КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа№ 910/4671/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Бровко О.М., дов. б/н від 14.01.2015 року;

від відповідача - Найєм Масі-Мустафа, дов. б/н від 12.01.2015 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Е С У»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 23.04.2014 року

у справі № 910/4671/14 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Е С У»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карібіан Клуб»

про стягнення 41 756,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2014 року по справі № 910/4671/14 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Е С У» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2014 року по справі № 910/4671/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41 756,28 грн. Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2014 року рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2014 року було скасоване та прийняте нове рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карібіан Клуб» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Е С У» 40 800,00 грн. боргу, 81,60 грн. інфляційних втрат та 201,21 грн. річних. У решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2014 року було скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2014 року та направлено справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 року по справі № 910/4671/14 апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.01.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Е С У» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2014 року по справі № 910/4671/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Карібіан Клуб» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Карібіан Клуб» (далі - ТОВ «Карібіан Клуб», виконавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Е С У» (далі - ТОВ «Е С У», замовник, позивач) укладено договір про надання послуг № 304/02/10-13/15299 (далі - Договір).

За умовами Договору виконавець зобов'язався за завданням замовника надати послуги з організації та обслуговування заходу, який відбудеться 19.12.2013 року, а замовник зобов'язався оплатити ці послуги.

Згідно з п. 1.1 Договору організація та обслуговування заходу включає два етапи:

- послуги з попередньої організації підготовки (складання меню, визначення кількості осіб, способу сервіровки столу);

- організаційна підготовка та проведення заходу.

Відповідно до п. 1.5 Договору у рамках договору виконавець зобов'язався:

- забезпечити підготовку заходу;

- здійснити закупівлю продуктів харчування і напоїв в кількості та асортименті, зазначених у замовленні, складеному замовником та погодженому із виконавцем;

- розробити і здійснити програму по організації обслуговування заходу.

Пунктами 3.1 та 3.2 Договору передбачено, що загальна вартість послуг за цим договором становить 136 000,00 грн. Замовник зобов'язався оплатити послуги попередньої організаційної підготовки з обслуговування делегацій (складання меню, визначення кількості осіб, закупівля продуктів та ін.) в розмірі 30% від загальної суми, що становить 40 800,00 грн., протягом 3 днів після дати підписання цього договору та виставлення рахунку-фактури.

Як зазначено у 4.2 Договору, замовник має право у будь-який час перевіряти хід і якість послуг, виконуваної виконавцем, не втручаючись в його діяльність.

Пунктом 4.6 Договору сторонами обумовлено, що замовник зобов'язаний сприяти виконавцю у підготовці заходу.

На виконання умов даного договору відповідач виставив рахунок № 8/13 від 09.10.2013 року за надання послуг з обслуговування делегації 19.12.2013 року на суму 40 800 грн., які було перераховано позивачем на рахунок виконавця платіжним дорученням № 2015384 від 11.10.2013 року.

17.12.2013 року, за два дні до проведення банкету, позивач листом за № 414306 відмовився від подальших послуг відповідача, вказавши, що з моменту здійснення оплати коштів на підставі рахунку № 8/13 від 09.10.2013 року, замовнику не надходило ніяких пропозицій або інших документів щодо організації заходу, що унеможливлює проведення цього заходу та свідчить про необхідність повернення сплачених коштів у сумі 40 800,00 грн.

Відповідачем вказані кошти повернуто не було, у зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Карібіан Клуб» на користь ТОВ «Е С У» 40 800,00 грн. боргу, 530,40 грн. інфляційних збитків та 425,88 грн. - 3 % річних, посилаючись на приписи статей 536, 550 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України, з підстав невиконання відповідачем умов договору.

У постанові від 11.11.2014 року Вищий господарський суд України, скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2014 року, послався на відмінність наслідків відмови замовника від виконання Договору, передбачених п.п. 4.3 та 4.4. В той час, як ТОВ «Е С У» не зазначило ні у позовній заяві ні в апеляційній скарзі, на якій підставі замовник відмовився від договору, з посиланням на відповідний пункт Договору та наслідки такої відмови, а судом апеляційної інстанції вказане було залишено поза увагою та самостійно, в порушення процесуальних норм, зроблено помилкове посилання саме на п. 4.4 Договору.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що акт звірки взаєморозрахунків не належить до первинних документів бухгалтерської звітності і складання цього акта звірки розрахунків не створює для сторін правових наслідків та не є підставою для виникнення прав і обов'язків. При цьому, його підписано від ТОВ «Карібіан Клуб» Зуєвим О.М., без зазначення посади вказаної особи.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Під послугами по першому етапу - попередній організаційній підготовці, слід розуміти дії виконавця, спрямовані на досягнення певного корисного ефекту не у вигляді створення уречевленого результату, а у вигляді діяльності самої по собі.

