номер провадження справи 23/4/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 Справа № 908/133/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Шевченко Тетяни Миколаївни,

при секретарі Ракович С.І.,

за участю:

представника позивача - Станішевського І.С., довіреність №14-125 від 13.05.2014;

представника відповідача - Ткачова Р.Ю., довіреність №75 від 30.01.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №908/133/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», м. Київ,

до відповідача: Якимівського орендного підприємства «ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА ТА ПОБУТОВОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ», Запорізької області, Якимівський район, смт. Якимівка,

про стягнення 638404,45 грн.,

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (скорочено - НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», позивач у справі) звернулось до господарського суду Запорізької області із позовом до відповідача - Якимівського орендного підприємства «ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА ТА ПОБУТОВОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» (скорочено - Якимівське ОП «ВОЖГ та ПО»), про стягнення 638404,45 грн., з яких: 404529,48 грн. основного боргу, 57154,82 грн. інфляційних втрат, 24741,80 грн. трьох процентів річних, 50516,87 грн. пені, 101461,48 грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.01.2015 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі №908/133/15-г, справі присвоєно номер провадження - 23/4/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 02.02.2015.

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві та обґрунтовані умовами договору купівлі-продажу природного газу №12/426-БО-13 від 28.08.2012, приписами ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 1, 2, 12, 15, 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, з підстав, зазначених у позові, просить їх задовольнити у повному обсязі. Нарахування пені та штрафу вважає обґрунтованим, оскільки мораторій на задоволення вимог кредиторів, на його думку, не розповсюджується на поточні вимоги кредиторів.

Відповідач у письмовому відзиві (вх.№09-06/3426 від 30.01.2015) заперечує проти позову в частині нарахування штрафу та пені, мотивуючи тим, що стосовно підприємства-відповідача порушено провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії мораторію боржнику не нараховується неустойка (штраф, пеня). В задоволенні позову в цій частині просить відмовити.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 02.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2012 між позивачем (НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», Продавець) та відповідачем (Якимівське ОП «ВОЖГ та ПО», Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №12/426-БО-13 (далі - Договір). За умовами Договору позивач зобов'язався поставити відповідачеві протягом серпня-грудня 2012 року природний газ обсягом до 460,0 тис. куб. м, а Покупець - прийняти і оплатити природний газ на умовах цього Договору (п.1.1, 2.1 Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 3884,78 грн., крім того 20 % ПДВ - 776,96 грн., разом із ПДВ - 4661,74 грн.

За умовами пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Термін дії Договору в частині поставки газу - до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу протягом жовтня-грудня 2012 року природний газ на загальну суму 1552041,10 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Факт поставки, об'єми та вартість переданого газу сторонами не оспорюються, акти підписані сторонами та скріплені печатками сторін (копії актів долучено до справи, а.с.17-19).

Так, за актом приймання-передачі від 27.11.2012 у жовтні 2012 року відповідачу було передано 13,491 тис. куб. м природного газу на суму 62891,48 грн.; у листопаді 2012 року - 114,451 тис. куб. м природного газу на суму 533540,36 грн. (акт від 30.11.2012); у грудні 2012 року - 204,990 тис. куб. м на суму 955609,26 грн. (акт від 31.12.2012).

Відповідач, в порушення умов Договору, несвоєчасно та не в повному обсязі розраховувався за переданий у жовтні-грудні 2012 року природний газ, що підтверджується наданими у справу документами (копіями платіжних доручень про сплату боргу, які долучено до справи).

Стягнення з відповідача 404529,48 грн. основного боргу, 57154,82 грн. інфляційних втрат, 24741,80 грн. трьох процентів річних, 50516,87 грн. пені, 101461,48 грн. штрафу є предметом розгляду у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Правовідносини сторін є господарськими, що виникли з договору, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати.

Договором (пункт 6.1), укладеним між сторонами, визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Відповідач своє зобов'язання щодо оплати за поставлений природний газ, всупереч вимог закону та умов Договору, належним чином не виконав.

Отже, внаслідок неналежного виконання своїх договірних зобов'язань у відповідача утворилась заборгованість в сумі 404529,48 грн. основного боргу.

На час розгляду справи даний борг є несплаченим.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно з якою зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд приходить до висновку про доведеність заявлених позивачем вимог про стягнення 404529,48 грн. основного боргу за поставлений природний газ згідно Договору, і, з огляду на викладені норми законодавства, вбачає підстави для їх задоволення.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов'язань за Договором, вимоги про стягнення з відповідача 57154,82 грн. інфляційних втрат, 24741,80 грн. трьох процентів річних є нормативно обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Судом перевірено правильність нарахування зазначених сум інфляційних втрат та трьох процентів річних, розрахунок визнано вірним.

Представник відповідача в судовому засіданні із розрахунком вказаних сум погодився.

Щодо вимог про стягнення 50516,87 грн. пені, 101461,48 грн. штрафу суд зазначає таке.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору відповідач зобов'язався сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 50516,87 грн. та штраф в розмірі 101461,48 грн.

Втім, суд вважає необґрунтованим нарахування позивачем пені, виходячи з такого.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.01.2011 порушено провадження у справі №23/5009/326/11 про банкрутство Якимівського ОП «ВОЖГ та ПО», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Якимівське ОП «ВОЖГ та ПО» наказом Міністерства палива та енергетики України від 10.11.2005 №568 було включено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 №2711-ІV.

Ухвалою суду від 26.08.2014 у справі №23/5009/326/11 продовжено термін проведення засідання суду, на якому буде вирішено питання щодо подальших судових процедур стосовно боржника, до закінчення процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу - 01.01.2016, передбаченої Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 № 2711-IV (в редакції з 03.07.2014).

На даний час зазначена процедура не припинена у відповідності до приписів закону.

Відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство) НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» має статус поточного кредитора по відношенню до боржника (відповідача у даній справі), виходячи з того, що суми пені та штрафу нараховані позивачем за невиконання зобов'язань, які виникли після порушення справи про банкрутство Якимівського ОП «ВОЖГ та ПО».

Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно із абзацом другим частини четвертої статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення, в тому числі за невиконання поточних грошових зобов'язань.

З наведеного слідує, що боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання або неналежне виконання пеня та штраф не нараховуються.

Враховуючи, що пеня та штраф в період дії мораторію не нараховуються, то вони і не підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на вищевикладене, в позові в частині стягнення 50516,87 грн. пені та 101461,48 грн. штрафу слід відмовити.

Приймаючи рішення про відмову в позові щодо стягнення пені, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 18.12.2012 у справі №3-67гс12 та від 01.10.2013 у справі №3-27гс13.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до статті 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Якимівського орендного підприємства «ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА ТА ПОБУТОВОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» (72503, Запорізька область, смт. Якимівка, вул. 50 років Жовтня, 2-А, ідентифікаційний код юридичної особи - 03345455) на користь Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код юридичної особи - 20077720) 404529 (чотириста чотири тисячі п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 48 коп. основного боргу, 57154 (п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят чотири) грн. 82 коп. інфляційних втрат, 24741 (двадцять чотири тисячі сімсот сорок одну) грн. 80 коп. трьох процентів річних та 9728 (дев'ять тисяч двадцять вісім) грн. 52 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в позові в решті вимог про стягнення 50516,87 грн. пені та 101461,48 штрафу.

Повне рішення складено 04.02.2015.

Суддя Т.М. Шевченко