ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.15р. Справа № 904/9425/14

За позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця» (м. Дніпропетровськ)

до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.)

про стягнення заборгованості

Суддя Татарчук В.О.

Секретар судового засідання Білан О.В.

Представники:

від позивача: Федусова Р.М., дов. №34 від 01.01.15

від відповідача: Гарькавий А.Г., дов. № 14-443юр від 29.12.14

Суть спору:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулось з позовом до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення штрафу у розмірі 9001,80грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- при перевірці на станції Нижньодніпровськ-Вузол встановлено нерівномірне завантаження візків вагонів №№ 60788668, 60520046, 53513156, які були направлені на адресу відповідача;

- у зв'язку з наведеним, за надані залізницею послуги по актам загальної форми ГУ-23 від 05.06.2014 №№ 1193, 1194 була нарахована плата за користування вагонами, маневрову роботу, зберігання вантажу, зважування, повідомлення вантажовідправника в сумі 9001,80грн;

- на підставі ст. 62 Статуту залізниць України наведена сума підлягає стягненню з одержувача вантажу - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на наступне:

- відповідальність за нерівномірне завантаження візків вагонів несе вантажовідправник;

- посилання на договір № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп від 02.01.2008 є безпідставним, оскільки вказаний договір стосується випадків коли відповідач є вантажовідправником;

- додаток №1 до договору від 10.10.2008 містить вичерпний перелік додаткових послуг, які надаються залізницею і наведені позивачем послуги до такого переліку не входять;

- надані позивачем докази є недостатніми та свідчать про навмисне затримання вантажу.

В судовому засіданні 27.01.2015 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

встановив:

02.01.2008 між ДП «Придніпровська залізниця» (Залізниця) та ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Вантажовласник) укладений договір № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору, предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведенням розрахунків за ці послуги.

30.05.2014 станцією Велико-Анадоль Донецької залізниці прийнято від ПрАТ «Новотроїцьке РУ» по накладній № 48686307 вантаж (флюси) у вагоні № 60788668 для перевезення на станцію Кривий Ріг-Головний на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

31.05.2014 станцією Каракуба Донецької залізниці прийнято від ПрАТ «Комсомольське РУ» по накладній № 48715916 вантаж (вапняк для флюсування) у вагонах №№ 53513156, 60520046 для перевезення на станцію Кривий Ріг-Головний на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

05.06.2014 працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці здійснено перевірку правильності відомостей зазначених у накладних.

В результаті перевірки встановлена різниця завантаження візків вагонів № 60788668 на 12750кг, №53513156 - 11500кг, №60520046 - 10700кг, що є порушенням розділу 4, п. 4.3. Збірника № 17 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України. Також виявлено, що у вагоні №60788668 на 260кг і вагоні №53513156 на 500кг вантажу було більше ніж зазначено в накладних та ніж вантажопідйомність вагонів.

Про вказані факти були складені акти загальної форми №№ 1193, 1194 від 05.06.14. Вказані вагони на станції Нижньодніпровськ-Вузол були відчеплені від основних поїздів для усунення порушень і по накладних №№ 46697462, 46702338, 46702346 відправлені на станцію призначення Кривий Ріг-Головний для видачі одержувачу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

За надані залізницею послуги, пов'язані із усуненням вказаних порушень, позивачем нараховані платежі по актам загальної форми ГУ-23 № 1193, 1194 від 05.06.2014: плата за користування вагонами, за маневрову роботу, зберігання вантажу, зважування, повідомлення вантажовідправника на загальну суму 9001,80грн.

Станцією призначення Кривий Ріг-Головний на підставі актів загальної форми ГУ-23 від 05.06.2014 № 1193, 1194 були складені накопичувальна картка форми ФДУ-92 № 10069091 на суму 6190,80грн та відомість плати за користування вагонами форма ГУ-46 № 10069270 на суму 1310,70грн.

Вказані документи були підписані представником ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» із запереченням: «З нарахованою сумою не згодні, оскільки згідно ст. 32 Статуту вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності в період його транспортування і здійснити завантаження з виконанням технічних умов».

Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт», законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно зі ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). У разі завантаження вагонів (контейнерів) понад їх вантажопідйомність організація, яка провадила навантаження (відправник, залізниця, порт), зобов'язана вивантажити надлишок. Відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що позивачем помилково застосовано до правовідносин сторін положення ст. 62 Статуту залізниць України. Наведеною нормою передбачено, що остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюється на станціях призначення

Однак, вказана стаття встановлює лише порядок здійснення розрахунків та не встановлює ні відповідальності, ні зобов'язання вантажоодержувача здійснити оплату додаткових послуг залізниці, пов'язаних з неправильним завантаженням вантажовідправником вагонів та зазначенням неправильних відомостей у накладній.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході вирішення спору позивачем не доведена наявність обов'язку відповідача щодо оплати додаткових послуг залізниці, пов'язаних з неправильним завантаженням вагонів та невідповідністю відомостей в товаросупровідних документах.

Наведене є підставою для відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 02.02.2015.

Суддя В.О. Татарчук