КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа№ 5011-66/10331-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 27.01.2015 року по справі № 5011-66/10331-2012 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Гулька Ю.О. та Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 23.10.2014 року) по справі № 5011-66/10331-2012 (головуючий суддя - Грєхова О.А., судді Пукшин Л.Г., Ярмак О.М.)

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С."

до Київської міської ради

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту земельних ресурсів,

Гулька Юрія Омеляновича

про визнання нечинним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "О.М.С." звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про скасування рішення Київської міської ради № 940/8277 від 12.07.2012 "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради № 101/1935 від 26.07.2007 та про розірвання договору оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С.".

Позов мотивований тим, що на підставі рішення Київської міської ради №101/1935 від 26.07.2007р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки від 17.01.2012р., який був зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів 18.04.2012 за номером № 75-6-00545. В подальшому відповідачем було самостійно прийнято рішення №940/8277 від 12.07.2012р. про визнання таким, що втратило чинність рішення №101/1935 від 26.07.2007р. та про розірвання зазначеного вище договору оренди земельної ділянки. На підставі зазначеного рішення договір оренди було розірвано в односторонньому порядку. Позивач вважає прийняте рішення незаконним та таким , що прийнято з порушенням наданих органу місцевого самоврядування повноважень, а також зазначає про відсутність підстав для розірвання договору оренди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.01.2013 року у справі № 5011-66/10331-2012 позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 5011-66/10331-2012 від 29.01.2014 року рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2013 року у справі № 5011-66/10331-2012 скасовано в частині пунктів 1 та 3 резолютивної частини.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.04.2014 року постанову Київського апеляційного господарського суду № 5011-66/10331-2012 від 29.01.2014 року та рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2013 року № 5011-66/10331-2012 скасовано та справу передано на новий розгляд.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 16.04.2014 року у справі № 5011-66/10331-2012, вказівки якої є обов'язковими для суду першої інстанції в силу норм ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення попередніх судових інстанцій прийняті при нерозглянутому клопотанні Гулька Ю. О. про залучення його у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Під час нового розгляду рішенням господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року у справі № 5011-66/10331-2012 позов задоволено повністю. Визнано нечинним та скасовано рішення Київської міської ради ІХ сесії VI скликання №940/8277 від 12.07.2012 "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради №101/1935 від 26.07.2007 та про розірвання договору оренди земельної ділянки №75-6-00545 від 18.04.2012, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С." Стягнуто з Київської міської ради користь товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." 1 073,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, третя особа-1, Гулько Ю.О., звернулась з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 року для розгляду апеляційної скарги по справі № 5011-66/10331-2012 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 року апеляційну скаргу Гулька Юрія Омеляновича на рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 23.10.2014 року) по справі № 5011-66/10331-2012 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 16.12.2014 року о 10:30.

Також, не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач, Київська міська рада, звернулась з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2014 року для розгляду апеляційної скарги по справі № 5011-66/10331-2012 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В., Куксов В.В.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 року по справі № 5011-66/10331-2012 відновлено Київській міській раді строк на подання апеляційної скарги та прийнято її до провадження і призначено перегляд рішення на 16.12.2014 року. Розгляд апеляційних скарг Гулька Юрія Омеляновича та Київської міської ради об'єднано в одне апеляційне провадження.

15.12.2014 року представником ТОВ "О.М.С." подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року по справі № 5011-66/10331-2012 продовжено строк розгляду апеляційних скарг Гулька Ю.О. та Київської міської ради на п'ятнадцять днів до 28.01.2015 року. Розгляд справи № 5011-66/10331-2012 відкладено на 27.01.2015 року о 10 год. 45 хв. та витребувано додаткові документи.

13.01.2015 року від Київської міської ради надійшли витребувані документи.

ТОВ "О.М.С." та Департаментом земельних ресурсів на підставі ст. 96 ГПК України не надало до суду заперечень на апеляційні скарги.

Представник відповідача був присутнім в судових засіданнях та надавав свої пояснення, якими підтримував доводи, що викладені в його апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Представник третьої особи-2 був присутнім в судових засіданнях та надавав свої пояснення, якими підтримував доводи, що викладені в його апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Представник третьої особи-1 був присутнім в судових засіданнях та надавав свої пояснення, якими підтримував доводи, що викладені в апеляційних скаргах Гулька Ю.О. та Київської міської ради та просив апеляційні скарги задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Представник позивача в судових засіданнях надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року залишити без змін, а апеляційні скарги Гулька Ю.О. та Київської міської ради - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року по справі № 5011-66/10331-2012 - слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Стаття 14 Конституції України встановила, що право власності на землю гарантується. Останнє набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ст.ст. 142-144 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відностин.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

У ст. 12 Земельного кодексу України встановлено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти в формі рішень.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частиною 5 статті 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно з ч. 5 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ст. 116 Земельного кодексу України).

Статтею 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні у порядку, передбаченому ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Приписами ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що селищний, сільський голова укладає договори від імені територіальної громади та на підставі відповідних рішень сільської ради.

Згідно частини 2 ст. 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі, якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (ч. 3 ст. 181 ГК України).

Поняття договору оренди землі, вимоги до його форми та умови договору оренди землі визначено у розділі І Закону України «Про оренду землі».

Типова форми договору затверджуються постановою Кабінету Міністрів України.

Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» визначає істотні умовами договору оренди землі. За її приписами до істотних умов належить: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану об'єкта оренди, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю та повернення її орендодавцеві, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини та відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися і інші умови. Частиною 2 наведеної норми встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Крім того, за приписами статті 15 зазначеного Закону невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об'єкта оренди, проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2007 року Київською міською радою прийнято рішення № 101/1935, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "О.М.С." для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроєм території на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва; передано ТОВ "О.М.С.", за умови виконання п. 3 цього рішення, у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,72 га для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроєм території на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Пунктом 3 вказаного рішення зобов'язано ТОВ "О.М.С." виконувати обов'язки землекористувача відповідно до вимог ст. 96 Земельного кодексу України.

На підставі вказаного рішення, 17.01.2012 року між Київською міською радою (орендодавець) та ТОВ "О.М.С." (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,6904 га., розташованої на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва (а.с. 10-12).

Зазначений договір було зареєстровано в Головному управлінні земельних ресурсів за №75-6-00545 від 18.04.2012 року.

18.04.2012 року сторонами договору підписано акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 16).

31.05.2012 року депутатом Київської міської ради VI скликання направлено на адресу Головного управління контролю за благоустроєм, Головного управління транспорту та зв'язку, Генеральної прокуратури України, Головного управління містобудування та архітектури та Головного управління земельних ресурсів м. Києва листи в яких зазначено, що балансоутримувач приміщення розташованого по проспекту Перемоги 136 ТОВ «О.М.С.» без належного виконання технічних умов та дотримання проектів будівництва зробило надбудову третього поверху, здійснено обмеження та обтяження земельної ділянки навколо будівлі (а.с. 76-77, 80-81, 83-85, 89-91, 94-96, т. 1).

13.06.2012 року листом № 05-358/15989 Головне управління земельних ресурсів повідомило, що рішенням Київської міської ради від 26.07.2007 року № 101/1935 земельну ділянку на проспекті Перемоги, 136 передано в оренду ТОВ «О.М.С.» (а.с. 97, т. 1).

14.06.2012 року Головне управління транспорту та зв'язку листом № 063-7120 повідомило, що в першу чергу останні вирішуватимуть земельно-майнові питання з ТОВ «О.М.С.», як балансоутримувачем прилеглої території до будинку. Після чого буде вирішено питання влаштування заїзду та паркувального майданчику (а.с. 82, т. 1).

18.06.2015 року листом № 7874/0/18-2/27-12 Головне управління містобудування та архітектури повідомило, що останнє надало висновок щодо умов відведення земельної ділянки ТОВ «О.М.С.». Питання передачі в користування земельних ділянок відноситься до компетенції Київської міської ради (а.с. 92-93, т. 1).

21.06.2012 року Управлінням державної служби боротьби з економічною злочинністю листом було повідомлено депутата, що по запиту направленому ним до Генеральної прокуратури України триває перевірка (а.с. 87, т. 1).

13.07.2012 року листом № 7/26-4/1307/02/1 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві повідомила, що перевіркою встановлено, що за вказаною адресою розташований та експлуатується торгівельно-офісний центр. Будівельні роботи не виконуються, будівельної техніки немає (а.с. 79, т. 1).

12.06.2012 року депутатом Київської міської ради VI скликання повторно направлено на адресу Генеральної прокуратури України, Головного управління містобудування та архітектури та Головного управління земельних ресурсів м. Києва листи з проханням розібратися з ситуацією щодо знесення скверу та дитячого майданчику, що прилягають до вул. Пушиної, 19 та 23 (а.с. 69, 71, 74, т. 1).

23.06.2012 року листом № 03-25/17418 Головне управління земельних ресурсів повідомило, що земельна ділянка на проспекті Перемоги, 136 на правах оренди обліковується за ТОВ «О.М.С.». На час відведення земельної ділянки дитячий майданчик був відсутній. Існуючий дитячий майданчик не включений у перелік спортивних та дитячих майданчиків, які підлягають збереженню та реконструкції (а.с. 75, т. 1).

03.07.2012 року листом № 8497/0/18-2/27-12 Головне управління містобудування та архітектури повідомило, що за останні 5 років за адресами вул. Феодори Пушиної, 19-23 та проспект Перемоги 136 дані на проектування не надавались та проектна документація не розглядалась (а.с. 72, т. 1).

11.07.2012 року листом № 07/4-10629-12 заступник прокурора повідомив депутату, що за результатами перевірки факти знесення зелених насаджень та проведення будівельних чи підготовних робіт не підтвердились (а.с. 70, т. 1).

30.07.2012 року депутатом Київської міської ради VI скликання направлено на адресу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві лист з проханням надати інформацію на яких підставах функціонує будівля невідомого призначення, збудована перед торговим центром «VMB», та чи має її власник всі необхідні документи для її функціонування (а.с. 66, т. 1).

14.08.2012 року листом № 7/26-44/1408/02/3 інспекція повідомила депутата про те, що з метою проведення перевірки вони звернулись до Святошинського РУГУ МВС у місті Києві з проханням встановити власника приміщення (а.с. 67-68, т. 1).

Враховуючи звернення юридичних осіб - співвласників торгово-офісного центру (а.с. 98-101, т. 1), а також негативну реакцію мешканців прилеглих будинків щодо майбутнього будівництва, 12.07.2012 року Київською міською радою прийнято рішення № 940/8277 "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради від 26.07.2007 року №101/1935 та про розірвання договору оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012 року, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С." (а.с. 17-18).

Згаданим рішенням визнано таким, що втратило чинність, рішення Київської міської ради № 101/1935 від 26.07.2007 "Про передачу земельної ділянки ТОВ "О.М.С." для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроєм території на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва". Розірвано в односторонньому порядку договір оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012 року, укладений між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С." для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроєм території на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва та зобов'язано Головне управлінню земельних ресурсів внести до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі запис про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.04.2012 року № 75-6-00545 та зняти з реєстрації цей договір оренди.

У зв'язку з чим, товариство з обмеженою відповідальністю "О.М.С." звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про скасування рішення Київської міської ради № 940/8277 від 12.07.2012 року "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради № 101/1935 від 26.07.2007 року та про розірвання договору оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012 року, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С.".

Рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 року у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання (абз.6 п.5 Рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009).

