УХВАЛА

Справа № 910/26854/14 27.01.15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Представники сторін:

від позивача: Каланча Ю.А. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

02 грудня 2014 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 56984 від 11.11.2014 року в якій викладені позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (відповідач) страхового відшкодування в сумі 24 327,98 грн. (двадцять чотири тисячі триста двадцять сім гривень 98 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/2591515.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/26854/14, розгляд справи призначено на 23.12.2014 року.

19 грудня 2014 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив № 11410 від 17.12.2014 р., який долучено судом до матеріалів справи № 910/26854/14. У відзиві відповідач зауважує на тому, що пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи» та у відповідності до положень статті 12 вказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що у відповідності до звіту № 5197 про визначення вартості матеріального збитку від 19.10.2013, складеного експертом Івасенком П.П. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Nissan Tiida», реєстраційний номер СА 0913 ВР складає 17252,88 грн., та зазначає, що договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2591515 від 23.04.2013, укладеного між відповідачем та винною у ДТП особою, передбачено франшизу 1000,00 грн., а тому розмір страхового відшкодування зменшується на зазначену суму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 року розгляд справи, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено до 27.01.2015 року, у зв'язку із неявкою представників відповідача в судове засідання.

27 січня 2015 року в судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення суми матеріального збитку завданого внаслідок ДТП автомобілю позивача.

Представник позивача проти призначення у справі відповідної експертизи заперечив та пояснив, що в матеріалах справи наявні звіти №1780 від 01.08.2013р. та № 1780/1 від 08.10.2013р. «Про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» з визначення вартості відновлюваного ремонту, завданого пошкодженням транспортного засобу, а тому, за переконанням представника позивача, в справі достатньо доказів для юридичної оцінки спірних правовідносин.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в цілому суд дійшов висновку про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи з наступних підстав.

Особа набуває права та несе обов'язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказу у справі. Тому не можуть розглядатись як висновок експерта і бути підставою для відмови у призначенні експертизи акти ревізії, калькуляції, інші висновки спеціалістів, навіть якщо вони надані на запит суду, адвоката, сторони. За необхідності з'ясування зазначених у таких документах обставин судом може бути призначена експертиза, яка буде вважатись первинною (п. 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23 березня 2012 року N 4).

За таких обставин, подані позивачем до матеріалів справи звіти №1780 від 01.08.2013р. та № 1780/1 від 08.10.2013р. «Про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу», складені спеціалістом - ТОВ «Естімейт Плюс» не можуть вважатися достатніми доказами матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, оскільки позивачем не надано до суду документів, які б свідчили, що спеціаліст ТОВ «Естімейт Плюс» - Тюрменко Д.В. атестований та включений до Державного реєстру атестованих судових експертів України, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України та не надано свідоцтва про присвоєння відповідній особі кваліфікації судового експерта за спеціалізацією у сфері автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до положень статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23 березня 2012 року N 4 передбачено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Зважаючи на те, що вирішення питання про вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потребує спеціальних знань, суд вважає за доцільним призначення автотоварознавчої експертизи у справі, яка, з огляду на положення постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", буде вважатись первинною. За таких обставин, провадження у справі № 910/26854/14 підлягає зупиненню.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 41, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/26854/14 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція Судових Експертиз" (адреса: 03680, м. Київ, вул. Сім'ї Сосніних, 3, оф 506).

2. На вирішення експерта поставити наступні питання:

2.1. Який матеріальний збиток завдано власникові автомобіля «Nissan Tiida», реєстраційний номер СА 0913 ВР, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 22.07.2013 року з урахуванням обставин ДТП, документів, що свідчать про пригоду, в тому числі схеми ДТП, фотографій з місця ДТП, характеру пошкоджень?

Висвітлити інші питання, які виникнуть у ході проведення експертизи.

3. Відповідно до статті 4 Закону України "Про судову експертизу" попередити експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

4. Ухвалу та матеріали справи № 910/26854/14 надіслати до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Судових Експертиз".

5. Зобов'язати сторони на вимогу експерта надати всі документи необхідні для проведення експертизи, технічну документацію та у разі необхідності забезпечити доступ до об'єкту дослідження.

6. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" попередньо оплатити вартість експертизи, докази чого надати в судове засідання після поновлення провадження у справі.

7. Провадження у справі № 910/26854/14 зупинити до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

8. Копію даної ухвали направити відповідачу по справі № 910/26854/14.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков