ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. Справа № 3/111/5022-1706/2011

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Бойко С.М.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 05.12.2014р. №31/15-8800

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.11.2014р. про часткове задоволення скарги боржника на дії органу виконавчої служби та часткове скасування постанови ВПВР ДВС України від 16.10.2014р. у виконавчому провадженні ВП №32791165

у справі № 3/111/5022-1706/2011

за позовом дочірньої компанії "Газ України" національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

про стягнення заборгованості,

за участю представників сторін:

- від позивача - Решетуха А.В.,

- від відповідача - Панас Ю.А.

- від ДВС - Роман Н.О.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22, 30 ГПК України роз'яснено.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19.11.2014р у справі №3/111/5022-1706/2011 (суддя Гирила І.М.) частково задоволено скаргу комунального підприємства теплових мереж (надалі - КПТМ) "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, визнано правомірними доводи боржника щодо безпідставності накладення державним виконавцем арешту на його кошти, що знаходяться на окремому поточному рахунку №9 для зарахування страхових коштів в ПАТ "Державний ощадний банк України", на поточному рахунку із спеціальним режимом використання №99 для проведення розрахунків за інвестиційними програмами в ПАТ "Державний ощадний банк України", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання №1713, №1713, №1713, №1713 для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу в ПАТ "Державний ощадний банк України" та в частині накладення арешту на грошові кошти, призначені для виплати заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників боржника, для сплати яких використовуються поточний рахунок №9 в ПАТ "Державний ощадний банк України", поточний рахунок №4432 в ПАТ "Дельта Банк" та поточний рахунок № 687 в ПАТ КБ "Фінансова Ініціатива". У цій частині скасовано постанову ВПВР ДВС України від 16.10.2014p. у виконавчому провадженні ВП №32791165 з виконання наказу господарського суду Тернопільської області у справі № 3/111/5022-1706/2011. В решті вимог доводи боржника визнано неправомірними, скаргу - відхилено.

Виносячи вказану ухвалу судом було встановлено, що частина поточних рахунків боржника є рахунками із спеціальним режимом використання, операції по яких не підлягають зупиненню та на кошти яких не може бути звернено стягнення, а інша частина - призначена для виплати заробітної плати працівникам підприємства та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників. Зважаючи на це, арешт на кошти, що знаходяться на таких рахунках, накладатися не міг.

Вимога про визнання неправомірною та скасування постанови ВПВР ДВС України в частині накладення арешту в межах виконавчого збору в сумі 1941090,82 грн. визнана такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19.11.2014 р. у даній справі було відхилено скаргу боржника про скасування постанови про стягнення виконавчого збору. Щодо вимог скаржника про зняття арешту з перелічених ним рахунків, то суд зазначив, що він не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження та, крім того, внаслідок часткового скасування оскаржуваної постанови ВПВР ДВС України, доводи щодо необхідності зняття арешту є безпідставними.

Дану ухвалу оскаржив ДК «Газ України» ПАТ «НАК «Нафтогаз України», вважаючи її винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив ухвалу скасувати та винести нову, якою визнати відмовити в задоволенні скарги боржника в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні та ч.5 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких арешт накладається на всі кошти, які знаходяться на всіх рахунках боржника, а кошти, які підлягають стягненню з відповідача у даній справі, не відносяться до тих, які не підлягають стягненню згідно Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, судом не досліджено, що всі рахунки підприємства відкриті в банківських установах є розрахунковими, а, отже, можуть використовуватись для різних цілей.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" подало до суду відзив, в якому зазначило, що ухвала суду винесена із врахуванням всіх фактичних обставин справи та положень ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», ст. ст.19-1, 26-1 Закону України «Про теплопостачання», у зв'язку з чим просило залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, відповідач звернув увагу на обставину повного погашення заборгованості по ВП№32791165, що підтверджується відповідною постановою про закінчення виконавчого провадження.

ВПВР ДВС України не подав відзиву чи письмових пояснень на апеляційну скаргу. Оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія вважає за можливе розглянути справу в порядку ст.75 ГПК України за відсутності відзиву ДВС України з урахуванням усних пояснень представника ВПВР ДВС України в судовому засіданні у даній справі.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.01.2012 р. у справі №3/111/5022-1706/2011 (суддя Турецький І.М.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2012p., позовні вимоги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено повністю та стягнуто з відповідача 17183020,57 грн. боргу за поставлений природний газ, 1348469,67 грн. пені, 439403,64 грн. інфляційних нарахувань, 383554,34 грн. 3% річних, 56460 грн. витрат по сплаті судового збору.

