РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015Справа №910/28659/14
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 37302 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача - Рибалко С.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 37302 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № ЦО-05-1-011647 від 12.07.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплатив страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Міцубісі», д/н АА9887ВО, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України, отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «ГАЗ», д/н АІ6631ЕС, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/8568573), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.12.2014 порушено провадження у справі № 910/28659/14, розгляд справи призначено на 02.02.2015.

Представник позивача в судове засідання 02.02.2015 з'явився та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності до положень п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвала суду про порушення провадження у справі надіслана судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, яка збігається з адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст. 64 ГПК України).

Також, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про те, що відповідачем 31.12.2014 отримана ухвала суду від 23.12.2014, у зв'язку з чим відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд, на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті, за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.02.2015, відповідно до ст. 85 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.07.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - Позивач) та Кривіцькою Іриною Борисівною укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № ЦО-05-1-011647 (далі - Договір), за яким застраховано автомобіль марки «Міцубісі», д/н АА9887ВО.

Відповідно до довідки № 9371503 про дорожньо-транспортну пригоду, 07.04.2014 на вул. Р. Ролана, 5/8 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Міцубісі», д/н АА9887ВО, під керуванням Старостіна А.М., та автомобіля марки «ГАЗ», д/н АІ6631ЕС, під керуванням Матюшенко Я.П.

Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва 759/6338/14-п від 29.04.2014, Матюшенка Я.П. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту № 11677 від 14.04.2014, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Міцубісі», д/н АА9887ВО, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 36178,22 грн. Сума зазначеного збитку розрахована з урахуванням фізичного зносу автомобіля.

Як вбачається з рахунків № Ф-00000018 від 23.04.2014, № 146 від 06.11.2014, складених ФОП Філиком О.Л., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Міцубісі», д/н АІ9887ВО, в результаті його пошкодження при ДТП, склала 37302 грн.

Згідно з нормами чинного законодавства, з урахуванням умов Договору, Позивач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що склав страхові акти № ЦО-45694-ЦО-05--01 від 15.05.2014, ЦО-51068-ЦО-05--01 від 12.11.2014 на загальну суму 37302 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування за договором страхування в розмірі 37302 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 4296 від 26.05.2014, № 11109 від 14.11.2014.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний внаслідок ДТП збиток.

Частинами 1-2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки «ГАЗ», д/н АІ6631ЕС, встановлена у судовому порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка експлуатує автомобіль марки «ГАЗ», д/н АІ6631ЕС, застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (далі - Відповідач) на підставі договору (полісу) № АС/8568573 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом № АС/8568573) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 5000,00 грн.

Отже, Відповідач є особою на яку полісом № АС/8568573 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля на час спірної ДТП.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався до Відповідача з претензією № 7702/485-Іл від 18.07.2014 про виплату страхового відшкодування в сумі 36130 грн., однак Відповідач відповіді на претензію не надав, суму страхового відшкодування не виплатив.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як зазначалося вище, відповідно до звіту № 11677 від 14.04.2014, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Міцубісі», д/н АІ9887ВО, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, складає 36178,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність задоволення позовних вимог в сумі 36178,22 грн.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 38Б; ідентифікаційний код 25186738) страхове відшкодування в сумі 36178 (тридцять шість тисяч сто сімдесят вісім) грн. 22 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1771 (одна тисяча сімсот сімдесят одна) грн. 96 коп.

3. Видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимоги відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.02.2015

Суддя Грєхова О.А.