ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 911/2171/14

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Волянського Валентина Валерійовича,

03179, м. Київ, Святошинський р-н, просп. Перемоги, 125, кв. 136

до Фізичної особи-підприємця Коваленка Євгенія Святославовича,

08105, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, вул. Мічуріна, 87

про стягнення 80 000,00 грн.

за участю представників:

позивача - Кочмарьова Т.С. (довіреність від 12.01.2015, б/н);

відповідача - Опольський В.С. (довіреність від 02.09.2014 № 2397).

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Волянського Валентина Валерійовича (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Коваленка Євгенія Святославовича (далі - відповідач) про стягнення 80 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором купівлі-продажу від 11.12.2012 відповідачем поставлено позивачу некомплектний товар, у зв'язку з чим, позивач, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 684 Цивільного кодексу України, вимагає повернення сплаченої за нього грошової суми.

Рішенням господарського суду Київської області від 11.08.2014 у справі № 911/2171/14 позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 80 000,00 грн. попередньої оплати та 1827,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014 рішення господарського суду Київської області від 11.08.2014 у справі № 911/2171/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2014 рішення господарського суду Київської області від 11.08.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014 у справі № 911/2171/14 скасовано, а справу № 911/2171/14 передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Відповідно до частини 3 статті 2-1 та частини 4 статті 4-6 Господарського процесуального кодексу України та згідно з автоматизованою системою документообігу суду, справу № 911/2171/14 передано для нового розгляду судді Саванчук С.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.12.2014 справу № 911/2171/14 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.01.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 882/15 від 16.01.2015) позивачем подано до матеріалів справи письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 23.12.2014.

У судовому засіданні 20.01.2015 оголошено перерву до 03.02.2015, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодекс України.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 2273/15 від 02.02.2015) відповідачем подано додаткові докази до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 2455/15 від 03.02.2015) позивачем подано письмові пояснення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 03.02.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача позов заперечив.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 03.02.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Фізичною особою-підприємцем Волянським Валентином Валерійовичем (далі - продавець) та Фізичною особою-підприємцем Коваленком Євгенієм Святославовичем (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу товару від 11.12.2012 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар згідно з актами приймання-передачі та/чи видатковими накладними, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, визначених Договором (пункт 1.1. Договору).

Розділом 2. Договору сторонами погоджено, що товаром за Договором є барна стійка в кількості 1 штука (далі - товар). Гарантійний строк експлуатації з моменту отримання товару покупцем становить 6 місяців.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. Договору, прийняття товару покупцем по кількісному та якісному показнику відбувається в момент отримання товару, що оформлюється підписанням між покупцем та уповноваженою особою продавця видаткової накладної та/чи акту приймання-передачі товару. У разі виявлення розбіжностей в кількості та якості товару, вказаного в розрахункових документах (акт приймання-передачі товару) чи/або у видатковій накладній з кількістю фактично отриманого товару, представник покупця складає акт передачі-приймання товару, в якому вказує розбіжності. Продавець забезпечує підписання акту приймання товару своїм представником, а при його відсутності експедитором або водієм у 2-ох оригінальних примірниках.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що загальна ціна товару, що продається за Договором складає 90 000,00 грн.

Відповідно до пункту 4.2. Договору, попередня оплата в сумі 70 000,00 грн. має бути перехована продавцю на розрахунковий рахунок протягом 3 робочих днів з моменту укладення договору.

Згідно з пунктами 4.3., 4.4. Договору, наступну частину у розмірі 10 000,00 грн. покупець перераховує на розрахунковий рахунок продавця за 3 дні до дати поставки товару, після повідомлення, надісланого електронною поштою про підтвердження дати поставки від продавця. Залишок у розмірі 10 000,00 грн. покупець перераховує на розрахунковий рахунок продавця протягом 3 робочих днів з моменту передачі товару.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту виконання зобов'язань за Договором, та автоматично припиняє свою дію після підписання акту приймання-передачі товару (пункт 7.1. Договору).

Сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору, в якій погоджено ціну та комплектність спірного товару.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату товару від 11.12.2012 № 9 на суму 90 000,00 грн.

Позивач, на виконання пункту 4.1. Договору, перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 70 000,00 грн. з призначенням платежу: «попередня часткова оплата за барну стійку, згідно рахунку від 11.12.2012 № 9», що підтверджується платіжним дорученням від 12.12.2012 № 341, копію якого додано до матеріалів справи.

