РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015Справа №910/24810/14
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром"

до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

про стягнення 881 127,13 грн.

Представники сторін:

від позивача: Кириленко Н.В. - представник за довіреністю № б/н від 02.01.2014 року;

від відповідача: Пічугіна С.С. - представник за довіреністю УХІІІ-15/95 від 13.10.2014 року.

за зустрічним позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром"

про стягнення штрафних санкцій та суми договірного забезпечення в розмірі 2 221 429,94 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пічугіна С.С. - представник за довіреністю УХІІІ-15/95 від 13.10.2014 року;

від відповідача: Кириленко Н.В. - представник за довіреністю № б/н від 02.01.2014 року.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром" до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" про стягнення 881 127,13 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору поставки №ЦХП-02-01414-01 від 12.03.2014 року відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з оплати поставленого товару, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 869 883,09 грн. за поставлений позивачем товар за рознарядками від 23.06.2014 року та від 02.07.2014 року (видатковими накладними № Т-RОМ01155 від 23.06.2014 року, № Т-RОМ01156 від 23.06.2014 року, № Т-RОМ01157 від 23.06.2014 року, № Т-RОМ01172 від 25.06.2014 року, № Т-RОМ01209 від 02.07.2014 року, № Т-RОМ01271 від 09.07.2014 року), а також просив стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 9 643,39 грн. та три проценти річних в розмірі 1 600,65 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.11.2014 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.11.2014 року.

24.11.2014 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 12.11.2014 року.

25.11.2014 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 25.11.2014 року судом оголошена перерва до 09.12.2014 року.

25.11.2014 року до відділу діловодства господарського суду м. Києва від Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", на підставі ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, надійшла зустрічна позовна заява про стягнення штрафних санкцій та суми договірного забезпечення в розмірі 2 221 429,94 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.11.2014 року порушено провадження у справі та прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" до товариства з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром" про стягнення штрафних санкцій та суми договірного забезпечення в розмірі 2 221 429,94 грн., розгляд справи призначено на 09.12.2014 року.

02.12.2014 року до загального відділу діловодства від товариства з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром" надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до умов якої просив суд, з огляду на те, що настав строк за рознарядками від 23.07.2014 року та від 04.08.2014 року стягнути з відповідача основний борг в розмірі 2 054 278,77 грн., інфляційне збільшення в розмірі 9 643,39 грн., три проценти річних в сумі 4 257,08 грн. та договірну пеню в розмірі 18 876,17 грн.

09.12.2014 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач за первісним позовом подав клопотання про відкладення розгляду справи

В судовому засіданні 09.12.2014 року представник позивача за первісним позовом не підтримав подане клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом оголошено перерву до 13.01.2015 року.

15.12.2014 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач за первісним позовом подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до умов якої просив суд, з огляду на те, що настав строк за рознарядками від 04.08.2014 року стягнути з відповідача основний борг в розмірі 2 909 926,29 грн., інфляційне збільшення в розмірі 9 643,39 грн., три проценти річних в сумі 4 257,08 грн. та договірну пеню в розмірі 18 876,17 грн.

13.01.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач за первісним позовом подав клопотання про витребування доказів.

В судовому засіданні 13.01.2015 року представник відповідача за первісним позовом підтримав подане клопотання про витребування доказів по справі.

Судом оголошено перерву до 26.01.2015 року.

В судовому засіданні 26.01.2015 року представник позивача за первісним позовом підтримав подані раніше заяви про збільшення позовних вимог та просив суд задовольнити позов.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Як вбачається з заяви про збільшення позовних вимог, позивачем крім збільшення позовних вимог заявлено нову вимогу, а саме: щодо стягнення договірної пені.

У зв'язку з чим, судом не приймається дана заява в частині нової вимоги,, тобто договірної пені.

В іншій частині подана позивачем заява про збільшення позовних вимог приймається до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням поданої заяви.

Представник відповідача за первісним позовом заперечував проти первісного позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача за зустрічним позовом зустрічні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача за зустрічним позовом заперечував проти зустрічного позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

12.03.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром" (постачальник) та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" (замовник) укладено договір поставки № №ЦХП-02-01414-01.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п.1.1 договору, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Найменування продукції: взуття захисне та іншої призначеності, н.в.і.у. (спецвзутгя) (п.1.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору ціна визначається даним договором і приймається сторонами: в національній валюті України - гривні, на умовах СРТ (перевезення оплачено до...) пункт призначення - згідно рознарядки замовника. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації до даного договору. Ціна продукції, узгоджена у специфікації до даного договору, включає: вартість шродукції, тари, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспортні витрати постачальника згідно п. 5.1.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що загальна сума даного договору на момент його підписання складає - 16 701 620,70 грн. (шістнадцять мільйонів сімсот одна тисяча шістсот двадцять грн., 70 коп.), крім того ПДВ 20% - 3 340 324,14 грн. (три мільйони триста сорок тисяч триста двадцять чотири грн., 14 коп.), що становить разом - 20 041 944,84 грн. (двадцять мільйонів сорок одна тисяча дев'ятсот сорок чотири грн.,84 коп.).

Відповідно до специфікації №1 до договору, загальна сума даного договору на момент його підписання становить 20 041 944,84 грн.

В подальшому між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору від 17.03.2014 року, відповідно до умов якої специфікацію №1 до договору анульовано та включено до договору специфікацію №2 на суму 15 904 841,40 грн., крім того ПДВ 20% - 3 180 968,28 грн., що становить 19 085 809,68 грн. Та, прийнято п.4.3 договору в наступній редакції: загальна сума даного договору складає15 904 841,40 грн., крім того ПДВ 20% - 3 180 968,28 грн., що становить разом - 19 085 809,68 грн.

11.09.2014 року між сторонами договору укладено додаткову угоду №2, відповідно до умов якої специфікацію №2 договору поставки прийнято в другій редакції на суму 4 498 880,90 грн., крім того ПДВ 20% - 899 776,18 грн., що становить 5 398 657,08 грн. Включено до договору поставки специфікацію № 3 на суму 11 405 780,00 грн., крім того ПДВ 20% - 2 281 156,00 грн., що становить разом 13 686 936,00 грн.

Та, викладено п.4.3 договору в наступній редакції: загальна сума даного договору складає 15 904 660,90 грн., крім того ПДВ 20% - 3 180 932,18 грн., що разом складає - 19 085 593,08 грн.

Відповідно до п.5.2 договору постачальник здійснює поставку продукції автомобільним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) пункт призначення - згідно рознарядки замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010р.).

На виконання умов договору відповідачем надано позивачу рознарядки на відвантаження взуття, а саме:

- від 23.06.2014 року №ЦКХ-20/3111 на загальну суму 1 242,0 тис. грн.;

- від 02.07.2014 року №ЦКХ-20/3268 на загальну суму 468,1 тис. грн.;

- від 23.07.2014 року №ЦКХ-20/3818 на загальну суму 148,6 тис. грн.;

- від 04.08.2014 року №ЦКХ-20/4063 на загальну суму 1 891,5 тис. грн.

Одержувачами по вищезазначеними рознарядками є: Придніпровська, Південна, Одеська, Львівська, Донецька, Південно-Західна залізниці.

На виконання умов договору, специфікації та рознарядок позивачем поставлено товар на загальну суму 3 809 256,84 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, а саме:

- по рознарядці від 23.06.2014 року:

- № Т-RОМ01155 від 23.06.2014 року на суму 331 200,00 грн.,

- № Т-RОМ01156 від 23.06.2014 року на суму 331 200,00 грн.,

- № Т-RОМ01157 від 23.06.2014 року на суму 331 200,00 грн.,

- № Т-RОМ01172 від 25.06.2014 року на суму 307 538,16 грн.,

- по рознарядці від 02.07.2014 року:

- № Т-RОМ01209 від 02.07.2014 року на суму 126 070,68 грн.,

- № Т-RОМ01271 від 09.07.2014 року на суму 342 004,80 грн.,

- по рознарядці від 23.07.2014 року:

- № Т-RОМ01449 від 07.08.2014 року на суму 192 715,68 грн. (поставлено чоботи на загальну суму 148 555,68 грн.),

- по рознарядці від 04.08.2014 року:

- № Т-RОМ01444 від 06.08.2014 року на суму 289 320,00 грн.,

- № Т-RОМ01445 від 06.08.2014 року на суму 289 320,00 грн.,

- № Т-RОМ01449 від 07.08.2014 року на суму 192 715,68 грн. (поставлено черевики на загальну суму 44 160,00 грн.),

- № Т-RОМ01508 від 15.08.2014 року на суму 413 040,00 грн.,

- № Т-RОМ01572 від 26.08.2014 року на суму 246 202,80 грн.,

- № Т-RОМ01566 від 26.08.2014 року на суму 247 440,00 грн.,

- № Т-RОМ01568 від 27.08.2014 року на суму 362 004,72 грн.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.6.1 договору оплата за кожну партію поставленої продукції по даному договору проводиться замовником протягом 75 (сімдесят п'ять) банківських днів після дати поставки партії продукції, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію, обумовлену згідно з п. 5.2.

Таким чином, кінцевим днем розрахунку за поставлену продукцію є:

за поставку 23.06.2014 року - 07.10.2014 року;

за поставку 25.06.2014 року - 09.10.2014 року;

за поставку 02.07.2014 року - 16.10.2014 року;

за поставку 09.07.2014 року - 23.10.2014 року;

за поставку 06.08.2014 року - 20.11.2014 року;

за поставку 07.08.2014 року - 21.11.2014 року;

за поставку 15.08.2014 року - 01.12.2014 року;

за поставку 26.08.2014 року - 09.12.2014 року;

за поставку 27.08.2014 року - 10.12.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем за первісним позовом останнім здійснено оплато частково в розмірі 899 330,55 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором поставки №ЦХП-02-01414-01 від 12.03.2014 року у відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом в сумі 2 909 926,29 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних з простроченої суми в розмірі 4 257,08 грн. та індекс інфляції в розмірі 9 643,39 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних:

Сума боргу грн.Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
94 269,4508.10.2014 - 02.12.2014563 %433,90
307 538,1610.10.2014 - 02.12.2014543 %1 364,96
126 070,6817.10.2014 - 02.12.2014473 %487,01
342 004,8024.10.2014 - 02.12.2014403 %1 124,40
289 320,0021.11.2014 - 02.12.2014123 %285,36
289 320,0021.11.2014 - 02.12.2014123 %285,36
192 715,6822.11.2014 - 02.12.2014113 %174,24
413 040,0002.12.2014 - 02.12.201413 %33,95
Тобто, за перерахунком суду загальний розмірі трьох процентів річних становить 4 189,18 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних підлягають частковому задоволенню в розмірі 4 189,18

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 67,90 грн. не підлягає задоволенню.

Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції в розмірі 9 643,39 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Також, суд зазначає, що згідно з ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст.617 ЦК України та ст. 218 ГК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми чинного цивільного і господарського законодавства не містять винятків про зміну чи невілювання відповідальності при фінансуванні зобов'язання за рахунок бюджетних коштів.

Так, в постанові від 15.05.2012 року у справі №11/446 Верховний Суд України зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність бюджетної організації і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Аналогічну позицію наведено у постанові Вищого господарського суду України від 03.02.2014 року у справі №910/9231/13.

Щодо зустрічної позовної заяви, то суд зазначає наступне.

