ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 917/1489/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.,
за участю представника
відповідача Ступнік С.В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Амосової Марини Володимирівни
на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.09.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2014 року
у справі№ 917/1489/14 Господарського суду Полтавської області
за позовомСелянського фермерського господарства "Росош"
доФізичної особи - підприємця Амосової Марини Володимирівни
простягнення 80132,50 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року Селянське фермерське господарство "Росош" (надалі - СФГ "Росош", позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи - підприємця Амосової Марини Володимирівни (надалі - ФОП Амосова М.В., відповідач) про стягнення 80132,50 грн заборгованості за поставлене жито (товар) за накладними № 11 від 29.04.2013 року 39,200 т та № 12 від 30.04.2013 року та акту приймання-передачі № 95 від 29.04.2013 року.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що сторони не укладали договір купівлі-продажу і не погодили ціну товару.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.09.2014 року (суддя Сірош Д.М.), яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2014 року (судді: Бородіна Л.І., Гетьман Р.А., Лакіза В.В.), позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленими рішенням та постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм ст.ст. 208, 632 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст.ст. 181, 189 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) та ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), просить скасувати судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши згідно ст. 1115, ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги з таких підстав.

У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що 29.04.2013 року СФГ "Росош" продало, а ФОП Амосова М.В. прийняла у власність товар (жито 2 кл 2012р. у кількості 174755кг), що підтверджується актом приймання - передачі № б/н (а.с. 10 т. 1) та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей від № 40 від 29.04.2013 року (а.с. 12 т. 1), які оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

29.04.2013 року СФГ "Росош" виставило ФОП Амосовій М.В. рахунок № 37 на оплату жита у кількості 174,755т за ціною 1250,00 грн без ПДВ на загальну суму 262132,50 грн.

Суди встановили, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання з оплати вартості отриманого товару, оплатив вказаний рахунок лише частково, перерахував грошові кошти сумі 182000,00 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку СФГ "Росош", та платіжними дорученнями від 29.04.2013 року № 10, 14.05.2013 року № 12, 21.06.2013 року № 12, 25.06.2013 року № 13, 30.07.2013 року № 51 та від 22.08.2013 року № 6, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 80132,50 грн (а.с.24-32, 63-65 т. 1).

Ухвалюючи рішення у справі про задоволення позову, суд першої інстанції, застосовуючи положення ст.ст. 11, 202, 205 ЦК України та ч. 1 ст. 181 ГК України, виходив з того, що прийняття відповідачем товару за актом приймання - передачі № б/н 29.04.2013 року та часткова його оплата за ціною, яка визначена у рахунку № 37 від 29.04.2013 року, є підтвердженням факту укладення договору купівлі-продажу між сторонами у справі, і невиконання відповідачем зобов'язання з повної оплати вартості товару після його прийняття за актом є порушенням зобов'язання відповідно до ст.ст. 526, 692 ЦК України.

Твердження відповідача про неузгодження сторонами істотної умови договору - ціни товару, господарський суд відхилив, дійшовши висновку, що ціна товару визначена та погоджена сторонами в рахунку № 37 від 29.04.2013 року, оскільки в платіжних дорученнях від 29.04.2013 року № 10, від 14.05.2013 року № 12, від 21.06.2013 року № 12, від 25.06.2013 року № 13, від 30.07.2013 року № 51 та від 22.08.2013 року № 6 на часткову оплату товару відповідач визначив таке призначення платежу: "за жито згідно рахунку № 37 від 29.04.2013 року в т.ч. ПДВ" і не надав суду докази погодження іншої ціни товару або виставлення позивачем рахунку № 37 від 29.04.2013 року з іншою ціною.

З таким висновком суду погодився й суд апеляційної інстанції, який залишив без змін рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості 80132,50 грн вартості неоплаченого товару.

Вищий господарський суд України вважає, що висновок попередніх судових інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позову є законним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та наявним матеріалам справи.

Твердження заявника касаційної скарги про порушення норм чинного законодавства з огляду на неврахування обставин неузгодження сторонами ціни товару суд касаційної інстанції відхиляє, оскільки ці обставини були предметом дослідження судів першої і другої інстанцій і їм була надана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

З таких обставин, касаційна скарга залишається без задоволення, а ухвалені у справі рішення та постанова - без змін.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Амосової Марини Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 11.09.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2014 року у справі № 917/1489/14- без змін.

Головуючий суддя Гончарук П.А.
Суддя Кондратова І.Д.
СуддяСтратієнко Л.В.