РІШЕННЯ

"26" січня 2015 р.Справа № 921/1253/14-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094 (адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 47302

про cтягнення заборгованості в загальній сумі 11 081 грн 53 коп., з яких: 4 918,61 грн - борг, 3 645,40 грн - проценти, 1 720,66 грн - пеня та 796,86 грн - комісія за користування кредитом

За участі представників:

Позивача: Гулкевич Н.І. - заступника керівника напрямку з юридичної роботи філії "Західне головне регіональне управління" ПАТ КБ "ПриватБанк", довіреність № 3072-О від 19.09.2012 р.

Відповідача: не прибув

В судовому засіданні 01.12.2014р. представнику позивача роз'яснено процесуальні права та обов'язки передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ, надалі - позивач, звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Збараж, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 11 081 грн 53 коп., з якої: 4 918 грн 61 коп. - борг по кредиту, 3 645 грн 40 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 720 грн 66 коп. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та 796 грн 86 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором банківського обслуговування б/н від 08.06.2011 року, внаслідок чого станом на 20.08.2014 року на поточному рахунку останнього утворилась заборгованість в загальній сумі 11 081 грн 53 коп.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: заяву від 08.06.2011 року про відкриття поточного рахунку, довідку про розміри встановлених кредитних лімітів за вих. №08.7.0.0.0/23 від 19.09.2014 року, виписку по рахунках відповідача, розрахунок заборгованості за Договором б/н від 08.06.2011 року, претензія за вих. №10608ТЕV0S05Х від 13.08.2014 року та докази її надіслання, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 12.11.2014 р. на 14:30 год. 01.12.2014 р., в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 10:15 год. 17.12.2014 р., на 15:00 12.01.2015 р., та, відповідно, на 11:20 год. 26.01.2015 р., з викладених у відповідних ухвалах суду підстав.

В судове засідання 26.01.2015 р. повноважний представник позивача прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з викладених у позові на додаткових поясненнях від 12.12.2014 р. (вх. №23077) підстав. Окрім того, на виконання вимог ухвали суду від 12.01.2015 р., згідно супровідного листа б/н від 21.01.2015 р. (отримано та зареєстровано канцелярією суду 21.01.2015р. за вх. №4268), надав витребовувані документи.

Відповідач в судове засідання не прибув, витребовуваних судом документів не надав, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час т а місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.11.2014 р. та відкладення її розгляду від 01.12.2014 р., які отримано останнім 20.11.2014 р. та, відповідно, 06.12.2014 р.

Поряд із цим, ухвала суду про відкладення розгляду справи від 17.12.2014 р., надіслана судом на адресу відповідача, вказану позивачем у позовній заяві та яка значиться в ЄДР: АДРЕСА_1 (адреса, на яку надсилались і ухвали суду від 12.11.2014 р. та від 01.12.2014р.) повернулась на адресу суду із відміткою пошти: "за закінченням терміну зберігання".

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (правова позиція викладена у п.п.3.9.1 п.3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р., із змінами та доповненнями).

У пункті 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, проте, своїм правом приймати участь в судовому засіданні останній не скористався.

Таким чином, беручи до уваги, що явка відповідача не визнавалась судом обов'язковою, брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, зважаючи на те, що визначений ст. 69 ГПК України (з врахуванням ухвали суду від 12.01.2015 р.), строк вирішення даного господарського спору закінчується 27.01.2015 р., справа розглядається без участі відповідача, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

08.06.2011 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем у справі) була підписана Заява про відкриття поточного рахунку та картка зі зразками підписів і відбитка печатки, відповідно до якої Банк (позивач) відкрив відповідачу в національній валюті поточний рахунок НОМЕР_3 та картковий рахунок НОМЕР_2.

Даною заявою також передбачено, що: Банк (позивач у справі) за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого Банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із цією анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування.

Яв вбачається з матеріалів справи, у заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відтисків печатки, зазначено, що клієнт підписавши цю заяву, погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за розрахунковими картками (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом із цією заявою та карткою зі зразками підписів і відбитка печатки складають Договір банківського обслуговування.

Своїм підписом клієнт приєднується та зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах Приватбанку - договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих угод або додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією відносно банківського обслуговування з клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет SMS-ресурс, зазначений банком.

Розділом 1 Правил, розміщених на web-сайті банку www.privatbank.ua, передбачено, що ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Приватбанку.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" встановлено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Ч. 1 ст. 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, за своєю правовою природою укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ФОП ОСОБА_2 договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Правил, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту.

Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (п. 3.18.1.3).

Пунктом 3.18.1.6. Умов передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

У відповідності до п. 3.18.1.8 Правил, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відтиском печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнтбанк / інтернет клієнтбанк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода"). При порушенні клієнтом будь-якого із обов'язків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", банк на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному використанні клієнтом обов'язків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", проведення платежів клієнта в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той же строк.

Пунктом 3.18.1.11. Правил встановлено період безперервного користування кредитним лімітом - не більше 35 днів (періодом безперервного користування кредитним лімітом є період часу, на протязі якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку).

В силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3 та 3.18.2.2.5 Правил, клієнт зобов'язується проводити погашення кредитного ліміту не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Правилами.

Поряд з цим, сторонами погоджено, що:

- за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка) (п. 18.4.1 Правил);

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.п. 3.18.4.1.1- 3.18.4.1.3 Правил).

- клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту (щомісячна комісія) відповідно до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні (п. 3.18.4.4. Правил).

В судовому засіданні встановлено, що на виконання вимог договору, Умов та Правил надання банківських послуг, Банком з 08.06.2011 р. на поточний рахунок відповідача НОМЕР_3 було встановлено кредитний ліміт в сумі 16 000 грн. Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою Банку №08.7.0.0.0/23 від 19.09.2014 р. та банківською випискою.

У наданих суду додаткових письмових поясненнях б/н від 12.12.2014 р. (вх. №23077) позивач вказує, що зазначеним кредитним лімітом відповідач користувався з червня місяця 2011 р., повністю погасив ліміт і знову користався збільшеним лімітом. Проте належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище не погашав, у зв'язку із чим з 26.07.2012 р. прострочена заборгованість по кредиту становила 16 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2012 р., 02.11.2012 р., 05.11.2014 р. та 05.12.2012 р. відповідачем було здійснено погашення заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 06.08.2011 р. на суму 1 199,45 грн, на суму 1 674,49 грн, на суму 1 931,09 грн та на суму 6 276,36 грн. Таким чином, станом на 06.12.2012 р. прострочена заборгованість відповідача по кредиту становила 4 918,61 грн.

18.08.2014 р. Банк звернувся до відповідача з претензією №10608ТЕV0S05Х від 13.08.2014 р., згідно якої повідомив останнього, що станом на 13.08.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 11 053 грн, з яких: 4 918,61 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 4 442,26 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 1 692,13 грн - пеня та просив негайно погасити заборгованість у повному обсязі. Докази надіслання претензії: копія опису вкладення до цінного листа, копії списку згрупованих поштових відправлень та фіскального чека від 18.08.2014р., знаходяться в матеріалах справи.

Проте, відповідачем дана претензія була залишена без відповіді та задоволення, що і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт надання відповідачу кредитних коштів, їх використання останнім та наявності перед позивачем боргу в сумі 4 918,61 грн підтверджено долученою до матеріалів справи банківською випискою з поточного рахунку ПП ОСОБА_2

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач в судове засідання 26.01.2015 р. не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, як і не надав суду доказів належного виконання зобов'язань перед позивачем за договором банківського обслуговування б/н від 08.06.2011 р.

Таким чином, згідно вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 4 918 грн 61 коп. заборгованості за кредитом є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

В силу ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачуються ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом (ч.3 ст. 346 ГК України).

Слід зазначити, що згаданими вище Правилами, з якими погодився відповідач у даній справі, визначено умови та порядок проведення розрахунків.

В судовому засіданні встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечено відповідачем факт неналежного виконання зобов'язань за договором банківського обслуговування та наявності боргу.

Погодившись та приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом та винагороду за використання ліміту (щомісячну комісію), порядок нарахування яких встановлено п.п. 3.18.4.1. та 3.18.4.1.4 п. 3.18.4 Правил.

З огляду на наведене вище, позивачем нараховано та заявлено до стягнення відсотки за користування кредитом в розмірі 3 645 грн 40 коп. за період з 06.12.2012 р. по 27.06.2014 р. та комісію в розмірі 796 грн 86 коп. за період з лютого 2013 р. по липень 2014 р.

Заборгованість відповідача по відсотках в сумі 3 645,40 грн за період 06.12.2012 р. по 27.06.2014 р. та заборгованість по комісії в сумі 796,86 грн за період з лютого 2013 р. по липень місяць 2014 р. підтверджена наявними в матеріалах справи виписками з рахунку ФОП ОСОБА_2 та відповідним розрахунком позивача, який не був спростований відповідачем.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої Наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, додані позивачем до матеріалів справи виписки по рахунку відповідача є первинними документами, а відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 33-34 ГПК України, тому приймаються до уваги судом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 645 грн 40 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом та 796,86 грн заборгованості по комісії за користування кредитом є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею)є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3.18.5.1. Правил при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту винагороди (комісії) клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

П. 3.18.5.4 Правил визначено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п. 3.18.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

На підставі наведених вище положень Договору, вимог чинного законодавства, зважаючи на наявність простроченої заборгованості по кредиту, заборгованості по сплаті відсотків та комісії, позивачем нараховано та заявлено до стягнення за період з лютого 2013 р. по червень 2014 р. пеню в загальній сумі 1 720 грн 66 коп., з якої: 1140,43 грн - пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 99 грн 86 коп - пеня за несвоєчасну сплату комісії та 480,37 грн - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд вважає його правомірним, а вимоги такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 грн відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 20, 22, 32-34, 43, 44, 49, 69, 75, 77, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094 () 4 918 грн 61 коп. - заборгованості за кредитом, 3 645 грн 40 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 720 грн 66 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 796 грн 86 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом, а також 1 827 грн 00 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 29.01.2015 р.

Суддя І.М. Гирила