ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 916/3565/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПолянського А.Г.,
суддівКоробенка Г.П.,
Мачульського Г.М. (доповідач),
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду
від27.11.2014
у справі№916/3565/13
Господарського судуОдеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ"
доДержавного підприємства Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів"
за участюВійськового прокурора Одеського гарнізону
простягнення суми

за участю

- позивача:Кича О.О. (довіреність від 26.01.2015р.)
- відповідача:Кушнаренко В.В. (довіреність від 15.01.2015р.)
- прокурора:Яговдік С.М. (посвідчення № 02909 від 23.10.2014р.),

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" (далі - позивач) просило стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів" (далі - відповідач) 344 455,79 грн. боргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, з яким позивач уклав договір про надання послуг водопостачання та водовідведення, не розрахувався за надані послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за період з 01.08.2011 по 01.10.2013.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.03.2014 (суддя Літвінов С.В.) позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевченко В.В., судді Головей В.М., Колоколов С.І.) рішення суду першої інстанції скасовано частково, викладено резолютивну частину рішення в іншій редакції, згідно якої стягнуто з відповідача на користь позивача 23 434,55 грн. боргу, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального права.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 22.04.2004 між сторонами у справі укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №4029/3, за умовами якого позивач зобов'язався надати послуги з постачання питної води та водовідведення, у тому числі щодо приймання стічних вод з об'єктів відповідача, а останній прийняти ці послуги та оплатити їх вартість відповідно до умов цього договору, Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення міст та селищ України, затверджених наказом Держжиткомгоспу України №65 від 01.07.1994, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затверджених наказом Держжиткомгоспу України №30 від 05.07.1995, Правил приймання виробничих стічних вод підприємств, установ та організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Одеської міськради №632 від 14.06.2007.

Судами обох інстанцій встановлено, що договір є чинним на час вирішення спору.

Відповідно до п.2.4.8 договору відповідач зобов'язався за встановленою формою з 25-го числа по 30 число у письмовій формі, надавати відомості про водоспоживання своїх об'єктів, а при ненаданні названих відомостей в обумовлений строк водоканал здійснює розрахунок відповідно з "Правилами водоспоживання".

Згідно п.2.4.9. договору відповідач зобов'язався з 10-го по 15-є число місяця, що слідує за звітним, оформлювати акт бухгалтерської звірки по розрахункам за отримані послуги.

При цьому, у п.3.7 договору сторонами визначено, що об'єми стоків, що відводяться від "Абонента", приймаються рівними об'ємам витраченої води або визначаються по показникам приладів обліку стоків у відповідності з п.п. 3.14, 5.29 "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України".

Сторонами також погоджено, що обсяг скинутих Абонентом зливових стоків, визначається розрахунковим методом згідно з п.4.10 "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" та ДСТУ 3013-95.

У п.3.9. договору сторони визначили, що обсяги стоків, що відводяться від відповідача приймаються рівними обсягами спожитої води та відзначаються по показанням засобів обліку стоків відповідно до п.21.1. "Правил водокористування". Обсяг, скинутих відповідачем зливових стоків, визначається розрахунковим методом згідно з п.15.9. "Правил водокористування" і ДСТУ 3013-95.

Пунктом 3.2. договору сторонами встановлено, що оплата послуг водопостачання та водовідведення проводиться щомісячно до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виробника.

На момент укладення договору діяли Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення міст та селищ України, затверджені наказом Держжиткомгоспу України №65 від 01.07.1994, а з жовтня 2008 року набрали чинності нові Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені Наказом Мінжитлокомунгоспу №190 від 27.06.2008, що в п.4.10. закріплюють аналогічні вимоги щодо визначення обсягів стічних вод, а саме, що додатковий обсяг стічних вод, що неорганізовано потрапляє у періоди дощів та сніготанення в мережі водовідведення споживачів або через зливоприймачі і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживачів, у мережі водовідведення виробника, приймається на підставі результатів відповідних досліджень. В разі відсутності таких результатів додатковий обсяг стічних вод визначається при загальносплавній системі водовідведення - відповідно до площі території, що займає споживач, за нормами ДСТУ 3013-95 та "Правилами контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств" та даними гідрометслужби.

Позивач, посилаючись на п.4.10. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190, звернувся до суду із відповідним позовом у зв'язку з наявністю заборгованості відповідача за скид стічних вод, що неорганізовано потрапляють у періоди дощів та сніготанення в мережі водовідведення споживачів або через зливоприймачі і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживачів.

Повністю задовольняючи позов місцевий господарський суд своє рішення мотивував тим, що розмір заборгованості є обґрунтованим, підтверджується наявними у справі доказами.

Скасовуючи частково це рішення та відмовляючи у частині позовних вимог, суд апеляційної інстанції свою постанову мотивував тим, що розмір заборгованості підлягає зменшенню у зв'язку із здійсненим ним власним розрахунком та зменшив розмір заборгованості.

Між тим, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Статтею 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах державного управління і регулювання відносин у сфері питної води та питного водопостачання, додержання єдиних правил, норм і стандартів усіма суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання.

Згідно із статтею 19 цього Закону порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Відповідно до п.4.10 цього Наказу у редакції від 27.06.2008 додатковий обсяг стічних вод, що неорганізовано потрапляє у періоди дощів та сніготанення в мережі водовідведення споживачів або через зливоприймачі і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживачів, у мережі водовідведення виробника, приймається на підставі результатів відповідних досліджень. В разі відсутності таких результатів додатковий обсяг стічних вод визначається: а) при загальносплавній системі водовідведення - відповідно до площі території, що займає споживач, за нормами ДСТУ 3013-95 "Правила контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств" та даними гідрометслужби.

Згідно із положеннями ДСТУ 3013-95 "Правила контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств" розрахунок скидання зливових стоків здійснюється за формулою, у якій має використовуватись такий показник як h d - що означає середньорічний шар опадів за відповідний теплий, або холодний період року у мм.

У п.4.10 вказаного Наказу у послідуючій редакції, яка залишилась незмінною і на час вирішення спору судом, середньорічний об'єм стічних вод, що утворюється внаслідок випадання атмосферних опадів, сніготанення визначається із врахуванням ОД - середньорічного об'єму дощових вод, м3/рік, також і ОС - середньорічного об'єму снігових вод, м3/рік.

Дійшовши до висновку, що за період до 01.10.2011 розмір заборгованості має становити 9824 грн. 20 коп., а за період із 01.10.2011 по 01.10.2013 такий розмір має становити 22444 грн. 10 коп., суд апеляційної інстанції встановив, що загальний розмір заборгованості, який, як вважав цей суд є доведеним, становить 23 434,55 грн. та стягнув цю суму.

Разом з тим, у разі складання заборгованості 9824 грн. 20 коп., та 22444 грн. 10 коп. загальний розмір її має становити 32268 грн. 30 коп., а не 23 434,55 грн., як визначено судом апеляційної інстанції.

Подібні неточності містяться і в інших, попередніх розрахунках суду апеляційної інстанції.

За вказаних обставин здійснений судом апеляційної інстанції розрахунок заборгованості висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до присів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Оскільки висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, та ними не спростовуються висновки суду першої інстанції, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції належить скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.6, ст.11110 ч.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 у справі Господарського суду Одеської області №916/3565/13 скасувати, а рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2014, залишити в силі.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.П. Коробенко

Г.М. Мачульський