ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 908/5722/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Лемента Я.О. (дов. № 01-19/07 від 16.01.2015р.)

відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРА-М», м. Донецьк (вх. № 405 З/3) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 15.12.2014р. у справі № 908/5722/14

за позовом Міністерства охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання «Політехмед», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРА-М», м. Донецьк

про розірвання договору та стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

Міністерством охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання "Політехмед" заявлено вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" про: 1) розірвання договору № 216Т/372/21-24 (в частині невиконаних зобов'язань), укладеного 23.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРА-М"; 2); стягнення основного боргу в розмірі 1154200 грн., штрафних санкцій в розмірі 313096,25 грн., 3% річних в розмірі 22103,72 грн. та інфляційних втрат в розмірі 177746,80 грн.

Разом з позовною заявою позивач звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою про забезпечення позову № 08-10/195 від 05.12.2014 р., в якій позивач просив заборонити відповідачу здійснювати дії щодо відчуження 1667146,77 грн., а саме накласти арешт на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.12.2014р. у справі № 908/5722/14 (суддя Науменко А.О.) заяву Міністерства охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання "Політехмед" про забезпечення позову № 08-10/195 від 05.12.2014 р. задоволено. Забезпечено позов у справі № 908/5722/14 на користь Міністерства охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання "Політехмед" (юридична адреса: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10, ідентифікаційний код юридичної особи: 14282255), шляхом накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" (83023, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 95-Б, ідентифікаційний код юридичної особи: 20322326) у банківських або інших кредитно-фінансових установах України, виявлених державним виконавцем у процесі виконання даної ухвали в межах суми 1667146 (один мільйон шістсот шістдесят сім тисяч сто сорок шість) грн. 77 коп.

Відповідач з даною ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає її необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, тому просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 15.12.2014р. у справі № 908/5722/14 скасувати.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2015р. по справі № 908/5722/14 (головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.) апеляційну скаргу ТОВ «Фра-М» прийнято до провадження та призначено справу № 908/5722/14 до розгляду на 03.02.2015р. о 15:00 год.

03.02.2015р. ТОВ «Фра-М» електронною поштою направлено на адресу суду апеляційної інстанції заяву, в якій відповідач повідомляє суд про об'єктивну неможливість взяти участь у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги по суті з поважних причин. До заяви відповідачем в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України надано копії видаткової накладної № 535482/3 від 30.12.2014р. за Договором № 216Т/372/21-24 від 23.12.2013р. та довіреності № 421 від 30.12.2014р.

Позивач письмових пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надав, його уповноважений представник - Лемент Я.О. у судовому засіданні 03.02.2015р. просив ухвалу господарського суду Запорізької області від 15.12.2014р. у справі № 908/5722/14 про вжиття заходів щодо забезпечення позову залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні ухвали, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до пункту 3 зазначеної Постанови Пленуму умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Пунктом 7.1. даної Постанови Пленуму визначено, що обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити, зокрема, з того, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про розірвання договору № 216Т/372/21-24 (в частині невиконаних зобов'язань), укладеного 23.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРА-М"; стягнення основного боргу в розмірі 1154200 грн., штрафних санкцій в розмірі 313096,25 грн., 3% річних в розмірі 22103,72 грн. та інфляційних втрат в розмірі 177746,80 грн.

Разом з цим, звертаючись до господарського суду Запорізької області із заявою про забезпечення позову позивач послався на те, що про можливість відчуження відповідачем 1 667 146,77 грн. до моменту вирішення справи по суті господарським судом об'єктивно свідчить не виконання відповідачем своїх фінансових зобов'язань перед позивачем за договором № 216Т/372/21-24 від 23.12.2013 р.

Приймаючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, господарський суд Запорізької області виходив з того, що заявлена сума боргу є попередньою оплатою, виділеною із Державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» за напрямом «Централізована закупівля лікарських засобів та виробів медичного призначення для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання», тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача, задовольнив її та забезпечив позов у справі № 908/5722/14 шляхом накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРА-М» (83023, м. Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 95-Б, ідентифікаційний код юридичної особи: 20322326) у банківських або інших кредитно-фінансових установах України, виявлених державним виконавцем у процесі виконання даної ухвали в межах суми 1667146 (один мільйон шістсот шістдесят сім тисяч сто сорок шість) грн. 77 коп.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а згідно зі статтею 43 цього ж кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням всіх матеріалів справи в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази, користуючись принципами об'єктивної істини, добросовісності, розумності та справедливості колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про скасування прийнятої у даній справі ухвали про вжиття заходів щодо забезпечення позову.

Так, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відповідач зазначив, що ТОВ «Фра-М» не ухиляється від виконання зобов'язань за спірним договором, більше того вже частково їх виконав, в підтвердження чого надав до матеріалів справи копію видаткової накладної № 535482/3 від 30.12.2014р., з якої вбачається передача Державному українському об'єднанню «Політехмед», м. Київ обумовленого договором № 216Т/372/21-24 від 23.12.2013р. товару на суму 702470,00 грн. та фактичне його отримання позивачем без заперечень. При цьому, відповідач визнає суму основного боргу перед позивачем у даній справі на суму 451730,00 грн.

Отже, посилання позивача в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення в даному випадку не знайшло свого підтвердження серед наявних у справі документальних доказів та в даному випадку не є тією достатньою правовою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. При цьому, позивачем не доведено належними та допустимими доказами неплатоспроможність відповідача.

Натомість відповідач навів суду апеляційної інстанції належні обґрунтування, з посиланням на обставини справи в їх сукупності та норми чинного законодавства, які в даному випадку спростовують висновки господарського суду, викладені в ухвалі про вжиття заходів щодо забезпечення позову.

Слід зазначити, що зі змісту ухвали місцевого господарського суду про вжиття заходів до забезпечення позову вбачається, що судом було фактично вирішено питання по суті заявлених позовних вимог та позбавлено відповідача можливості надати докази на підтвердження своєї правової позиції, чим було порушено приписи статей 4-1, 4-2 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу.

Окрім цього, ухвала про забезпечення позову, будучи оскарженою відповідачем до суду апеляційної інстанції, відповідно до вимог чинного законодавства фактично не зупинила свого виконання, а тому з урахуванням здійсненої відповідачем поставки товару за спірним Договором на суму 702470,00 грн. після звернення позивача з даними позовом до суду, колегія суддів вважає, що вжиття заходів щодо забезпечення позову у справі № 908/5722/14 шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 1 667 146, 77 грн. (сума невиконаного зобов'язання 1154200,00 грн., штрафні санкції - 313096,25 грн., 3% річних в сумі 22103,72 грн. та інфляційній збитки в сумі 177746,80 грн.), не буде відповідати вимогам щодо розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід відмовити.

За таких обставин, колегія суддів визначає наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, при винесенні якої судом не взято до уваги доводи відповідача, не з'ясовані всі обставини справи та неправильно застосовано норми процесуального права. Крім того, при вирішенні питання про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову місцевий господарський суд не пересвідчився в тому, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на викладене та керуючись статтями 33, 34, 43, 66, 67, 86, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтями 105, 106, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М", м. Донецьк задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 15.12.2014р. по справі № 908/5722/14 про вжиття заходів щодо забезпечення позову скасувати.

В задоволенні заяви Міністерства охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання "Політехмед", м. Київ про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 05.02.15р.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.