В обґрунтування свої вимог, позивач за зустрічним позовом зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки №ЦХП-02-01414-01 від 12.03.2014 року, ДП «Укрзалізничпостач» направило на адресу ТОВ "Таланлегпром" поштовим зв'язком в оригіналах письмові рознарядки (дозволи на відвантаження) від 15.05.2014 № ЦХП-20/2492 на загальну суму 2 956 100,00 грн., від 04.06.2014 № ЦХП-20/2769 на загальну суму, 2 410 700,00 грн., від 11.09.2014 № ЦХП-20/4971 на загальну суму 5 066 800,00 грн. та від 01.10.2014 № ЦХП-20/5397 на загальну суму 8 420 200,00 грн.

Проте, станом на дату подання зустрічної позовної заяви, зазначені вище рознарядки не виконані, жодної одиниці продукції відповідачем не відвантажено, докази про настання форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач у листах, позивачу не надані, чим порушено умови договору, а саме розділ 8 Договору.

У зв'язку з чим на думку позивача за зустрічним позовом відповідачем за зустрічним позовом порушені умови договору, а саме безпідставно не виконано свої зобов'язання щодо поставки продукції позивачу та у зв'язку з чим просить суд стягнути відповідно до п.9.5 договірне забезпечення в розмірі 1 002 097,24 грн. та відповідно до п.10.1 договору штрафні санкції в розмірі 1 219 332,70 грн.

Відповідно до п.9.1 договору, постачальник зобов'язаний надати забезпечення виконання даного договору у виді договору про неустойку у розмірі, що становить 5% від вартості Договору, яке надається під час упадання договору.

Згідно з п.9.5 договору, в разі порушення постачальником умов цього договору, а саме: не поставки продукції більше ніж на п'ятнадцять календарних днів, замовник звертає стягнення на договірне забезпечення та має право в односторонньому порядку розірвати даний договір, письмово повідомивши про це постачальника.

В матеріалах справи наявні рознарядки позивача за первісним позовом:

- від 15.05.2014 року №ЦПХ-20/2492 (згідно специфікації №2) на загальну суму 2 956,1 тис. грн..;

- від 04.06.2014 року №ЦПХ-20/2769 (згідно специфікації №2) на загальну суму 2 410,7 тис. грн..;

- від 11.09.2014 року №ЦПХ-20/4971 (згідно специфікації №3) на орієнтовну суму 5 066 820,00 грн..;

- від 01.10.2014 року №ЦПХ-20/5397 (згідно специфікації №3) на орієнтовну суму 8 420,2 грн.. (згідно листа №ЦПХ-20/6277 від 20.11.2014 - загальна сума рознарядки складає 8 420 214,48 грн.).

Як зазначає відповідач за зустрічним позовом, рознарядка №ЦПХ-20/2492 від 15.05.2014 року на загальну суму 2 956,1 тис. грн. на його адресу не надходила.

На підтвердження направлення вищезазначеної рознарядки позивачем за зустрічним позовом надано опис вкладення у цінний лист, список відправлення за 19.05.2014 року та фіскальний чек №3015 від 19.05.2014 року з яких вбачається, що дане відправлення було здійснено цінним листом з штрихкодовим ідентифікатором №176.

Проте, як вбачається з результатів пошуку відстеження пересилання поштових відправлень здійснених на сайті http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/ дані про відправлення за номером 176 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення та відповідно отримання відповідачем за зустрічним позовом рознарядки позивача №ЦПХ-20/2492 від 15.05.2014 року.

Щодо рознарядки № ЦХП-20/2769 від 04.06.2014 року, то вона прийнята відповідачем до виконання.

Проте, в ніч з 8-го на 9 червня 2014 року на підприємстві виникла аварійна ситуація внаслідок дії погодних умов. Внаслідок стихійного лиха, на підприємстві ТОВ „Таланлегпром", виробничі потужності якого розташовані у м.Ромни Сумської області (м.Ромни, вул.Тельмана,24) були пошкоджені лінії електропередач, що призвело до знеструмлення підприємства та виходу з ладу виробничого обладнання.

Листом вих. № 152 від 10.06.2014 року відповідач за зустрічним позовом повідомив ДП „Укрзалізничпостач" про вихід з ладу обладнання та неможливість виконання зобов'язань за даним договором в результаті дії стихійного лиха. Крім того, в зв'язку з дією даних обставин, ТОВ „Таланлегпром" повідомив ДП „Укрзалізничпостач", що відвантаження взуття по наданим рознарядкам буде здійснюватися частково за рахунок залишків готової продукції до ліквідації дії форс мажорних обставин. Даний лист отриманий позивачем 17.06.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №019.

В матеріалах справи наявні видаткові накладні № Т-RОМ01119 від 18.06.2014 року на суму 248 400,00 грн., № Т-RОМ01127 від 19.06.2014 року на суму 242 457,84 грн., № Т-RОМ01130 від 20.06.2014 року на суму 291 390,00 грн., № Т-RОМ01136 від 20.06.2014 року на суму 406 545,48 грн., № Т-RОМ01135 від 20.06.2014 року на суму 400 606,92 грн., на загальну суму 1 589 400,24 грн., що підтверджують часткове виконання рознарядки № ЦХП-20/2769 від 04.06.2014 року.

Листом №219 від 19.08.2014 року відповідач за зустрічним позовом повідомив позивача про те, що відповідно до п.8.2 договору, в ТОВ „Таланлегпром" продовжує діяти тимчасова неможливість виконати зобов'язання за даним договором у зв'язку з форс-мажорними обставинами: вихід з ладу обладнання у зв'язку з стихійним лихом. Станом на 19.08.014 року наслідки стихійного лиха не ліквідовано. Відповідно до умов договору дані обставини будуть підтверджені довідкою ТПП України.

Факт отримання рознарядок від 11.09.2014 року №ЦПХ-20/4971 та від 01.10.2014 року №ЦПХ-20/5397 відповідачем за зустрічним позовом не заперечується.

Листами №255 від 19.09.2014 року та №261 від 23.09.2014 року відповідач за зустрічним позовом повідомляв позивача про тимчасову неможливість виконання зобов'язання щодо поставки спецвзуття у зв'язку з продовженням дії форс-мажорних обставин. Дані листи отримані позивачем 22.09.2014 року та 26.09.2014 року що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за №015 та 018 відповідно.

Також, листом №269 від 02.10.2014 року повідомлено позивача про неможливість виконання рознарядки №ЦПХ-20/5397 від 01.10.2014 року, який отриманий позивачем за первісним позовом 06.102.014 року , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №010.

В матеріалах справи наявний сертифікат №673 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого Торгово-промисловою палатою України №3409/05-4 від 29.09.2014 року, в якому Торгово-промислова палата України підтверджує, що події (стихійне лихо та його наслідки) на території Сумської області згідно умов договору поставки №ЦХП-02-01414-01 укладеного ДП „Укрзалізничпостач" та ТОВ „Таланлегпром" від 12.03.2014 року, є форс-мажорними обставинами. Початок дії обставин форс-мажору - 8 червня 2014 року, які продовжують діяти по теперішній час. Дата закінчення терміну дії обставин форс-мажору на момент видачі даного сертифікату встановить неможливо.

Також, в сертифікаті №1961 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого Торгово-промисловою палатою України №5453/05-4 від 28.11.2014 року, якому Торгово-промислова палата України підтверджує, що події (стихійне лихо та його наслідки) на території Сумської області згідно умов договору поставки №ЦХП-02-01414-01 укладеного ДП „Укрзалізничпостач" та ТОВ „Таланлегпром" від 12.03.2014 року, є форс-мажорними обставинами. Початок дії обставин форс-мажору - 8 червня 2014 року, які продовжують діяти по теперішній час. Дата закінчення терміну дії обставин форс-мажору на момент видачі даного сертифікату встановить неможливо.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України № 6602-0-26-14/8.1 від 30.05.2014 р., за загальним правилом під "форс-мажором" розуміється виникнення надзвичайних і невідворотних обставин, у тому числі обставин непереборної сили, результатом яких є невиконання зобов'язань однією із сторін.

