номер провадження справи 12/157/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 Справа № 908/5663/14

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/5663/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком", м. Запоріжжя

до відповідача: Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації, м. Запоріжжя

про стягнення 3282,73 грн.

за участю представників:

від позивача - Солоніна Є.С., довіреність № 3577 від 03.11.14 р.

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 3065,53 грн., інфляційних витрат в сумі 98,66 грн., трьох процентів річних в сумі 20,61 грн. та пені в сумі 97,93 грн. за договором № 300001870 про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL від 15.08.2013 року.

Безпосередньо в судовому засіданні 20.01.2015 року представник позивача разом із супровідним листом надав суду копію повідомлення про вручення відповідачу акта взаємозвірки розрахунків та виписку з клієнт-банку в підтвердження здійснення відповідачем 07.05.2014 року часткової оплати за договором на загальну суму 2858,50 грн.

19.01.2015 року на адресу суду від відповідача у справі надійшла заява, в якій останній зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Разом з тим, з посиланням на приписи ст. 83 ГПК України, ст. 23 Бюджетного кодексу України відповідач просить суд надати йому відстрочку сплати кредиторської заборгованості перед позивачем на строк до 01.05.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Однак 19.01.2015 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника у зв'язку з неможливістю явки останнього в судове засідання.

21.01.2015 року на адресу суду від позивача у справі надійшло клопотання, в якому останній зазначає, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо відповідача, який міститься в матеріалах справи, повне найменування відповідача - Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації. Просить оформити повний текст рішення та судового наказу вказавши повне найменування відповідача, як Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації.

Розглянувши вказане клопотання суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню, оскільки дійсно за інформацією, яка міститься на офіційному сайті Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" повним найменуванням відповідача є Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, позицію відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 15.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком", далі Укртелеком, та Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації, далі Абонент, був укладений договір № 300001870 про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL, далі Договір.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору Укртелеком зобов'язується надавати Абоненту на платній основі послугу доступу до мережі Інтернет шляхом підключення до порту вузла Інтернет Укртелекому по абонентській лінії за допомогою обладнання ADSL, динамічної або постійної ІР-адреси, а також за домовленістю інші додаткові послуги Інтернет за встановленими значеннями показників якості, які Абонент може самостійно замовити через Систему самообслуговування (далі - Послуги), а Абонент зобов'язується своєчасно оплачувати отримані Послуги відповідно до умов цього Договору. Перелік та опис Послуг, спеціальні умови організації, порядок розрахунків та порядок надання Послуг Абоненту визначаються цим договором.

Пунктом 3.2.2. Договору передбачений обов'язок Абонента своєчасно оплачувати отримані Послуги в повному обсязі відповідно до порядку розрахунків, встановленого Договором та нормативно-правовими актами. У випадку неодержання рахунка звертатись до Укртелекому для його одержання. Неодержання рахунка не звільняє Абонента від обов'язку оплати Послуг відповідно до Договору.

Згідно з п. п. 5.1., 5.2. Договору розрахунок вартості Послуги здійснюється щомісячно на підставі діючих тарифів Укртелекому (http://my.ukrtelecom.ua/ua/group_wide/dsl_init/tariff/) і залежить від обраного Абонентом тарифного плану. Додатково нараховується податок на додану вартість в розмірі, встановленому законодавством. Укртелеком відкриває в системі розрахунків Абоненту єдиний особовий рахунок з певним ідентифікаційним кодом, на якому проводяться розрахунки за весь обсяг наданих Абоненту Послуг за цим Договором, у тому числі за інші телекомунікаційні послуги, що надаються Абоненту Укртелекомом (за абонентською лінією телефонного зв'язку).

Умовами п. п. 5.3., 5.4. Договору передбачено, що Укртелеком виставляє єдиний рахунок на оплату Послуг, наданих за договором, у тому числі плату за тимчасове користування кінцевим обладнанням. Нарахування вартості Послуги за цим договором входить окремим рядком до єдиного рахунка за телекомунікаційні послуги, що надаються Абоненту Укртелекомом (за абонентською лінією телефонного зв'язку). При здійсненні оплати Послуг Абонент у призначенні платежу обов'язково вказує номер особового рахунку та Договору.

Відповідно до п. 5.5. Договору Абонент проводить оплату за надані Послуги щомісяця до 20 числа поточного місяця на підставі рахунків Укртелекому, виставлених до 10 числа поточного місяця, що настає за звітним. Оплата Послуг проводиться в грошовій одиниці України.

Пунктом 5.8. Договору визначено, що розрахунковий період дорівнює календарному місяцю. Плата та врахований обсяг прийнятої/переданої інформації розраховується залежно від кількості діб, впродовж яких Абонент користувався певним тарифним планом у розрахунковому періоді. Невикористаний обсяг прийнятої та переданої інформації, врахований в абонентній платі, на наступний розрахунковий період не переноситься.

Згідно з п. п. 5.10., 5.11., 5.12. Договору Абонент має право опротестувати рахунок протягом 5 робочих днів з моменту його отримання. Претензія Абонента протягом 10 днів розглядається відповідною комісією. За результатами засідання комісії підписується Акт звіряння взаєморозрахунків. На підставі цього акта Укртелеком у разі необхідності коригує суму опротестованого рахунка. Якщо протягом п'яти робочих днів виставлений Укртелекомом рахунок не буде опротестовано Абонентом у порядку, встановленому п. 5.10., він вважається прийнятим до оплати. Отримана від Абонента сума платежу зараховується Укртелекомом у такій послідовності:

- пеня;

- борги попередніх періодів;

- поточні нарахування за послуги Інтернет та передавання даних;

- інші послуги;

- аванс на наступний період.

Відповідно до п. п. 7.1., 7.2. Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання Укртелекомом та Абонентом і діє протягом одного року. Якщо за тридцяти днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Враховуючи відсутність заяв сторін про припинення строку дії договору, умови договору є дійсними і на момент розгляду даного спору судом.

Позивач в позові вказує, що відповідач у справі не виконав свої зобов'язання з оплати наданих послуг доступу до мережі Інтернет за період з квітня 2014 року по жовтень 2014 року, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги Інтернет в сумі 3065,53 грн. Разом з тим, зазначає, що щомісяця простою кореспонденцією направляв на адресу відповідача рахунки для оплати наданих послуг, втім оплата від відповідача протягом тривалого часу не надходить вчасно та у повному обсязі. Вважає, що відповідач порушив приписи Закону України «Про телекомунікації», Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, ухилившись від оплати наданих телекомунікаційних послуг та невиконавши договірні зобов'язання.

Так, на виконання умов договору, за період з квітня 2014 року по жовтень 2014 року позивач надав відповідачу телекомунікаційні послуги всього на суму 12417,74 грн., що підтверджується виставленими до оплати рахунками - актами за телекомунікаційні послуги, зокрема:

- рахунком-актом № 018702.4.2014 від 30.04.2014 року за квітень 2014 року всього на загальну суму з ПДВ (20%) 1826,80 грн., за яким вартість наданих послуг Інтернет разом з ПДВ (20%) складає 462,01 грн.;

- рахунком-актом № 018702.5.2014 від 31.05.2014 року за травень 2014 року всього на загальну суму з ПДВ (20%) 1622,78 грн., за яким вартість наданих послуг Інтернет разом з ПДВ (20%) складає 477,44 грн.;

- рахунком-актом № 018702.6.2014 від 30.06.2014 року за червень 2014 року всього на загальну суму з ПДВ (20)% 1674,17 грн., за яким вартість наданих послуг Інтернет разом з ПДВ (20%) складає 462,01 грн.;

- рахунком-актом № 018702.7.2014 від 31.07.2014 року за липень 2014 року всього на загальну суму з ПДВ (20)% 1756,88 грн., за яким вартість наданих послуг Інтернет разом з ПДВ (20%) складає 477,44 грн.;

- рахунком-актом № 018702.8.2014 від 31.08.2014 року за серпень 2014 року всього на загальну суму з ПДВ (20)% 1713,38 грн., за яким вартість наданих послуг Інтернет разом з ПДВ (20%) складає 530,24 грн.;

- рахунком-актом № 018702.9.2014 від 30.09.2014 року за вересень 2014 року всього на загальну суму з ПДВ (20)% 1967,10 грн., за яким вартість наданих послуг Інтернет разом з ПДВ (20%) складає 550,02 грн.;

- рахунком-актом № 018702.10.2014 від 31.10.2014 року за жовтень 2014 року всього на загальну суму з ПДВ (20)% 1856,63 грн., за яким вартість наданих послуг Інтернет разом з ПДВ (20%) складає 568,38 грн.

Відтак, вартість наданих послуг Інтернет за вищевказаний період складає всього 3527,54 грн.

Вищезазначені рахунки-акти за телекомунікаційні послуги надсилалися на адресу відповідача щомісяця простою кореспонденцією. Повторно позивач надіслав вищезазначені рахунки-акти та акт взаємо звірки розрахунків за телекомунікаційні послуги разом з листом № 33/1-146 від 01.12.2014 року на адресу відповідача. При цьому вказаний лист, акт взаємозвірки та рахунки-акти були отримані відповідачем, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Докази у справі свідчать, що відповідач здійснив часткову оплату боргу за надані телекомунікаційні послуги за договором, а саме 07.05.2014 року сплатив на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 2858,50 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з системи клієнт-банку по рахунку позивача. При цьому безпосередньо в судовому засіданні 20.01.2015 року представник позивача пояснив, що сплачені відповідачем 07.05.2015 року кошти в сумі 2858,50 грн. зараховані ним в оплату боргу відповідача за Інтернет за квітень 2014 року в сумі 462,01 грн., а залишок коштів зараховані в оплату боргу за послуги телефонного зв'язку.

Відтак, з врахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати боргу за послуги Інтернет за квітень 2014 року залишок заборгованості останього за договором складає 3065,53 грн.

Втім, відповідач свої зобов'язання з оплати наданих послуг доступу до мережі Інтернет у повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим за ним утворився борг в розмірі 3065,53 грн., який позивач і намагається стягнути.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобов'язання відповідачем в порушення умов п. 5.5. Договору, позивач наполягає на стягненні з останнього пені за загальний період з 21.06.2014 року по 30.11.2014 року в сумі 97,93 грн. на підставі п. 6.12. договору, яким передбачено, що у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом Послуг Абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених Послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати. Абонент також сплачує 3 % річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата Абонентом штрафних санкцій, правомірне припинення чи скорочення Укртелекомом переліку послуг не звільняє Абонента обов'язку оплатити надані йому послуги.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України та умови п. 6.12. договору позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, в зв'язку з чим намагається стягнути з нього три процента річних в сумі 20,61 грн. за загальний період з 21.06.2014 року по 30.11.2014 року та інфляційні витрати в сумі 98,66 грн. за загальний період з липня 2014 року по жовтень 2014 року.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір про надання послуг. Так, укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договором передбачено щомісячну сплату наданих послуг, тому до спірних правовідносин застосовуються також приписи статті 903 ЦК України, яка передбачає оплату наданих послуг, в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався з позивачем за надані згідно договору послуги Інтернет у повному обсязі, а наявність заборгованості за вказані послуги в сумі 3065,53 грн. підтверджено матеріалами справи, в т.ч. прийнятими до оплати відповідачем рахунками-актами за телекомунікаційні послуги за період з квітня 2014 року по жовтень 2014 року з врахуванням здійсненої часткової оплати боргу.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором щодо не здійснення оплати за надані послуги Інтернет, а наявність заборгованості в сумі 3065,53 грн. підтверджено обставинами справи та виставленими до оплати рахунками-актами за телекомунікаційні послуги за період з квітня 2014 року по жовтень 2014 року з врахуванням здійсненої часткової оплати боргу. Відповідач визнав наявність боргу за послуги Інтернет, втім доказів оплати наданих послуг за договором у повному обсязі станом на день розгляду справи суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком" до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації в частині стягнення боргу за надані послуги в сумі 3065,53 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов'язання з оплати наданих послуг з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором нарахував відповідачу пеню за порушення строків оплати наданих послуг в розмірі облікової ставки НБУ за кожним рахунком-актом окремо за загальний період з 21.06.2014 року по 30.11.2014 року на загальну суму 97,93 грн.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про її перерахунок, оскільки позивачем допущені помилки при розрахунку пені на заборгованість за липень 2014 року за період з 13.11.2014 року по 30.11.2014 року, та на заборгованість за серпень 2014 року за період з 21.09.2014 року по 12.11.2014 року, а саме невірно визначена кількість днів прострочення за вказані періоди. Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, з врахуванням положень вказаного пункту постанови Пленуму Вищого господарського суду України, суд з власної ініціативи здійснив перерахунок пені за допомогою програми "Законодавство" за рахунками-актами, в яких допущені помилки.

Пеня за рахунками-актами № 018702.7.2014 від 31.07.2014 року, № 018702.8.2014 від 31.08.2014 року розрахована судом наступним чином:

1) на заборгованість за рахунком-актом № 018702.7.2014 від 31.07.2014 року за липень 2014 року, строк оплати якої настав 19.08.2014 року, прострочка виникла з 20.08.2014 року,

- за період з 21.08.2014 року по 12.11.2014 року облікова ставка НБУ 12,5 % від суми 477,44 грн. пеня складає 13,57 грн.;

- за період з 13.11.2014 року по 30.11.2014 року (18 днів прострочення) облікова ставка НБУ 14,0 % від суми 477,44 грн. пеня складає 3,30 грн.

Таким чином, разом розмір пені за рахунком-актом № 018702.7.2014 від 31.07.2014 року за липень 2014 року складає 16,87 грн.

2) на заборгованість за рахунком-актом № 018702.8.2014 від 31.08.2014 року за серпень 2014 року, строк оплати якої настав 19.09.2014 року, прострочка виникла з 20.09.2014 року,

- за період з 21.09.2014 року по 12.11.2014 року (53 дні прострочення) облікова ставка НБУ 12,5 % від суми 530,24 грн. пеня складає 9,62 грн.;

- за період з 13.11.2014 року по 30.11.2014 року облікова ставка НБУ 14,0 % від суми 530,24 грн. пеня складає 3,46 грн.

Відтак, разом розмір пені за рахунком-актом № 018702.8.2014 від 31.08.2014 року за серпень 2014 року складає 13,08 грн.

Розрахунок пені за рахунками-актами № 018702.5.2014 від 31.05.2014 року, № 018702.6.2014 від 30.06.2014 року, № 018702.9.2014 від 30.09.2014 року, № 018702.10.2014 від 31.10.2014 року здійснений позивачем правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальна сума обґрунтовано заявленої пені за прострочення оплати наданих послуг становить 86,20 грн.

Матеріали справи свідчать, що у зв'язку з простроченням відповідачем оплати за надані послуги доступу до мережі Інтернет позивачем на підставі приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов п. 6.12. договору нараховані останньому три проценти річних за загальний період з 21.06.2014 року по 30.11.2014 року в сумі 20,61 грн. та інфляційні витрати за загальний період з липня 2014 року по жовтень 2014 року в сумі 98,66 грн. за кожним рахунком-актом окремо.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за надані послуги Інтернет, а наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних за загальний період з 21.06.2014 року по 30.11.2014 року відповідає приписам вказаної статті, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 20,61 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Інфляційні втрати за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов'язання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, і коли строк виконання зобов'язання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобов'язання - після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Так, з розрахунку інфляційних витрат позивача вбачається, що інфляція нарахована останнім на суму боргу за кожним рахунком-актом окремо. При дослідженні розрахунку позивача встановлено, що останнім було округлено середній індекс інфляції при нарахуванні інфляційних витрат за період прострочення за рахунком-актом № 018702.7.2014 від 31.07.2014 року за липень 2014 року, внаслідок чого сума інфляції була нарахована в більшому розмірі. Тому судом з власної ініціативи здійснено перерахунок суми інфляційних витрат за допомогою програми "Законодавство" за вказаним рахунком-актом, зокрема:

1) за рахунком-актом № 018702.7.2014 від 31.07.2014 року за липень 2014 року, строк оплати якої настав 19.08.2014 року, прострочка виникла з 20.08.2014 року,

- інфляційні витрати за період: вересень 2014 року - жовтень 2014 року (середній індекс інфляції за вказаний період становить 105,3696) із простроченої суми 477,44 грн. складають 25,64 грн.

Розрахунок інфляційних витрат за рахунками-актами № 018702.5.2014 від 31.05.2014 року, № 018702.6.2014 від 30.06.2014 року, № 018702.8.2014 від 31.08.2014 здійснений позивачем правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальна сума інфляційних витрат за прострочення оплати наданих телекомунікаційних послуг становить 98,52 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком" про стягнення з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації інфляційних витрат підлягають задоволенню частково в сумі 98,52 грн.

Щодо надання відстрочки виконання рішення суду, слід зазначити наступне.

Статтею 121 ГПК України визначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Законодавець визначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Слід мати на увазі, що відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний термін звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Згідно з п. 7.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заява відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду обґрунтована приписами статті 83 ГПК України, яка передбачає право господарського суду при прийнятті рішення відстрочити або розстрочити його виконання.

Клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду мотивоване відповідачем наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, до яких останній відносить відсутність в кошторисі Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації суми для оплати кредиторської заборгованості перед ПАТ «Укртелеком» у зв'язку з чим департамент не має змоги погасити цю заборгованість. При цьому відповідач вказує, що блокування його рахунків на підставі рішення суду призведе до виникнення кредиторської заборгованості перед іншими підрядниками, з якими департаментом укладено договори підряду, в тому числі і за результатами здійснення державних закупівель, а також позбавлення департаменту можливості здійснювати інші поточні платежі - за договорами оренди приміщень та техніки, з оплати комунальних послуг, послуг зв'язку та інших, - тобто буде паралізована діяльність державної установи, яка виконує важливі для регіону функції з реалізації державної політики у галузі житлово-комунального господарства (у тому числі у сфері питної води та питного водопостачання, теплопостачання, енергоефективності та енергозбереження, ціно-, тарифоутворення і розрахунків за житлово-комунальні послуги), житлової політики, благоустрою населених пунктів, квітково-декоративного насінництва та розсадництва, поводження з побутовими відходами, поховання, а також у сфері будівництва, розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури, інженерного захисту територій, будіндустрії та промисловості будівельних матеріалів, підвищення енергоефективності у будівництві на території області.

Вказані обставини, боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому просить задовольнити його заяву про надання відстрочки виконання рішення суду.

Втім, суд звертає увагу відповідача, що підставою для вчинення судом дій, передбачених ст. 121 ГПК України є фінансовий стан підприємства, що підтверджується документами первинної фінансової звітності: звіт про фінансові результати, баланс підприємства за останній період відповідно до форми та вимог, передбачених "Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 2" "Баланс", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 87 від 31.03.1999 року.

Однак, заявником не надано суду первинних бухгалтерських документів, зокрема з урахуванням приписів статей 1, 8, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення (стандарти) бухгалтерського обліку: 2 "Баланс"; 10 "Дебіторська заборгованість"; 11 "Зобов'язання"; 5 "Звіт про власний капітал", які підтверджують його фінансовий стан та об'єктивну неможливість виконання ним рішення суду в даній справі.

При цьому відповідачем не обґрунтована вимога про надання відстрочки виконання рішення суду саме строком до 01.05.2015 року.

Крім того, слід зазначити, що відсутність в кошторисі Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації суми для оплати кредиторської заборгованості не є беззаперечною підставою для надання відстрочки виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням відповідачем має доводитися в загальному порядку.

Поряд з цим, надання розстрочки та відстрочки, у т. ч. зміну способу та порядку виконання рішення суду є правом, а не обов'язком суду. Посилання заявника на обставини, які не підтвердженні засобами доказування, не вказують на ускладнення або неможливість виконання рішення суду та не є підставою для надання відстрочки суб'єкту господарювання.

Таким чином, оскільки посилання боржника щодо ускладнення виконання рішення суду не підтверджені відповідними доказами, а обставини, наведені Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації не є винятковими, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його клопотання.

Втім суд звертає увагу відповідача, що він не позбавлений можливості звернутися із заявою в порядку ст. 121 ГПК України знову, надавши документи, які підтверджують його фінансовий стан.

З урахуванням викладеного, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.01.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 611, 625, 629, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 193, 230, 231, 232 ГК України, ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком" до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації, 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129-А, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", 69005, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 133, , борг за послуги Інтернет в сумі 3065 (три тисячі шістдесят п'ять) грн. 53 коп., пеню в сумі 86 (вісімдесят шість) грн. 20 коп., три проценти річних в сумі 20 (двадцять) грн. 61 коп., інфляційні втрати в сумі 98 (дев'яносто вісім) грн. 52 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 40 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком" до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації щодо стягнення пені в сумі 11,73 грн. відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком" до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Запорізької обласної державної адміністрації щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 0,14 грн. відмовити.

Повне рішення складено - 26.01.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.