ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 925/830/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: Полянського А.Г.

суддів: Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.,

розглянувши

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю

"Станіславська торгова компанія"

на постанову Київського апеляційного господарського

суду від 19.11.2014 року

у справі № 925/830/14 Господарського суду Черкаської області

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

"Станіславська торгова компанія"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро 1"

про стягнення 200 000,00 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явились,

відповідача - не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 30.07.2014 року (суддя - Довгань К.І.) позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро 1" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" 200 000 грн. боргу, 4000 грн. відшкодування судових витрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 р. (судді - Майданевич А.Г., Лобань О.І., Гаврилюк О.М.) рішення Господарського суду Черкаської області від 30.07.2014 року скасовано та прийнято нове рішення суду, яким в позові відмовлено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро" 1 - 2000,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючиcь з постановою апеляційного господарського суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (далі ТОВ "Станіславська торгова компанія") звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, мотивуючи скаргу доводами про порушення судом норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційного господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2013 р. між ТОВ "Станіславська торгова компанія" та ТОВ "Дніпро" 1 укладено договір субпідряду № 43-0813.

Згідно умов договору, відповідач зобов'язався виконати та здати в установлений в графіку виконання робіт (додаток № 3 до договору) позивачу роботи з вертикального планування, улаштування пальового поля та монолітних залізобетонних фундаментів на об'єкті будівництва "Підприємство з виробництва кормів за адресою вул. Залізнична 44 в м. Красногорівка, Маріїнського району Донецької області".

З боку позивача його було підписано з протоколом розбіжностей. Однак, направлений на адресу відповідача протокол розбіжностей останній не підписав та позивачу не повернув.

Разом з цим, після підписання тексту договору позивач платіжними дорученнями № 4691 від 09.08.2013 та № 227 від 04.09.2013 перерахував відповідачу 200 000 грн. з призначенням платежу "Аванс на будівельні роботи, м. Красногорівка, згідно договору № 43-0813 від 08.08.2013".

Оскільки позивач вважав, що договір є неукладеним, тому що сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, він 14.01.2014 направив відповідачу вимогу про повернення коштів, сплачених як аванс по договору.

Однак, відповідач кошти позивачу не повернув що зумовило звернення ТОВ "Станіславська торгова компанія" до Господарського суду Черкаської області з позовом до ТОВ "Дніпро" 1 про стягнення 200 000 грн., як безпідставно сплачених коштів.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірний договір є неукладеним.

Натомість, апеляційним господарським судом зазначено, що актами виконаних робіт за вересень 2013 року від 07.10.2013 (а.с. 130-147) та листом позивача № 137 від 16.10.2013 (а.с. 184) підтверджується той факт, що відповідач приступив до виконання робіт.

ТОВ "Станіславська торгова компанія" платіжними дорученнями № 4691 від 09.08.2013 та № 227 від 04.09.2013 перераховано відповідачу 200 000 грн. з призначенням платежу "Аванс на будівельні роботи, м. Красногорівка, згідно договору № 43-0813 від 08.08.2013".

Ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Нормами статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Апеляційний господарський суд правомірно визнав помилковим висновок суду першої інстанції, про те, що договір є неукладеним. Натомість грошові кошти у сумі 200 000 грн. були сплачені позивачем відповідно до умов договору та прийняті в якості попередньої оплати підрядником субпідряднику.

У відповідності зі ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Враховуючи, що між сторонами було укладено договір субпідряду, а кошти, які ТОВ "Станівславська торгова компанія" просило стягнути з ТОВ "Дніпро 1", та отримано ним як попередня оплата за будівельні роботи, відповідно до умов договору, то вказані кошти набуто за наявності правової підстави.

За таких обставин, кошти не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України, як безпідставне збагачення.

Апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Крім того, аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13, від 02.10.2013 №6-88цс13, від 17.06.2014 у справі №13/096-12.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів вважає, що суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізував відносини сторін та дійшов обґрунтованих висновків.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 у справі № 925/830/14 Господарського суду Черкаської області залишити без змін.

Головуючий суддя Полянський А.Г.

Судді Кравчук Г.А.

Мачульський Г.М.