Відповідно до матеріалів справи, електронним листом від 04.03.2013 відповідач повідомив позивача про готовність виїзду на монтаж спірного товару та необхідність перерахування грошових коштів в сумі 10 000,00 грн.

Грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. позивач перерахував на рахунок відповідача 05.03.2013, що підтверджується платіжним дорученням від 05.03.2013 № 380, копію якого додано до матеріалів справи.

Відтак, відповідач мав поставити товар протягом 3-х робочих днів після електронного повідомлення відповідача про підтвердження дати поставки, тобто, з врахуванням святкових та вихідних днів, в строк до 12.03.2013.

Відповідно до частини 1 статті 682 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору купівлі-продажу щодо комплектності.

За умовами Договору відповідач мав поставити позивачеві барну стійку у кількості 1 штука у комплектності згідно із Специфікацією № 1.

Позивач вже звертався до господарського суду з позовом про повернення відповідачем грошових коштів, що сплачені за Договором в сумі 80 000,00 грн. та є вартістю непоставленого відповідачем товару та про стягнення пені за несвоєчасну поставку.

Рішенням господарського суду Київської області від 12.09.2013 у справі № 911/2762/13 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 80 000,00 грн. попередньої оплати та 2 322,74 грн. пені.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду від 10.02.2014 у справі № 911/2762/13, в задоволенні позовних вимог позивача в частині повернення відповідачем сплачених за Договором коштів в сумі 80 000,00 грн. відмовлено, з тих підстав, що в розумінні частини 2 статті 684 Цивільного кодексу України у позивача не виникло право на відповідну вимогу, оскільки відсутні докази звернення до відповідача з вимогою про доукомплектування товару та невиконання відповідачем такої вимоги в розумний строк.

При поданні позовної заяви у даній справі, позивачем визначено нові підстави позову та надано нові докази на їх обґрунтування, яких не існувало на момент розгляду справи № 911/2762/13, а саме: вимогу про доукомплектування барної стійки від 12.02.2014 № 1 та вимогу про повернення сплаченої грошової суми за барну стійку від 24.03.2014 № 2.

Відповідачем, відповідно до відзивів від 02.03.2014 № 0703 та від 14.04.2014 на вищезазначені вимоги, заперечено поставку некомплектного товару та, відповідно, зазначено про відсутність підстав для повернення отриманої ним оплати у розмірі 80 000,00 грн., оскільки товар позивачу, згідно з умовами Договору, передано і він знаходиться у його користуванні.

При попередньому розгляді справи суди першої та апеляційної інстанцій з посиланням на частину 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України дійшли висновку, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 у справі № 911/2762/13, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду від 10.02.2014, встановлено факти, які мають значення для вирішення даного спору, а, відтак, повторне дослідження встановлених судом фактів, які покладені в основу судового рішення, що набрало законної сили, не потребується.

Згідно з частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Зокрема, судами першої та апеляційної інстанції зазначено, що під час вирішення спору у справі № 911/2762/13, судом встановлено факт поставки відповідачем некомплектного товару за спірним Договором.

Як зазначено в мотивувальній частині рішення господарського суду Київської області у справі № 911/2762/13, факт поставки товару саме у такій комплектності та використання зазначеного товару позивачем за його цільовим призначенням підтверджується наданими позивачем фотокартками та відомостями, які містяться на сайті більярдного клубу «Нью-Йорк» (http://www.new-york.kiev.ua).

Згідно з абзацом 4 підпункту 2.6. пункту 2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», преюдиційне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Скасовуючи рішення господарського суду Київської області та постанову Київського апеляційного господарського суду та направляючи справу № 911/2171/14 на новий розгляд, Вищий господарський суд України зазначив, що суди попередніх інстанцій, в порушення вимог закону щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, неправильно застосували під час вирішення даної справи статтю 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки обставини, що зазначені у рішенні господарського суду Київської області у справі № 911/2762/14 не є фактами, що мають преюдиційне значення, а є правовою оцінкою обставин справи, що надана іншим судом щодо відмови в позові з підстав відсутності доказів звернення позивача з вимогою про доукомплектування товару або пропорційного зменшення ціни товару.

Під час нового розгляду справи № 911/2171/14 суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до умов Договору, приймання товару покупцем по кількісному та якісному показнику відбувається в момент отримання товару, що оформляється підписанням між покупцем та уповноваженою особою продавця видаткової накладної та/чи акту приймання-передачі товару.

