ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 р. Справа № 914/4258/14

За позовом: Приватного підприємства «Львів-Пласт», м.Львів

до відповідача: Закритого акціонерного товариства спільного білорусько-іспанського підприємства «Бєлькельме», м.Білоозерськ Брестської області, Республіка Білорусь

про стягнення 38047,99 євро, що станом на 27.11.2014р. дорівнює 710401,21грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: Дудяк Р.А. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Приватного підприємства «Львів-Пласт», м.Львів до Закритого акціонерного товариства спільного білорусько-іспанського підприємства «Бєлькельме», м.Білоозерськ Брестської області, Республіка Білорусь про стягнення 38047,99 євро, що станом на 27.11.2014р. дорівнює 710401,21грн.

Ухвалою суду від 04.12.2014р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.12.2014р. Ухвалою суду від 17.12.2014 р. розгляд справи відкладено на 26.01.2015р. у зв'язку з неявкою відповідача.

Представнику позивача роз'яснено права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 26.01.2015р. з'явився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що всупереч умовам контракту, підписаного сторонами в серпні 2014 року, відповідачем - ЗАТ СП «Бєлькельме» лише частково оплачено товар, отриманий в серпні 2014р., внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед ПП «Львів-Пласт» в розмірі 38047,99 євро, що станом на 27.11.2014р. дорівнює 710401,21грн., що й зумовило звернення до суду із позовною заявою про її стягнення. Просив позов задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 26.01.2015р. повторно не забезпечив, проте, на електронну поштову адресу господарського суду Львівської області надійшов відзив ЗАТ СП «Бєлькельме» (вх.№1730/15 від 19.01.2015р.), в якому позовні вимоги в розмірі 710401,21грн. визнаються відповідачем в повному обсязі, та заявлено клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника у зв'язку з віддаленістю місцезнаходження суду. Вказане клопотання прийнято судом. Окрім цього, до матеріалів справи також долучено відзив ЗАТ СП «Бєлькельме» (вх.№55991/14 від 24.12.2014р.), аналогічний за своїм змістом наведеному вище.

Інших заяв чи клопотань до початку судового засідання сторонами не подано.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у зв'язку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Приватним підприємством «Львів-Пласт» (продавець за договором, позивач по справі) та Закритим акціонерним товариством спільним білорусько-іспанським підприємством «Бєлькельме» (покупець за договором, відповідач по справі) підписано контракт №17 купівлі-продажу від 26.08.2014р., за яким продавець передає, а покупець купує підошви формовані (ТЕП і ПУ із полімерних матеріалів) виробництва України, що вподальшому іменуються товар, згідно зі специфікаціями (додаток), що додаються до цього контракту і є його невід'ємною частиною (п.1.1).

За умовами контракту, ціна на товар визначається у специфікаціях (додатках), які є його невід'ємною частиною (п.2.1). Ціни по цьому контракту встановлюються в євро при базових умовах поставки FCA (Україна, м.Львів) (п.2.2). Товар поставляється продавцем на умовах FCA (Україна, м.Львів) (п.4.1), а відвантаження партії товару покупцю чи вказаному ним вантажоотримувачу повинна проводитись протягом 60 календарних днів з моменту отримання замовлення (п.4.2).

Так, на виконання умов договору ПП «Львів-пласт» поставлено ЗАТ СП «Белькельме» визначений у специфікації (додаток №1 від 26.08.2014р. до контракту купівлі-продажу №17 від 26.08.2014р.) товар на суму 52591,25 євро, що підтверджується вантажною митною декларацією №209140000/2014/028474 від 26.08.2014р., міжнародною товарно-транспортною накладною CMR б/н від 26.08.2014р. Копії зазначених документів знаходяться матеріалах справи.

За умовами контракту, всі розрахунки в грошовій формі проводяться в євро (п.3.1). Оплата за товар здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів на валютний рахунок продавця протягом 30-ти банківських днів з моменту відвантаження кожної партії товару (п.3.2).

На оплату поставленого товару позивачем виставлено рахунок-фактуру №26/08-01 від 26.08.2014р. до контракту купівлі-продажу №17 від 26.08.2014р. на суму 52591,25 євро.

Оскільки, всупереч умовам контракту, отриманий товар відповідачем оплачено лише частково 03.11.2014р. на суму 14543,26 євро, що підтверджується копією банківської виписки про рух коштів по рахунку позивача, у ЗАТ СП «Белькельме» утвориласть заборгованість перед ПП «Львів-Пласт» в розмірі 38047,99 євро, що зумовило звернення останнього до суду із позовною заявою.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

У п.8.2 договору, укладеного між сторонами, встановлено, що якщо сторони не прийшли жо згоди в претензійному порядку, спір передається на розгляд та остаточне вирішення до господарського суду м.Львова. Також у п.8.3 контракту, сторони дійшли згоди, що при розгляді спорів в суді буде застосовуватись матеріальне та процесуальне право України.

Згідно ст.175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплати товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відзивах на позовну заяву (вх.№55991/14 від 24.12.2014р. та вх.№1730/15 від 19.01.2015р.) відповідач підтвердив наявність заборгованості перед ПП «Львів-Пласт» по конракту №17 від 26.08.2014р. на суму 710401,21грн., позов про стягнення зазначеної заборгованості визнав повністю та зазначив, що оплата заборгованості, як і визначено умовами договору, проводитиметься у євро.

Згідно з ч.5 ст.22 ГПК України, відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить законодавству та не порушує права і охоронювані законом інтереси третіх осіб, суд приймає визнання позову ЗАТ СП «Белькельме».

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 38047,99євро, що станом на 27.11.2014р. згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 710401,21грн., обґрунтовані матеріалами справи, визнані відповідачем та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Суд також звертає увагу, що згідно з п.4 ч.1, ч.4 ст.55 ГПК України, у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній валюті та у гривні відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Ціну позову вказує позивач. В той же час, ПП «Львів-пласт» визначено ціну позову станом на 27.11.2014р., хоч позовну заяву подано до суду 02.12.2014р. Однак, оскільки гривневий еквівалент суми, заявленої до стягнення в іноземній валюті - євро, станом на день його подання до суду, згідно з офіційним курсом Національного банку України, є фактично більшим, ніж зазначено позивачем, суд приходить до висновку, що такий порядок визначення ціни позову не порушує інтереси сторін.

Щодо розподілу господарських витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Однак, якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачується раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р.). Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем вірно визначено розмір судового збору - 14208,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства спільного білорусько-іспанського підприємства «Бєлькельме» (Закрытое акционерное общество совместное белорусско-испанское предприятие «Белькельме»; Республіка Білорусь, Брестська область, м.Білоозерськ, вул.Шосейна, буд.5; ідентифікаційний код 14381773) на користь Приватного підприємства «Львів-Пласт» (юридична адреса: м.Львів, м.Винники, вул.Львівська, буд.7-А; поштова адреса: м.Львів, вул.Богданівська, буд.17; ) 38047,99 євро заборгованості, що станом на 27.11.2014р. згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 710401,21грн., та 14208,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 28.01.2015р.

Суддя Щигельська О.І.