КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Справа№ 910/20173/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Чернякова О.С. - дов. від 14.08.2014 року б/н

від відповідача: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" на рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2014 року

у справі № 910/20173/14 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Приватного підприємства „Трейд-М" (м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" (м. Київ)

про стягнення 12 708 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Приватне підприємство „Трейд-М" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" про стягнення з відповідача на користь позивача 12 708 грн., з яких: 9 000 грн. - сума грошових коштів, сплачених за товар, яка не повернена і підлягає поверненню; 3 258 грн. - неустойка у розмірі 0,2% від вартості непоставленого відповідачем позивачу у строк товару; 450 грн. - штраф у розмірі 5% від вартості непоставленої відповідачем позивачу частини товару.

Рішенням від 20.11.2014 року господарський суд міста Києва позов задовольнив частково. Стягнув з ТОВ „АФ „Еліта Придніпров'я" на користь ПП „Трейд-М" 9 000 грн. попередньої оплати, 3 258 грн. неустойки, 1 762 грн. судового збору. В іншої частині позову відмовив.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ТОВ „АФ „Еліта Придніпров'я" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2014 року по справі № 910/20173/14 та прийняти нове, яким відмовити у стягненні суми неустойки у розмірі 3 258 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2014 року апеляційна скарга ТОВ „АФ „Еліта Придніпров'я" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/20173/14 у судовому засіданні за участю представників сторін.

В судове засідання 05.02.2015 року повноважні представники відповідача не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті. В судовому засіданні 05.02.2015 року представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого господарського суду має бути скасовано в частині відмови в стягненні штрафу та в частині стягнення надмірної пені та прийнято нове рішення по справі, яким стягнуто штраф та відмовлено в позові про стягнення надмірної пені, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Cт. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 05.05.2011 року Приватне підприємство „Трейд-М" (покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" (постачальник) уклали договір на поставку продукції № 05/05, відповідно до умов якої постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язався передати в обумовлений дійсним договором строк вирощену продукцію (пшениця, соняшник, кукурудза, соя, ячмінь) покупцю для використання в підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити ці товари.

Найменування, кількість і ціна товару вказується в рахунку і накладній (п. 1.2).

В п. 4.4 договору від 05.05.2011 року № 05/05 сторони узгодили, що покупець здійснює передоплату за товар в сумі 9 000 грн. на розрахунковий рахунок постачальника, а саме: 05.05.2011 року - 9 000 грн.

На виконання п. 4.4 договору від 05.05.2011 року № 05/05 ПП „Трейд -М" здійснив попередню оплату в розмірі 9 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.05.2011 року № 31.

Відповідно до умов п. 2.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди від 10.06.2012 року № 1) постачальник здійснює поставку товару з 01.07.2012 року по 05.11.2013 року. У випадку не поставки товару постачальник зобов'язаний повернути грошові кошти на розрахунковий рахунок покупця протягом 7 банківських днів з моменту закінчення строку поставки, тобто не пізніше 14.11.2013 року.

Ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За твердженням позивача станом на 16.09.2014 року відповідачем товар не поставлений і кошти в розмірі 9 000 грн. не повернуті.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач твердження позивача не спростував, доказів поставки товару чи повернення передплати у розмірі 9 000 грн. суду не надав.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що передоплата у розмірі 9 000 грн. пілядгає стягненню з відповідача на користь позивача.

Рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін в цій частині.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 7.2 договору від 05.05.2011 року № 05/05 у випадку порушення строків поставки товару та/або недопоставленої кількості товару, визначених дійсним договором, покупець має право отримати від постачальника неустойку в розмірі 0,2% від вартості непоставленої у строк товару за кожний день прострочення та/або штраф в розмірі 5% від вартості непоставленої частини товару.

Позивачем було заявлено до стягнення 3 258 грн. пені за період з 06.11.2013 року по 05.05.2014 року.

Втім, відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року № 543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

При цьому, ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином розмір стягуваної пені складає 611 грн. 27 коп. (512 грн. 88 коп. + 98 грн. 39 коп.)

