РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 902/1416/14 03.02.15 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс"

2) Фізичної особи-підприємця Іщенко Володимира Віталійовича

про стягнення 19 236,00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Бегар М.П. за довіреністю № б/н від 11.08.2014 р.;

від відповідача-1: Гріщенко В.І. - керівник;

від відповідача-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовною заявою до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс"; 2) Фізичної особи-підприємця Іщенко Володимира Віталійовича про стягнення 22 330,00 грн.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.11.2014 р. справу № 902/1416/14 передано за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.

За результатом здійсненого автоматичного розподілу справу передано для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2014 р. справу прийнято провадження суддею Зеленіною Н.І., розгляд справи призначено на 10.12.2014 р.

У судовому засіданні 10.12.2014 р. представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

10.12.2014 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про зміну підстав позову.

Ухвалою від 10.12.2014 р. продовжено строк вирішення спору у справі та відкладено розгляд справи на 22.01.2015 р.

12.01.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли підтвердження про відсутність аналогічного спору та відзив на позов.

У судовому засіданні 22.01.2015 р. представник позивача подав додаткові документи по справі.

Ухвалою від 22.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 03.02.2015 р.

У судовому засіданні 03.02.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник відповідача-2 у судове засідання вкотре не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань від відповідача-2 через відділ діловодства суду не надходило.

У судовому засіданні 03.02.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.07.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд" (надалі - позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" (надалі - відповідач-1, Перевізник) укладено заявку на виконання перевезення за маршрутом: ст. Разино, Житомирська обл., - Вінниця-Дрезден-Лейпциг (надалі - Заявка).

Відповідно до Заявки, перевезенню підлягає вантаж - дрова колоті паливні, вагою 22 т., об'ємом 35,52 м3. Дата завантаження - 17.07.2014 р., сума фрахту та винагороди - 1400 Євро.

Для оплати послуг з перевезення відповідач-1 виставив позивачу рахунок №85 від 17.07.2014 р. на суму 22 330,00 грн., який було оплачено останнім 17.07.2014 р. за платіжним дорученням № 84.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач-1 проти позову заперечує, посилаючись на те, що ним 17.07.2014 р. прийнято до перевезення вантаж позивача, але виконання такого перевезення не відбулось завантаженням 27,9 тон дров замість обумовлених у Заявці 22 тон., внаслідок чого транспортний засіб не було пропущено на митниці у зв'язку з перевищенням дозволеної маси транспортного засобу.

При цьому, у товарно-транспортній накладній № 020699 від 17.07.2014 р. відображено прийняття до перевезення дров об'ємом 32,56 м3, що відповідає умовам Заявки. Жодних даних про вагу вантажу у вказаній накладній не значиться.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За правилами ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 35 цього ж Кодексу встановлено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає, що наданими сторонами доказами не підтверджується факт перевищення позивачем при навантаженні вантажу ваги, погодженій сторонами у Заявці, крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження дійсної ваги прийнятого до перевезення вантажу, а також відомостей щодо зваження вантажівки при проходженні митних процедур.

За таких обставин, суд не може погодитись із твердженнями відповідача-1 щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача-1 обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

У той же час, позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача-2, які ґрунтуються на наявності укладеного між позивачем та відповідачем-2 договору поруки від 17.07.2014 р., задоволенню не підлягають, оскільки п. 5.3. вказаного Договору встановлено, що порука припиняється 31.07.2014 р. Таким чином, станом на час розгляду справи відсутні будь-які правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача-2.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд" (21034, м. Київ, вул. Вінниця, вул. К. Маркса, буд. 40; ) 19 236 (дев'ятнадцять тисяч двісті тридцять шість) грн. 00 коп. заборгованості та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд" до Фізичної особи-підприємця Іщенко Володимира Віталійовича відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 09.02.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна