ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 922/3117/14

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М. В., суддів Васищака І. М., Студенця В. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення Господарського суду Харківської області від 2 вересня 2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2014 року у справі № 922/3117/14 за позовом комунального підприємства "Харківводоканал" до товариства з обмеженою відповідальністю "ВТС-центр" про визнання договору укладеним,

УСТАНОВИВ:
У липні 2014 року комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВТС-центр" про визнання договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 2 червня 2014 року № 4133/44-А-1 укладеним у редакції комунального підприємства "Харківводоканал".

Відповідач позов заперечив і просив суд укласти договір на його умовах.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 2 вересня 2014 року (суддя І. Жигалкіна), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2014 року, у позові відмовлено з мотивів безпідставності вимог.

Комунальне підприємство "Харківводоканал" просить судові рішення скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 179, 187 Господарського кодексу України, статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України та передати справу на новий розгляд.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте товариство з обмеженою відповідальністю "ВТС-центр" право на подання відзиву на касаційну скаргу не використало і представники сторін у судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Господарськими судами встановлено, що у червні 2014 року комунальне підприємство "Харківводоканал" запропонувало товариству з обмеженою відповідальністю "ВТС - центр" проект договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (далі договір), примірник якого відповідач підписав з протоколом розбіжностей. У липні ц. р. позивач направив протокол узгодження розбіжностей, який відповідач не підписав у зв'язку з непогодженням редакцій пунктів 2.5, 3.2.12, 5.8 і 5.9 договору.

Розбіжності, що залишилися неврегульованими, були передані на вирішення господарського суду.

Дійшовши висновку про відсутність обов'язку відповідача укладати спірний договір господарський суд відмовив у позові з мотивів свободи договору (стаття 627 Цивільного кодексу України). Здійснюючи перегляд рішення, апеляційний господарський суд на підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги" дійшов висновку, що укладання спірного договору є обов'язковим для сторін, проте відмовив у позові з мотивів невірного обрання позивачем способу захисту права.

З такими висновками господарських судів погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "ВТС-центр" звернулося до комунального підприємства "Харківводоканал" з пропозицією укласти договір про надання послуг по каналізації об'єкта за адресою вул. Достоєвського, 5, літ. "Т-2", при цьому зазначивши, що водопостачання здійснюється на умовах договору від 5 серпня 2013 року № 5, укладеного з державним підприємством "Південна залізниця".

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання.

Згідно з приписами статті 187 цього Кодексу спори, що виникають при укладанні господарських договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Застосовуючи до спірних правовідносин статтю 16 Цивільного кодексу України, яка не передбачає такого способу захисту, як установлення правовідносин, у тому числі шляхом спонукання особи до укладення відповідних договорів, апеляційний господарський суд не звернув уваги на те, що у системі правових заходів, спрямованих на забезпечення реалізації прав суб'єктів господарювання, застосовуються також положення статті 20 Господарського кодексу України, відповідно до яких права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються, зокрема, шляхом установлення господарських правовідносин і спір між сторонами виник не з підстав наявності чи відсутності права, а стосовно деяких умов договору, про що суду подані докази.

Неправильне застосування господарськими судами статей 20, 179 і 187 Господарського кодексу України, статей 16 і 627 Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 43 Господарського процесуального кодексу України зумовлює скасування судових рішень у даній справі та її передачу на новий розгляд.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства "Харківводоканал" задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 2 вересня 2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2014 року у справі № 922/3117/14 скасувати, справу передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко
Суддя І. М. Васищак
Суддя В. І. Студенець