Таким чином, сторони мають право самостійно визначити у договорі, що саме вони відносять до форс-мажору. Зокрема, визначити, які обставини є форс-мажором і суб'єктів, що мають його підтверджувати.

Відповідно до Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" завданнями торгово-промислових палат є, зокрема, подання практичної допомоги підприємцям у проведенні торговельно-економічних операцій на внутрішньому та зовнішньому ринках.

Так, Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників) (частина 3 статті 14 вказаного Закону).

Крім того, Торгово-промислова палата здійснює виконання інших завдань, передбачених її статутом (частина друга ст. 3 цього Закону).

Як вбачається з листа Торгово-промислової палати від 30.05.2014 р. N 1362/-05-5, Торгово-промислова палата (далі - ТПП) засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів (контрактів) на підставі чинного законодавства України, Методики про порядок засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Вказані приписи кореспондуються зі статтею 218 Господарського кодексу України, а також закріплені у частині 1 статті 79 Розділу 4 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 р., якою встановлено, що сторона не несе відповідальності за невиконання будь-якого із своїх зобов'язань, якщо доведе, що воно було викликане перешкодою поза її контролем і що від неї нерозумно було очікувати прийняття до уваги цієї перешкоди під час укладення договору або уникнення чи подолання цієї перешкоди чи її наслідків.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за цим договором, якщо воно стало наслідком обставин нездоланної сили, а саме: стихійних лих, війни і військових дій, страйків, заборони експорту/імпорту, якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання даного договору. Належним доказом наявності вищевказаних обставин і їхньої тривалості повинні служити довідки Торгово-промислової палати України. Термін виконання зобов'язань, передбачених даним договором подовжується відповідно до тривалості цих обставин.

Сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов'язань за даним договором, зобов'язана в 3-денний термін сповістити іншу сторону про настання або припинення форс- мажорних обставин (п.8.2 договору).

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги повідомлення відповідача за зустрічним позовом позивача про форс-мажорні обставини у відповідності з умовами договору, а також наявності сертифікатів Торгово-промислової палати України, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача договірного забезпечення в розмірі 1 002 097,24 грн. та штрафних санкцій в розмірі 1 219 332,70 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за первісним позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а за зустрічним позовом - покладається на позивача за зустрічним позовом.

Частина 3 статті 55 ГПК України передбачає, що ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Оскільки, ціна позову за первісним позовом становить 2 923 826,76 грн., тому сума державного мита - 58 476,54 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Як вбачається з платіжних доручень № 53 від 01.10.2014 року, №324 від 07.11.2014 року, №59 від 01.12.2014 року та №60 від 10.12.2014 року, позивач сплатив судовий збір за подання позову у даній справі на загальну суму 58 854,08 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Приймаючи до уваги те, що позивачем подана заява про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом частково, відповідно до частини статті 7 Закону України "Про судовий збір", позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 377,54 грн. (58 854,08 грн. - 58 476,54 грн.)

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ч.2 ст. 35, ст. 44, ч. 5 ст. 49 ч.3 ст. 55, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 11/15, ідентифікаційний код 19014832) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром" (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77, ідентифікаційний код 31862978) заборгованість у розмірі 2 909 926 (два мільйони дев'ятсот дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять шість) грн. 29 коп., індекс інфляції в розмірі 9 643 (дев'ять тисяч шістсот сорок три) грн. 29 коп., три проценти річних в розмірі 4 189 (чотири тисячі сто вісімдесят дев'ять) грн. 18 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 58 470 (п'ятдесят вісім тисяч чотириста сімдесят) грн. 69 коп.

3. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром" (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77, ідентифікаційний код 31862978)з Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір в сумі 377 (триста сімдесят сім) грн. 54 коп. як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж передбачено законом, перерахований за платіжним дорученням № 59 від 01.12.2014 року, яке знаходиться в матеріалах справи № 910/24810/14.

4. В іншій частині первісного позову відмовити.

5. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

6. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 09.02.2014 року.

Суддя С.М.Мудрий