ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 911/5203/14

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши справу за позовом Фірми "Т.М.М." - товариство з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважівське агро-промислове підприємство" про стягнення боргу,

за участю представників:

позивача: Джиоєва Д.В. (дов. № 09/01-ю/в від 13.01.2015);

відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Фірми "Т.М.М." - товариство з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважівське агро-промислове підприємство" про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди технічного приміщення № 273 від 04.07.2011.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2014 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23.12.2014.

Ухвалою від 23.12.2014 розгляд справи було відкладено на 13.01.2015.

Ухвалою від 13.01.2015 розгляд справи було відкладено на 27.01.2015.

В судовому засіданні 27.01.2015 суд заслухав пояснення представника позивача, він підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб'єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

В судовому засіданні 27.01.2015 суд, після виходу з нарадчої кімнати в порядку ст. 82-1 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

Установив:

04.07.2011 між Фірмою "Т.М.М." - товариством з обмеженою відповідальністю (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Розважівське агро-промислове підприємство» (орендар) було укладено договір оренди технічного приміщення № 273, відповідно до п.п. 1.1.,1.2. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов'язується передати орендареві у платне користування, а орендар зобов'язується прийняти у платне користування частину площі в технічному приміщенні, що визначена в цьому договорі, та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Технічне приміщення розташовано за адресою: м. Київ, вул. Зверинецька, 59, технічний поверх, відповідно до додатка № 1 до даного договору.

Об'єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем в 5-денний термін з дати підписання цього договору. Передача об'єкта оренди орендарю оформлюється актом здачі-приймання, де зазначається санітарно-технічний стан об'єкта оренди, підписання якого свідчить про фактичну передачу об'єкта оренди (п. 3.1.1. договору).

Строк оренди становить 364 дні. Перебіг строку оренди починається з дати підписання акту передання-приймання об'єкту оренди. Розмір місячної орендної плати складає 6562,50 грн. В термін до 21.11.2011 орендар має сплатити орендну плату за весь термін дії строку договору оренди, у розмірі 78750,00 грн (п. 4.1., 4.2., 5.1. договору).

Відповідно до акту передання-приймання нежилих приміщень від 04.07.2011 до договору оренди № 273 від 04.07.2011 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду обумовлене сторонами майно, орендар претензій не мав (копія акту міститься в матеріалах справи).

Так, судом було встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання з передачі майна за договором оренди, що підтверджується вказаним актом передання-приймання, а також відсутністю скарг або заперечень з боку відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував свої договірні зобов'язання зі сплати орендної плати, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 78750,00 грн. Вказаний факт підтверджується довідкою № 1200 від 23.12.2014, наданою Публічним акціонерним товариством «Фінанс Банк» (міститься в матеріалах справи).

Відповідачем не надавалось суду жодних заперечень проти позову або доказів сплати орендної плати.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, що кореспондується з ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 78750,00 грн боргу правомірною, обґрунтованою, документально підтвердженою, відповідачем належним чином не запереченою та не спростованою, а відтак такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважівське агро-промислове підприємство" () на користь Фірми "Т.М.М." - товариство з обмеженою відповідальністю () 78750,00 грн боргу, а також 1827,00 грн судового збору.

3. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 02.02.2015.

Суддя А.Ф. Черногуз