Оскільки послуги не завжди мають матеріальний результат, вони не можуть бути передані замовнику по акту з фіксацією кількості та якості, при цьому, оплаті за даним договором підлягає саме діяльність (дії) виконавця, а не її результат, який є наслідком цієї діяльності.

Складання меню, погодження сервіровки, кількість осіб та спосіб їх розміщення є саме такими послугами.

Надання послуг, на відміну від виконання, наприклад, підрядних робіт, може бути доведено також будь-якими іншими доказами, які є допустимими на ряду з зазначеними актами.

Позивач у судовому засіданні просив задовольнити його вимоги, ґрунтуючи їх спочатку на усній домовленості сторін, а потім на підставі як п. 4.3, так і п. 4.4 Договору.

Позивач стверджував, що попередня оплата послуг відбулась на основі усної домовленості, а не Договору.

Напротивагу зазначеному, позивач не зміг пояснити підписання Договору, який скріплено печатками сторін та підписано директорами сторін, який до того ж містить аналогічну суму оплати попередньої організаційної підготовки у розмірі 40 800,00 грн.

Крім зазначеного, відповідачем було подано докази листування електронною поштою між представниками сторін, якими погоджувалося меню, сервіровка, кількість осіб та спосіб їх розміщення.

При цьому, листування містить посилання на надання відповідачем позивачу Договору для його підписання.

Вказане вище свідчить про те, що відповідачем як виконавцем виконувалися роботи та надавалися послуги. Доказів того, що відповідач приступив до надання вказаних послуг невчасно, що дає підстави застосувати п. 4.3 Договору, суду надано не було.

За таких обставин, заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені з огляду на те, що п. 4.3 Договору встановлює право відмови у випадку, якщо виконавець не приступить до виконання Договору своєчасно.

Крім того, вказаним спростовуються доводи позивача про те, що відповідач не приступив до виконання робіт взагалі.

Стосовно посилання на п. 4.4 Договору, як на підставу для стягнення з відповідача оплати попередньої організаційної підготовки у сумі 40 800,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 4.4 Договору замовник може в будь-який час до проведення заходу відмовитися від виконання договору. При цьому, сплативши виконавцю частину встановленої ціни, що передбачена п. 3.3 цього договору пропорційно частини роботи до отримання повідомлення про відмову замовника від виконання договору та відшкодувавши збитки, у тому числі втрачену вигоду.

Пунктом 3.3 Договору передбачено сплату за послуги другого етапу з організаційної підготовки та проведення банкету в сумі 95 200,00 грн.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що підставами для відмови від банкету були фінансова ситуація в компанії та напружена соціальна ситуація в Україні, тобто, незалежні від дій відповідача.

Слід звернути увагу, що позивач відмовився від Договору за два дні до проведення банкету.

Відповідач стверджував, що всі необхідні дії по попередній організаційній підготовці ним було проведено, у зв'язку з чим, послуги на суму 40 800,00 грн. були надані.

Як на підтвердження своїх доводів, відповідач послався на роздруківку електронного листування, яке містить узгодження сторонами меню, кількості гостей, схеми їх розміщення та інші деталі.

За таких обставин, позивач сплатив кошти у розмірі 40 800,00 грн. за послуги, які були надані.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що п. 4.4 Договору передбачає відмову замовника з компенсацією виконавцю виконаної ним частини робіт, до отримання такого повідомлення, а також збитків і упущеної вигоди.

Позивачем послуги по першому етапу на суму 40 800,00 грн. надавалися, доказів надання відповідачем послуг на суму меншу ніж 40 800,00 грн. суду не надано, а від другого етапу позивач відмовився, що виключає можливість залишку коштів.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Е С У» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2014 року по справі № 910/4671/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Е С У» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Е С У» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Е С У» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2014 року по справі № 910/4671/14 без змін.

2. Матеріали справи № 910/4671/14 повернути до Господарського суду міста Києва

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 19.01.2015 року.