Як вірно було встановлено судом першої інстанції між сторонами у справі укладено договір оренди земельної ділянки та підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, отже, рішення Київської міської ради №101/1935 від 26.07.2007 року (яке є ненормативним актом) було виконано, а тому у Київської міської ради відсутні повноваження для скасування даного рішення. Таким чином Київською міською радою порушено приписи статті 19 Конституції України, щодо обов'язку Київської міської ради діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 рішення Київської міської ради № 940/8277 від 12.07.2012 року розірвано в односторонньому порядку договір оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012 року , укладений між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С.".

Згідно з п. 11.4 договору він може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності згідно з Господарським кодексом України, в разі коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушенням строків завершення забудови земельної ділянки та реконструкції об'єкта, встановлених п.п. 8.4 договору, здійснення без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

Відповідно до п. 11.5 договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, визначених у п.п. 5.1 та 8.4 договору.

Згідно з п. 5.1 договору на земельній ділянці не дозволяється діяльність, не пов'язана з цільовим призначенням земельної ділянки.

Відповідно до п. 8.4. договору орендар зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строк, встановлений договором, та після підписання цього договору і акта приймання-передачі земельної ділянки та державної реєстрації договору; завершити забудову земельної ділянки та реконструкцію об'єкта у строки, встановлені проектною документацією на будівництво та реконструкцію об'єкта, затвердженого в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три року з моменту державної реєстрації договору; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; своєчасно вносити орендну плату.

Як було зазначено вище депутат О. Пабат звертався до Головного управління земельних ресурсів м. Києва щодо перевірки законності укладення Договору оренди земельної ділянки позивача з Київською міською радою № 75-6-00545 від 17.01.2012, Головного управління контролю за благоустроєм про сприяння вирішенню питань перепланування будівлі по проспекту Перемоги, 136, до Головного управління транспорту та зв'язку щодо сприяння вирішенню питань вільного доступу до установи громадського харчування - ресторану "Дольче Віта", до Генеральної прокуратури України та прокуратури м. Києва про сприяння вирішення питань зупинення всіх беззаконних, злочинних дій з боку позивача, які загрожують роботі ресторану "Дольче Віта", до Головного управління містобудування та архітектури про сприяння перевірці законності та правових підстав перепланування будівлі по проспекту Перемоги, 136 та вирішенню питання вільного доступу до установи громадського харчування - ресторану "Дольче-Віта" відповідачів та під'їзду пожежної та швидкої.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що у відповідь на дані звернення надійшли листи, в яких зазначено, що вказана у зверненні інформація не підтвердилась, фактів знесення зелених насаджень та проведення будівельних робіт не виявлено. В своєму листі Головне управління земельних ресурсів повідомило, що земельна ділянка, яка передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "О.М.С." не входить до зелених зон м. Києва.

Однак, не зважаючи на викладені вище, п. 2 спірного рішення, відповідач розірвав в односторонньому порядку договір оренди земельної ділянки від 17.01.2012 року укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "О.М.С.".

Згідно з ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, що була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з приписами частини 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, згідно з п. 11.4 договору оренди від 17.01.2012 року він може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності згідно з Господарським кодексом України, в разі коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушенням строків завершення забудови земельної ділянки та реконструкції об'єкта, встановлених п.п. 8.4 договору, здійснення без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

Пунктом 4.12. договору оренди земельної ділянки встановлено, що контроль за виконанням умов договору та виявлення порушень здійснюється Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) в межах компетенції, визначеної рішенням Київської міської ради від 25 вересня 2003 року №16/890 "Про порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві".

Відповідно до п. 2.1 рішення Київської міської ради від 25.09.2003 №16/890 забезпечення здійснення самоврядного контролю за додержанням вимог законодавства щодо раціонального використання та охорони земель покладено на Головне управління земельних ресурсів.

Самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства здійснюється шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень фізичних і юридичних осіб; розгляду документації з землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель тощо.

Самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства шляхом перевірок здійснюється планово та позапланово.

Позапланова перевірка проводиться за таких обставин: отримання доручення від Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); отримання заяв, скарг чи звернень громадян, поданих в установленому законодавством порядку, у яких наведена інформація про порушення земельного законодавства чи можливість виникнення ситуацій, що можуть негативно вплинути на стан земельних ресурсів тощо.

Згідно з п.3.1 рішення Київської міської ради від 25 вересня 2003 року №16/890 "Про порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" Головне управління земельних ресурсів при здійсненні самоврядного контролю за використанням і охороною земель у місті Києві відповідно до покладених на нього завдань організує і здійснює самоврядний контроль у м. Києві, у тому числі, за використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення. У разі виявлення порушень юридичними чи фізичними особами земельного законодавства вносить пропозиції, зокрема, Київській міській раді щодо обмеження, тимчасової заборони (зупинення/ чи припинення права користування земельною ділянкою громадянами та юридичними особами).

Головне управління після виявлення порушень земельного законодавства складає акт перевірки дотримання вимог законодавства та дає вказівку про необхідність усунення порушень земельного законодавства.

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та вказівка про необхідність усунення порушень земельного законодавства складаються у двох примірниках, один з яких видається особі, яка вчинила порушення земельного законодавства, або направляється їй поштою (п.6.1. рішення Київської міської ради).

Згідно з п.6.4. згаданого Рішення Київської міської ради для усунення порушень земельного законодавства посадовою особою Головного управління встановлюється 10-денний термін.

У разі, якщо раніше виявлені порушення земельного законодавства не усунуто в 10-денний термін, Головне управління про такі порушення повідомляє відповідні органи виконавчої влади та управління, органи місцевого самоврядування та/або їх виконавчі органи та направляє їм копії матеріалів перевірки для вжиття заходів згідно з законодавством.

Отже, умовами договору оренди земельної ділянки (п. 4.12.) та рішенням Київської міської ради від 25 вересня 2003 року №16/890 "Про порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" визначено порядок здійснення контролю за використанням земельних ділянок землекористувачами, виявлення порушень земельного законодавства, в тому числі використання земельних ділянок не за цільовим призначенням та контролю за їх усуненням.

Однак, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції будь-які вказівки, попередження позивача з питань використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, або акт перевірки дотримання позивачем вимог земельного законодавства.

Також, в матеріалах справи відсутній акт про не проведення будівельних робіт на земельній ділянці, складений Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

Відповідно до п.2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних правовідносин" у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 Земельного кодексу України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеними умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі".

Про невиконання умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, здійснює без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам або іншим чином порушує умови договору оренди земельної ділянки, що є підставою для розірванні договору в односторонньому порядку.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позовні вимоги в частині визнання нечинним та скасування пункту 2 рішення Київської міської ради ІХ сесії VI скликання № 940/8277 від 12.07.2012 року "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради №101/1935 від 26.07.2007 року та про розірвання договору оренди земельної ділянки №75-6-00545 від 18.04.2012 року, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С." обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Пунктом 3 оспорюваного рішення відповідача, Головне управління земельних ресурсів зобов'язано внести до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі запис про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.04.2012 року № 75-6-00545 та зняти з реєстрації цей договір оренди.

Оскільки, судом встановлено неправомірність розірвання договору оренди земельної ділянки Київською міською радою в односторонньому порядку, пункт 3 рішення Київської міської ради ІХ сесії VI скликання №940/8277 від 12.07.2012 року "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради №101/1935 від 26.07.2007 року та про розірвання договору оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012 року , укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С." також підлягає скасуванню.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року у справі № 5011-66/10331-2012 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Гулька Ю.О. на рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 23.10.2014 року) по справі № 5011-66/10331-2012 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 23.10.2014 року) по справі № 5011-66/10331-2012 залишити без задоволення.

3. Рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року у справі № 5011-66/10331-2012 залишити без змін.

4. Матеріали справи № 5011-66/10331-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді П.В. Авдеєв

В.В. Куксов