(9 000 грн. х 160 днів (з 06.11.2013 року по 14.04.2014 року) х 2 х 6,5% облікової ставки НБУ / 365 днів) = 512 грн. 88 коп.

(9 000 грн. х 21 день (з 15.04.2013 року по 05.05.2014 року) х 2 х 9,5% облікової ставки НБУ / 365 днів) = 98 грн. 39 коп.

Рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині стягнення 2 646 грн. 73 коп. надмірної пені з прийняттям нового рішення про відмову в позові в цій частині.

В той же час місцевий господарський суд дійшов висновку, що в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 450 грн. слід відмовити, оскільки договором від 05.05.2011 року № 05/05 передбачено нарахування або штрафу або пені (неустойки).

Втім колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, оскільки п. 7.2 договору від 05.05.2011 року № 05/05 містить сполучник „та/або". Таким чином тлумачення місцевим господарським судом, що можливе стягнення або штрафу, або пені (неустойки) виключає третій варіант з використанням сполучника „та", а саме де можливе стягнення штрафу та пені (неустойки).

Позивачем було заявлено до стягнення 5% штрафу від 9 000 грн. у розмірі 450 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що позовна вимога про стягнення штрафу у розмірі 450 грн. заявлена обґрунтовано, її розмір є правильним, а тому рішення місцевого господарського суду про відмову у стягненні 450 грн. штрафу підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 450 грн. штрафу.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду переглянула спір відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України і вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині стягнення передоплати у розмірі 9 000 грн. та штрафу у розмірі 450 грн., а в частині стягнення пені має бути задоволений частково на суму 611 грн. 27 коп.. Апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню в частині відмови а позові про стягнення 2 646 грн. 73 коп. пені.

Відповідно до ст. 49 ГПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністюсільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" на рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2014 року у справі № 910/20173/14 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2014 року у справі № 910/20173/14 скасувати в частині задоволення позову про стягнення 2 646 (дві тисячі шістсот сорок шість) грн. 73 коп. пені та в частині відмови в позові про стягнення 450 (чотириста п'ятдесят) грн. штрафу.

3. Прийняти нове рішення по справі у цій частині, яким у стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" (01024, м. Київ, Печерський р-н, пров. Чекістів, буд. 1-А, кв. 2, ідентифікаційний код 30932551) на користь Приватного підприємства „Трейд-М" (51900, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, Баглійський р-н, вул. Алтайська, буд. 5, кв. 29, ідентифікаційний код 34827627) 450 (чотириста п'ятдесят) грн. штрафу.

4. В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" (01024, м. Київ, Печерський р-н, пров. Чекістів, буд. 1-А, кв. 2, ідентифікаційний код 30932551) на користь Приватного підприємства „Трейд-М" (51900, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, Баглійський р-н, вул. Алтайська, буд. 5, кв. 29, ідентифікаційний код 34827627) 9 000 (дев'ять тисяч) грн. попередньої оплати та 611 (п'ятсот вісімдесят два) грн. 27 коп. пені рішення залишити без змін.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" (01024, м. Київ, Печерський р-н, пров. Чекістів, буд. 1-А, кв. 2, ідентифікаційний код 30932551) на користь Приватного підприємства „Трейд-М" (51900, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, Баглійський р-н, вул. Алтайська, буд. 5, кв. 29, ідентифікаційний код 34827627) 1 446 (одна тисяча чотириста сорок шість) грн. 49 коп. судового збору за розгляд позовної заяви.

6. Стягнути з Приватного підприємства „Трейд-М" (51900, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, Баглійський р-н, вул. Алтайська, буд. 5, кв. 29, ідентифікаційний код 34827627) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Еліта Придніпров'я" (01024, м. Київ, Печерський р-н, пров. Чекістів, буд. 1-А, кв. 2, ідентифікаційний код 30932551) 742 (сімсот сорок два) грн. 11 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Видачу виконавчих документів доручити господарському суду міста Києва.

8. Матеріали справи № 910/20173/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано__09.02.2014 р.__

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім