КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа№ 910/20197/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 02.02.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агентство «Інфокон» на рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 (повне рішення складено 24.11.2014)

у справі №910/20197/14 (суддя Балац С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКС»

до приватного акціонерного товариства «Агентство «Інфокон»

про стягнення 44 711,22 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №910/20197/14 позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Агентство «Інфокон» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКС» 30 000,00 грн. штрафу, 4 521,12 грн. пені, 1 627,34 грн. 3% річних, 8 562,76 грн. інфляційних втрат та 1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, приватне акціонерне товариство «Агентство «Інфокон» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В своїх доводах апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи.

Ухвалою від 08.12.2014 Київським апеляційним господарським судом прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/20197/14 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Товариством з обмеженою відповідальністю «УКС» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу ПрАТ «Агентство «Інфокон» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №910/20197/14 - без змін.

Представник відповідача брав участь у судовому засіданні 02.02.2015, в якому надавав свої пояснення щодо суті спору, підтримали доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу ПрАТ «Агентство «Інфокон» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №910/20197/14 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «УКС» повністю.

Представник позивача брав участь в судових засіданнях, в яких надавав свої пояснення щодо суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу ПрАТ «Агентство «Інфокон» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №910/20197/14 залишити без змін.

26.01.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що підпис Голови правління ПрАТ «Агентство «Інфокон» Мітьолкіна Віктора Сергійовича, який міститься в п. 11 договору №510БТА від 02.11.2012 про надання послуг щодо проведення рекламної кампанії від 02.11.2012, не належить Мітьолкіну В.С. Тому, на думку відповідача належність/неналежність підпису Мітьолкіну В.С., який міститься в договорі, залежить питання про дійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання у вигляді штрафу, неустойки, що є предметом спору зазначеного у п. 6.2.2. договору, а також договору в цілому, та повернення всього отриманого за договором на підставі положень ст. 1212 ЦК України.

Обговоривши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників судового процесу, колегія суддів вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки з'ясування вказаної обставини ніяким чином не вплине на вирішення даної справи.

Одночасно колегія суддів зазначає, що спірний договір та додаткові угоди до нього сторонами були прийняті до виконання та виконанні як з боку позивача, так і відповідача, зокрема добровільна оплата наданих послуг відповідачем.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2012 між приватним акціонерним товариством «Агентство «Інфокон» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «УКС» (виконавець) укладено договір №510 БТА про надання послуг щодо проведення рекламної кампанії (а. с. 7-11).

Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору, виконавець за дорученням замовника зобов'язується у період дії цього договору проводити рекламні кампанії замовника на території міста Києва на зарезервованих останнім спеціальних конструкціях, а саме розміщувати та обслуговувати рекламний матеріал, а замовник зобов'язується виконувати свої договірні зобов'язання, у тому числі з оплати.

Згідно з п. п. 4.1., 4.4. договору загальна вартість послуг за даним договором складається з суми вартості послуг, вказаних у відповідних додатках до даного договору. Порядок здійснення оплати погоджується сторонами у додатках до договору. Оплата здійснюється на підставі рахунків-фактур, виставлених виконавцем. Для оперативності у взаєморозрахунках сторін рахунки-фактури виставляються замовнику по факсимільному зв'язку, з наступним надання (протягом 3-х робочих днів) його оригіналу рекомендованим листом або нарочним (кур'єром). Зобов'язання замовника з оплати рекламної кампанії вважаються виконаними у момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Пунктом 6.2.2. договору встановлено, що у випадку затримки платежів згідно договору, замовник сплачує виконавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. В разі прострочення платежу більше ніж на 5 (п'ять) банківських днів, замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 15% від суми простроченого платежу. В разі прострочення платежів більше ніж на 30 календарних днів виконавець може в односторонньому порядку припинити дію відповідного додатку до договору та рекламної кампанії, що не звільняє відповідача від оплати заборгованості та неустойки.

Відповідно до п. 8.3. договору факт розміщення виконавцем рекламних матеріалів на спеціальних конструкціях, зазначених у відповідному додатку, фіксується сторонами шляхом підписання двостороннього акту приймання-передачі робіт.

29.10.2013 приватним акціонерним товариством «Агентство «Інфокон» та товариством з обмеженою відповідальністю «УКС» укладено додаток №2 до договору №510 БТА від 02.11.2012, в якому визначено адресну програму, період та ціну рекламної кампанії.

