ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 року Справа № 922/5966/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача - Бережний О.І. - договір від 23.01.2015р.,

відповідача - Шостак В.М. - дов. від 27.01.2015р., Кравець В.М. - дов. від 27.01.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №279Х/1-9) на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2014 р. у справі № 922/5966/14,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології обладнання", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барвінок", м. Харків,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.12.2014 р. (суддя Прохоров С.А.) заяву ТОВ "Технології обладнання" про забезпечення позову задоволено частково. До вирішення спору по суті в межах заявлених позовних вимог у розмірі 394 578,64 грн. накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ "Барвінок" (61012, м. Харків, пров. Лопанський,2/2, кім. А-4, ): №3955 в АТ "Дельта Банк", МФО 380236; №6032 в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614 та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ТОВ "Барвінок" (61012, м. Харків, пров. Лопанський,2/2, кім. А-4, ): нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 69,9 кв.м по пр-ту Тракторобудівників, 59/56 у м. Харкові; нежитлові приміщення 1-го поверху №3-14 в літ."А-1" загальною площею 166,00 кв.м по вул. Тарасівській, 2 у м. Харкові. Стягувачем за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Технології обладнання" (03056, м. Київ, вул. Польова,21, оф.212, ). Боржником за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Барвінок" (61012, м. Харків, пров. Лопанський,2/2, кім. А-4, ). В іншій частині заяви відмовлено.

Відповідач, ТОВ "Барвінок", з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2014р. скасувати в частині накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ТОВ "Барвінок" (61012, м. Харків, пров. Лопанський,2/2, кім. А-4, ): нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 69,9 кв.м по пр-ту Тракторобудівників, 59/56 у м. Харкові; нежитлові приміщення 1-го поверху №3-14 в літ."А-1" загальною площею 166,00 кв.м по вул. Тарасівській, 2 у м. Харкові, посилаючись на порушення норм чинного законодавства.

Позивач, ТОВ "Технології обладнання", у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції законною та такою, що прийнята у відповідності з нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні 02.02.2015р. було оголошено перерву до 03.02.2015р. об 11:00.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача боргу у розмірі 359 188,70 грн. у зв'язку з порушенням виконання ТОВ "Барвінок" умов договору про поставку обладнання, а також, 12 032,82 грн. пені, 989,00 грн. 3% річних, 4 408,68 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 17 959,44 грн. штрафу, всього - 394 578,64 грн.

Позивач подав суду першої інстанції також заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача.

Заява обґрунтована тим, що відповідач може розпорядитися належним йому майном та грошовими коштами, та відчужити їх на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Стаття 67 Господарського процесуального кодексу України передбачає заходи забезпечення позову. А саме, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, тощо.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заявник, який просить вжити заходи до забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд правомірно застосував приписи ст. ст. 66, 67 ГПК України, оскільки заява про забезпечення позову є обґрунтованою та доведеною конкретними доказами, а невжиття таких заходів може в майбутньому утруднити виконання рішення господарського суду.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно: нерухоме майно та грошові кошти, що знаходяться на р/р відповідача в межах заявлених позовних вимог у розмірі 394 578,64 грн. є обґрунтованими, відповідають вимогам розумності, обґрунтованості й адекватності, забезпечують збалансованість інтересів сторін, оскільки саме ці заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Також, накладення арешту на майно відповідача не заважає власнику майна користуватись ним, а лише позбавляє його права на відчуження цього майна до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

Стосовно накладення арешту на рухоме майно відповідача, то суд першої інстанції правомірно не задовольнив заяву про забезпечення позову в цій частині, оскільки такий спосіб забезпечення позову може стати суттєвим обмеженням для відповідача, так як останнє може бути задіяне у технологічному процесі підприємства-відповідача та заважатиме веденню ним власної господарської діяльності.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно наклав арешт як на майно, так і на кошти. Такі посилання є помилковими, оскільки в п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.11.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" закріплено, що грошові кошти або майно слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. У зв'язку з відсутністю інформації про суму грошових коштів на розрахункових рахунках, арешт було накладено і на майно відповідача для гарантії реального виконання рішення суду.

Як свідчить лист Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 29.01.2015р. стосовно інформації про банківські рахунки та платежі ТОВ "Барвінок", відповідач після того, як було накладено арешт на розрахункові рахунки № 3955 в АТ "Дельта Банк", МФО 380236 та № 6032 в ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300614, - відкрив 24.12.2014 р. новий розрахунковий рахунок №0207 в Казначействі України.

Апелянт також зазначає, що підстава для забезпечення позову є не достатньо обґрунтованою, однак такі посилання є неправомірними, оскільки позивач неодноразово направляв вимоги до відповідача (від 08.12.2014 р.; від 13.01.2015 р.; від 26.01.2015р.), які, як зазначає позивач, на даний час відповідачем не виконані, ніяких коштів на розрахункові рахунки позивача не надходило.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі, тому правильно забезпечив позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно та грошові кошти, що знаходяться на р/р відповідача в межах заявлених позовних вимог у розмірі 394 578,64 грн. Правомірність забезпечення позову зазначеним шляхом також підтверджується наданою оборотною відомістю за період з 01.12.2014р. по 31.12.2014р. по рахунку відповідача.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції прийнята при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи, а тому ухвала господарського суду Харківської області від 25.12.2014 р. у справі № 922/5966/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2014 р. у справі № 922/5966/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 05.02.2015р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.