ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.02.15р. Справа № 904/9969/14

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Масон", м. Запоріжжя

до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Селищева О.В., довіреність від 03.10.2014 року, представник

Від відповідача: Стрельченко Я.С., довіреність № 8166-К-Н-О від 16.10.2014 року, юрисконсульт департаменту правового забезпечення

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Масон" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк":

- виконати лист від 15 травня 2014 року на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 5696 в ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299 грошових коштів у сумі 105 236, 82 грн. та перерахувати їх на поточний рахунок позивача № 9240, відкритий у Дніпропетровському регіональному управлінні ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299;

- виконати лист від 15 травня 2014 року на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 2322 в ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299 грошових коштів у сумі 16 055, 24 грн. та перерахувати їх на поточний рахунок позивача № 9240, відкритий у Дніпропетровському регіональному управлінні ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем в особі Севастопольської філії ПАТ КБ "Приватбанк" взятих на себе зобов'язань по договору банківського обслуговування б/н від 29.09.11 року щодо самовільного перерахування коштів з рахунку № 5696 на рахунок № 5696 у сумі 105 236,82 грн.; перерахування коштів з карткового рахунку № 2322 на рахунок № 2322 у сумі 16 055,24 грн.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на те, що вимога позивача про виконання листа від 15 травня 2014 року на переказ коштів не підлягає задоволенню, оскільки така форма розрахункового документа не передбачена діючим законодавством. Також, відповідач зазначає, що позивач уклав договір про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахункового-касового обслуговування з Кримською філією ПАТ КБ "Приватбанк", яка територіально знаходиться на тимчасово окупованій території України. Таким чином до спірних правовідносин необхідно застосовувати спеціальні норми Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" на території автономної Республіки Крим та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Крім того, відповідач наголошує на тому, що позивач не довів відсутність вимоги позивача до державних та недержавних установ Російської Федерації за аналогічними підставами та те, що його позовні вимоги не входять до складу загальної суми визначеної заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014 року.

22.01.2015р. позивачем надано до матеріалів справи платіжне доручення №228 від 19.01.2015 на суму 105 236, 82 грн. та платіжне доручення №229 від 19.01.2015 на суму 16 055, 24 грн.

Розгляд справи був відкладений з 13.01.2015р. на 20.01.2015р. У судовому засіданні 20.01.2015р. оголошувалась до 02.02.2015р.

У судовому засіданні 02.02.2015р. оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

29.09.2011р. та 13.02.2012р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Масон" та публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" підписані заяви про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитком печатки, згідно із якими позивач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", які разом із заявою складають договори банківського обслуговування № б/н від 27.04.2011р. та №б/н від 13.02.2012р. (надалі - договори).

Відповідно до умов договорів позивачу було відкрито поточний рахунок № 5696 (у гривні) та картковий рахунок № 2322 (у гривні) в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms- повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Згідно до звітів відповідача про дебетові та кредитові операції з 01.03.2014р. по 31.03.2014р.:

- по рахунку № 2322 станом на 02.04.2014р. знаходилось 16 055, 24 грн.;

- по рахунку № 5696 станом на 02.04.2014р. знаходилось 105 236, 82 грн.

28.05.2014р. відповідач в особі Севастопольського філії ПАТ "КБ "Приватбанк" в односторонньому порядку платіжними дорученнями:

- № Е0528L0602 перерахував 105 236, 82 грн. з рахунку позивача № 5696 на рахунок позивача № 5896, МФО 305299 ПАТ "КБ "Приватбанк" з призначенням платежу: "Сальдо рахунку відповідно до наказу 6695879";

- № Е0528L0F7Х перерахував 16 055, 24 грн. з рахунку позивача № 2322 на рахунок позивача № 2322, МФО 305299 ПАТ "КБ "Приватбанк" з призначенням платежу: "Сальдо рахунку відповідно до наказу 6695879".

Позивач вказує, що не ініціював переказ коштів з рахунку та не був поставлений відповідачем до відома про проведення цієї операції.

