ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р.Справа № 922/5918/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Пустовалова І.С.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Балаклійський ремонтний завод", м. Балаклія
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопром 2007", м. Харків
про стягнення 145512,34 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Пономаренко О.О.

відповідача - не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач вернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача 145512,34 грн., що були перераховані відповідачу в якості авансового платежу за поставку природного газу, оскільки в порушення умов договорів поставка відповідачем здійснена не була. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

27.01.2015 року позивач надав суду заяву в якій просить суд долучити до матеріалів справи витяги з ЄДР щодо позивача та відповідача та довідку про банківські реквізити позивача.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, задовольняє її та долучає надані документи до матеріалів справи.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством "Балаклійський ремонтний завод" (далі - ДП "БРЗ", позивач) та ТОВ "Енергопром 2007" (далі - відповідач) 29.09.2008 року був укладений договір №233-29/09 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 цього договору, відповідач зобов'язався постачати природний газ, а ДП "БРЗ" прийняти та оплати його.

Відповідно до п. 4.1 договору, ДП "БРЗ" повинно оплатити запланований природний газ до 23 числа місяця, попереднього місяцю споживання, тобто здійснити попередню оплату в розмірі 100 % в розумінні ч. 1 ст. 693 ЦК України.

В подальшому даний договір був пролонгований сторонами додатковими угодами до вересня 2012 року включно.

На підставі рахунку-фактури №3657 від 23.02.2012 року, платіжним дорученням №248 від 01 березня 2012 року ДП "БРЗ" перераховано кошти в розмірі 225 300,00 грн.

На підставі актів прийому передачі природного газу, підписаних між "Енергопром 2007" та ДП "БРЗ", останнє отримало природного газу на загальну суму 25882,40 грн.

26.09.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір №233 про постачання природного газу на 2012 року та укладено додаткову угоду 26.11.2012 року про постачання природного газу на 2013 рік.

На підставі актів прийому передачі природного газу, підписаних між "Енергопром 2007" та ДП "БРЗ", останнє отримало приводного газу на загальну суму 51381,26 грн.

Крім цього, між ДП "БРЗ" та ТОВ "Енергопром 2007" 26.09.2012 року укладено Договір №23ЗД на виконання послуг по постачанню природного газу.

Всього по актам виконаних робіт №№ 366Д, 3664Д, 3665Д, 4555Д, 3655Д, 3656Д, 3657Д, 3658Д від 31.10.2012 року, 30.11.2012 року, 31.12.2012 року, 31.01.2013 року, 28.02.2013 року, 31.03.2013 року, 30.04.2013 року було отримано послуг на загальну вартість у розмірі 2524,00 грн.

Всього ТОВ "Енергопром 2007" було поставлено продукції та надано послуг на загальну суму 79787,66 грн.

25.06.2014 року позивачем відповідачу було направлено листа №15/688 в якому позивач просив повернути авансовий платіж у розмірі 145 512,34 грн.

Листом від 03 грудня 2014 року №0312 відповідач визнав наявність заборгованості, але повідомив про відсутність на даний час підприємницької діяльності та про наявність акцептування вимог кредитора на загальну суму 395134,36 грн.

Викладене й стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, суд визнає відповідача таким, що порушив свої зобов'язання щодо постачання природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, не спростованими відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопром 2007" (61075, м. Харків, вул. Ф. Крала, 5, к. 35, , р/р 75 у ПАТ "Інпромбанк" м. Харків, МФО 351878) на користь Державного підприємства "Балаклійський ремонтний завод" ( 64200, Харківська область, м. Балаклея, вул. Стадіонна, 1, , р/р 1000 у АТ "УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005) - 145512,34 грн. попередньої оплати та 2910,31 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.01.2015 р.

Суддя С.Ч. Жельне