06.04.2012р. господарським судом Тернопільської області було видано наказ про примусове виконання рішення суду у даній справі.

29.05.2012р. ВПВР ДВС України було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№32791165; зобов'язано боржника самостійно, в семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови, виконати рішення суду, та поставлено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. 30.05.2012р. постанова була направлена на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення та отримана останнім 05.06.2012р.

01.09.2014р. у виконавчому провадженні ВП№32791165 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 1941090,82 грн.

11.09.2014р. в межах цього ж виконавчого провадження, державним виконавцем було винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника у межах суми звернення стягнення - 21351999,04 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна.

16.10.2014р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на усіх рахунках КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" в межах суми 4115734,80 грн. (з яких 1941090,82 грн. виконавчого збору) , в т.ч.: 1) №9, код валюти рахунку: 980, МФО 338545 в філії Тернопільське ОУ AT "Ощадбанк"; 2) №99, код валюти рахунку: 980, МФО 338545 в філії Тернопільське ОУ AT "Ощадбанк"; 3) №1713, код валюти рахунку: 980, МФО 338545 в філії Тернопільське ОУ AT "Ощадбанк"; 4) №1713, код валюти рахунку: 980, МФО 338545 в філії Тернопільське ОУ AT "Ощадбанк"; 5) №1713, код валюти рахунку: 980, МФО 338545 в філії Тернопільське ОУ AT "Ощадбанк"; 6) №1713, код валюти рахунку: 980, МФО 338545 в філії Тернопільське ОУ AT "Ощадбанк"; 7) №9, код валюти рахунку: 980, МФО 338545, в філії Тернопільське ОУ AT "Ощадбанк"; 8) №4432, код валюти рахунку: 980, МФО 380236, в ПАТ "Дельта Банк"; 9) №687, код валюти рахунку: 980, МФО 380054, в ПАТ КБ "Фінансова Ініціатива".

Відповідач (боржник у виконавчому проваджені), вважаючи неправомірними дії ВПВР ДВС України щодо накладення арешту на кошти підприємства, що містяться на рахунках із спеціальним режимом використання та на поточних рахунках, які використовуються підприємством для виплати заробітної плати працівникам, сплати єдиного соціального внеску та інших обов'язкових зборів та платежів, а також щодо накладення арешту на кошти в межах суми виконавчого збору, звернувся із скаргою в порядку ст.121-2 ГПК України про визнання неправомірною та скасування в цій частині постанови державного виконавця, а також про зняття судом арешту, накладеного на перелічені ним рахунки.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваної ухвали - відсутні, з огляду на наступне:

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту (ст.ст. 11, 52, 57).

Частиною З ст. 65 названого Закону встановлено, що державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Разом з тим, статтею 1 Закону встановлено, що державний виконавець в ході виконавчого провадження зв'язаний не лише вимогами Закону України "Про виконавче провадження", а здійснює виконавче провадження в межах повноважень та у спосіб, визначених також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, іншими законами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Поточний рахунок № 9 був відкритий згідно договору банківського рахунку №798 від 26.07.2013p., укладеного між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та ПАТ «Державний ощадний банк України» для зарахування страхових коштів на виконання вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням". Частиною 2 ст. 21 цього Закону визначено, що страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 99 був відкритий згідно договору банківського рахунку № 817 від 28.11.2013 p., укладеного між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та ПАТ «Державний ощадний банк України» для проведення розрахунків за інвестиційними програмами на виконання вимог Закону України "Про теплопостачання" та постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року № 750 "Про затвердження порядку зарахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення". Статтею 26-1 зазначеного Закону обумовлено, що власники спеціальних рахунків зобов'язані використовувати кошти, що перебувають на таких рахунках, виключно для виконання інвестиційних програм. Використання зазначених коштів у будь-яких інших цілях забороняється.

Поточні рахунки із спеціальним режимом використання № 1713, № 1713, № 1713, № 1713 були відкриті згідно договору банківського рахунку № 860 від 30.07.2014 p., укладеного між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та ПАТ «Державний ощадний банк України» для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу на виконання вимог Закону України "Про теплопостачання". Статтею 19-1 цього Закону встановлено, що на кошти, які перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій. Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають зупиненню.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що зазначені вище поточні рахунки КПТМ "Теронопільміськтеплокомуненерго" є рахунками із спеціальним режимом використання, операції по яких не підлягають зупиненню та на кошти яких не може бути звернено стягнення, накладення арешту на них суперечило нормам чинного законодавства щодо цільового використання відповідних грошових коштів, а тому постанова про арешт коштів боржника від 16.10.2014 р. в частині накладення арешту на банківські рахунки №99, № 1713, №1713, № 1713 та №1713, відкриті в філії Тернопільське ОУ AT "Ощадбанк" була правомірно скасована.

Поточні рахунки № 9 в ПАТ "Державний ощадний банк України", № 4432 в ПАТ "Дельта Банк" та № 687 в ПАТ КБ "Фінансова Ініціатива" використовуються підприємством для виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного соціального внеску, інших обов'язкових зборів та платежів. Зазначене підтверджується договором банківського рахунку №493/1 від 25.09.2009 р. (із змінами) та договором №1 про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на карткові рахунки від 05.07.2011p., укладеними між КП "Тернопільміськтеплокомуненерго" та ПАТ "Державний ощадний банк України", договором банківського рахунку № 19/26 від 07.06.2013 p.. укладеного між КП "Тернопільміськтеплокомуненерго" та ПАТ "Дельта Банк", договором банківського рахунку № 4-в/29/127-КБ від 12.11.2013p., укладеного між КП "Тернопільміськтеплокомуненерго" та ПАТ КБ "Фінансова Ініціатива", а також банківськими виписками.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Положеннями ст. 115 Кодексу Законів про працю України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Частина 5 ст.97 Кодексу Законів про працю України встановлює, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини 2 ст. 10 Конвенції "Про захист заробітної плати", ратифікованої Україною 04.08.1961 року, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Крім того, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" закріплено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (ч. 7 ст. 9 ). Платники єдиного внеску, зазначені у п.1 ч. 1 ст. 4 цього Закону (роботодавці), під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі (ч. 8 ст. 9).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч. 12 ст. 9).

Таким чином, одночасне накладення арешту на кошти, що знаходяться на поточних рахунках підприємства, відкритих в ПАТ "Державний ощадний банк України", ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ КБ "Фінансова Ініціатива", є неправомірним, оскільки спричиняє невиплату працівникам КП "Тернопільміськтеплокомуненерго" заробітної плати, чим порушує їхні права, передбачені Конституцією та Законами України, а також призводить до невиконання підприємством визначеного законом обов'язку щодо своєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За таких обставин скасування постанови ВПВР ДВС України в частині накладення арешту на грошові кошти, призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП "Тернопільміськтеплокомуненерго", що знаходяться на поточних рахунках № 9 в ПАТ "Державний ощадний банк України". № 4432 в ПАТ "Дельта Банк" та № 687 в ПАТ КБ "Фінансова Ініціатива" є обґрунтованим та правомірним.

Щодо вимоги КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" про визнання неправомірною та скасування оскаржуваної постанови в частині накладення арешту на кошти боржника в межах суми виконавчого збору (1941090,82 грн.), то місцевий господарський суд правомірно відмовив в її задоволенні з покликанням на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.11.2014р. у даній справі, якою було відхилено скаргу КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" про визнання неправомірною та скасування постанови від 01.09.2014р. ВП №32791165 в частині стягнення з боржника вказаної суми виконавчого збору.

Вказана ухвала місцевого господарського суду була залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2014р. у даній справі.

Судова колегія також погоджується із ухвалою суду в частині відмови в задоволенні вимог скаржника про зняття судом арешту з зазначених вище рахунків.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 30.12.2014 р. постановою ВПВР ДВС України було закінчено виконавче провадження № 32791165 у зв'язку з фактичним виконанням рішенням суду та припинено чинність арешту майна, грошових коштів боржника та інших заходів примусового виконання рішення суду, застосованих до боржника.

Разом з тим, попри припинення арешту коштів, колегія суддів звертає увагу на те, що зважаючи на вищевикладене, на момент свого винесення, постанова державного виконавця від 16.10.2014р. у виконавчому провадженні ВП№32791165 була винесена із низкою порушень чинного законодавства, у зв'язку з чим, суд першої інстанції правомірно скасував її в частині накладення арешту на кошти підприємства, що містяться на рахунках із спеціальним режимом використання та в частині накладення арешту на грошові кошти, призначені для оплати праці та здійснених нарахувань на заробітну плату працівників.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали, як такої, що винесена відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.11.2014р. у справі №3/111/5022-1706/2011 залишити без змін, а апеляційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 31.01.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Бойко С.М.

Галушко Н.А.