За твердженнями позову, відповідачем видаткову накладну та/чи акт приймання-передачі товару позивачу на надано, що і є підставою непідписання між сторонами первинних документів, які є підтвердженням факту здійснення поставки товару.

Оскільки факт поставки відповідачем позивачу товару визнається обома сторонами та підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов висновку, що відповідачем, на виконання умов Договору, поставлено товар, а позивачем вказаний товар прийнято.

Відповідно до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Підставою даного позову є поставка відповідачем некомплектного товару, у зв'язку з чим, позивач, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 684 Цивільного кодексу України, вимагає повернення сплаченої грошової суми.

Відповідно до частини 1 статті 682 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору купівлі-продажу щодо комплектності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 684 Цивільного кодексу України, у разі передання некомплектного товару покупець має право вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни або доукомплектування товару в розумний строк. Якщо продавець у розумний строк не доукомплектував товар, покупець має право за своїм вибором: вимагати заміни некомплектного товару на комплектний або відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої грошової суми.

Відповідно до частини 3 статті 270 Господарського кодексу України, у разі поставки некомплектних виробів постачальник (виробник) зобов'язаний на вимогу покупця (одержувача) доукомплектувати їх у двадцятиденний строк після одержання вимоги або замінити комплектними виробами у той же строк, якщо сторонами не погоджено інший строк. Надалі до укомплектування виробу або його заміни покупець (одержувач) має право відмовитися від його оплати, а якщо товар уже оплачений, вимагати в установленому порядку повернення сплачених сум. У разі якщо постачальник (виробник) у встановлений строк не укомплектує виріб або не замінить його комплектним, покупець має право відмовитися від товару.

Отже, комплектністю товару є єдність складових частин виробу, яка забезпечує можливість його використання за призначенням та визначається стандартами, технічними умовами, прейскурантом, а при відсутності в них вказівок про це - договором купівлі-продажу шляхом перерахування необхідних складових частин продукції (товарів), приладів тощо.

Специфікацією № 1 до Договору сторонами погоджено комплектність товару, який є предметом Договору.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено поставку відповідачем некомплектного товару.

Відповідно до пункту 3.4. Договору, у разі виявлення розбіжностей в кількості та якості товару, вказаного в розрахункових документах (акт приймання-передачі товару) чи/або у видатковій накладній з кількістю фактично отриманого товару, представник покупця складає акт передачі-приймання товару, в якому вказує розбіжності.

Позивач не скористався правом, що надане йому Договором, на складання акту розбіжностей щодо поставки некомплектного товару, в порушення умов Специфікації, що укладена між сторонами.

Крім того, твердження позивача щодо ненадання відповідачем акту приймання-передачі товару не відповідають дійсності, оскільки до матеріалів справи додано вимогу відповідача від 27.06.2013 № 1/2013 про перерахування коштів, відповідно до пункту 4.4. Договору, з актом виконаних робіт приймання-передачі товару, що підписаний зі сторони відповідача у додатку, та належні докази направлення вказаної вимоги позивачу.

Фотокартки барної стійки, що надані позивачем до матеріалів справи як докази поставки некомплектного товару, не можуть бути належними та допустимими доказами вказаних обставин, оскільки барна стійка протягом тривалого часу знаходиться у користування позивача та у суду відсутня можливість встановити у який саме період часу були здійснені вказані знімки.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Товар позивачем прийнято, матеріали справи не містять доказів заперечень позивача при отриманні товару щодо неналежності виконання відповідачем зобов'язань з поставки товару за Договором.

Звернення позивача до відповідача з вимогою про доукомплектування спірного товару не є доказом поставки некомплектного товару. Відповідачем поставка некомплектного товару заперечена.

Крім того, відповідно до пункту 6.2. Договору, покупець не може відмовитись від договору. У випадку відмови покупцем від даного договору, покупець повинен сплатити продавцю вартість за товар в повному обсязі, згідно з пунктом 4.1. Договору.

Відтак, враховуючи, що товар відповідачем поставлено та позивачем прийнято без жодних зауважень, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт некомплектності товару, що поставлений відповідачем за Договором, а також ті обставини, що товар знаходиться в експлуатації позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення сплаченої позивачем грошової суми, відповідно до частини 2 статті 684 Цивільного кодексу України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 80 000,00 грн. грошових коштів, що сплачені за товар, безпідставні та задоволенню не підлягають.

Судовий збір, що сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 1 827,00 грн. відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 09.02.2015.

Суддя С.О. Саванчук