегія суддів зазначає, що перевірка проводилась позивачем не з питань обґрунтованості видачі довідки, тобто чи мала особа, яка отримала довідку про заробіток для обчислення пенсії, право на отримання такої довідки. Актом від 26.07.2013р. №1059 перевірено достовірність даних заробітної плати Гребенюка М.О. в довідці №9569 від 12.08.2009р.

А отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивач дізнався про порушення своїх прав з 26.07.2013р., тому підстав вважати пропущеним строк позовної давності не має.

Не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення і твердження апелянта про те, що позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області не підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Колегія суддів зазначає, що суб'єктний склад сторін за позовом відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, позовні вимоги випливають з приписів статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачена відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18.06.2013р. у справі №21-204а13 та постанові Вищого господарського суду від 25.06.2014р. у справі №917/328/14.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення у даній справі прийнято при повному з'ясуванні фактичних обставин справи у відповідності з нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його зміни чи скасування не вбачається. Натомість, доводи, викладені у апеляційній скарзі, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними доказами та матеріалами справи, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ", м. Кременчук, Полтавська область слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області - без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ", м. Кременчук, Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2014р. у справі №917/1847/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 04.02.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Медуниця О.Є.