28.04.2014р. позивачем здійснено перереєстрацію місця знаходження на територію міста Запоріжжя.

З метою відновлення права на розпорядження грошовими коштами, позивач 15.05.2014р. направив на адресу відповідача лист №15/05-14 від 15.05.2014р. (вхід. № 103773 від 15.05.2014) із вимогою здійснити банківські операції по зарахуванню грошових коштів з раніше відкритих рахунків № 5696 та карткових № 2322 на його новий рахунок №9240, відкритий у Дніпропетровському Регіональному управлінні ПАТ КБ "Приватбанк".

Позивач вдруге направив на адресу відповідача лист № 01/07-14 від 01.07.2014р. (вхід. №173498 від 10.07.2014р.) з вимогою здійснити банківські операції по зарахуванню грошових коштів з раніше відкритих рахунків № 5696 та карткових № 2322 на його новий рахунок №9240, відкритий у Дніпропетровському Регіональному управлінні ПАТ КБ "Приватбанк".

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не переказав кошти шляхом списання з рахунку платника № 5696 грошових коштів у сумі 105 236,82грн. та № 2322 грошових коштів у сумі 16 055, 24 грн. на поточний рахунок позивача № 9240 відкритий у Дніпропетровському регіональному управлінні ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, у зв'язку з чим, позивач звернувся з позовом до суду про зобов'язання відповідача виконати лист від 15.05.2014р. на переказ коштів шляхом списання та перерахування їх на новий поточний рахунок.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Пунктом 3.1.1.3. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що банк має право використовувати кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Нарахування відсотків на залишки вільних коштів на рахунку клієнта (розміри, порядок оплати і терміни) здійснюється відповідно до діючих тарифів банку на розрахункове інкасове обслуговування клієнта.

Клієнт (в даному випадку позивач) є власником наявних у нього на рахунку грошових коштів, і яке (права власності) є непорушним в силу приписів ст. 41 Конституції України.

Пункт 3.1.1.26. Умов та правил надання банківських послуг унормовує, що розрахункові документи, які надійшли в банк протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли в банк після операційного часу, банк виконує його наступним операційним днем. Розрахункові документи на списання коштів з рахунків платника, що надійшли в банк в післяопераційний час, виконуються поточним днем за наявності технічної можливості з одночасною оплатою такої послуги відповідно до тарифів банку.

Відповідно до пункту 3.4.1.18. Умов та правил надання банківських послуг банк і клієнти зобов'язані дотримуватись вимог законодавства України з питань відкриття і ведення рахунків. За порушення зазначених вимог банки і клієнти несуть відповідальність, передбачену законодавством України.

За приписами ст. 21.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (п. 1.35 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (ст. 1.30, ст. 22.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання (ст. ст. 22.3, 22.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту (ст. 22.9 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Право розпорядження коштами, що знаходяться на рахунку, відкритому в банку, надане лише власникові рахунку.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

Позивач, станом на дату звернення з позовом до суду, не надав до матеріалів справи доказів подання до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" оформлених платіжних доручень про перерахування вказаних суми на розрахунковий рахунок №9240, відкритий у Дніпропетровському Регіональному управлінні ПАТ КБ "Приватбанк".

Перерахування банком відповідної суми з банківського рахунку клієнта без оформлення та подання клієнтом до банку платіжного документу на цю суму - чинним законодавством не дозволяється.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про зобов'язання публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк":

- виконати лист від 15 травня 2014 року на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 5696 в ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299 грошових коштів у сумі 105 236, 82 грн. та перерахувати їх на поточний рахунок позивача № 9240 відкритий у Дніпропетровському регіональному управлінні ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299;

- виконати лист від 15 травня 2014 року на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 2322 в ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299 грошових коштів у сумі 16 055, 24 грн. та перерахувати їх на поточний рахунок позивача № 9240 відкритий у Дніпропетровському регіональному управлінні ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299,

є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 1, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Суддя Н.М. Євстигнеєва

Повне рішення складено - 04.02.2015