04.06.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору №510 БТА про надання послуг щодо проведення рекламної кампанії від 02.11.2012, відповідно до якої внесено зміни до додатку №2 від 29.10.2013 та визначено, що ціна рекламної кампанії визначається сторонами у відповідності з умовами ст. 4 договору і на дату підписання цього додатку складає 841 320,00 грн. (загалом з урахуванням ПДВ). Оплата ціни рекламної компанії, зазначеної в ст. 4 цього додатку, здійснюється замовником в такому порядку: до 16.12.2013 замовник сплачує виконавцеві суму в розмірі 442 800,00 грн. (з ПДВ); до 16.06.2014 замовник сплачує виконавцеві суму в розмірі 398 520,00 грн. (з ПДВ).

17.06.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору №510 БТА про надання послуг щодо проведення рекламної кампанії від 02.11.2012 про дострокове припинення договору, відповідно до умов якої сторони дійшли взаємної та безумовної згоди достроково припинити договір з 01.07.2014.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору, позивачем виставлено відповідачу рахунок фактуру №510/45 від 02.12.2013 на оплату послуг, загальна вартість яких складає 442 800,00 грн. Рахунок дійсний до сплати до 16.12.2013.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з січня 2014 року по червень 2014 року позивачем було надано послуги загальною вартістю 442 800,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000163 від 31.01.2014, №ОУ-0000398 від 28.02.2014, №ОУ-0000597 від 31.03.2014, №ОУ-0000780 від 30.04.2014, №ОУ-0000982 від 31.05.2014, №ОУ-0001180 від 30.06.2014 (а. с. 21-26).

Однак, в порушення вищезазначених умов договору, відповідач в належний строк не виконав свого обов'язку з оплати вартості наданих послуг.

17.07.2014 та 04.08.2014 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату суми у розмірі 44 711,22 грн., яка нарахована у зв'язку з несвоєчасною оплатою ПрАТ «Агентство «Інфокон» рахунку №510/45 від 02.12.2013.

Однак, відповідач не здійснив оплату суми у розмірі 44 711,22 грн.

У зв'язку з цим, у вересні 2014 року ТОВ «УКС» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Агентство «Інфокон» про стягнення 30 000,00 грн. штрафу, 4 521,12 грн. пені, 1 627,34 грн. 3% річних та 8 562,76 грн. інфляційних втрат.

При прийняті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновки, що позовні вимоги ТОВ «УКС» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також, дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України та п. 1, п. 7 ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, виходячи з умов п. 4.4 договору та п. 5 додатку №2, оплата послуг, здійснена відповідачем після 06.12.2014 на суму 242 800,00 грн., є такою, що прострочена.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач повністю розрахувався з позивачем за надані послуги, при цьому з порушенням строків, обумовлених сторонами в додатковій угоді №2 до договору №510 БТА, а саме здійснив оплату наданих послуг: 06.12.2014 - 200 000,00 грн., 18.12.2013 - 42 800,00 грн., 04.02.2014 - 50 000,00 грн., 06.02.2014 - 50.000,00 грн., 17.04.2014 - 20 000,00 грн.; 29.04.2014 - 30 000,00 грн.; 29.05.2014 - 50 000,00 грн., що підтверджується виписками з поточного рахунку ТОВ «УКС» (а. с.17-20).

Отже, твердження апелянта стосовного того, що ПрАТ «Агентство «Інфокон» не отримувало оригіналу рахунку-фактури №510/45 від 02.12.2013, а тому не мало змоги у встановлений термін здійснювати оплату наданих послуг є безпідставним.

Відповідно до ст. ст. 611, 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором про надання послуг щодо проведення рекламної кампанії №510 БТА від 02.11.2012, позивач здійснив розрахунок штрафу у розмірі 30 000,00 грн., неустойки - 4 521,12 грн., 3% річних - 1 627,34 грн. та інфляційних втрат - 8 562,76 грн.

Київський апеляційний господарський суд провівши перерахунок штрафу, неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що розрахунок здійснений позивачем є арифметично вірним, а тому місцевим господарським судом правомірно задоволено вимоги щодо стягнення з приватного акціонерного товариства «Агентство «Інфокон» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКС» 30 000,00 грн. штрафу, 4 521,12 грн. пені, 1 627,34 грн. 3% річних та 8 562,76 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, з приватного акціонерного товариства «Агентство «Інфокон» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКС» підлягає стягненню 30 000,00 грн. штрафу, 4 521,12 грн. пені, 1 627,34 грн. 3% річних та 8 562,76 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія не бере їх до уваги, оскільки прийшла висновку про їх необґрунтованість. Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, апелянтом не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №910/20197/14 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агенство «Інфокон» слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №910/20197/14 - без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агентство «Інфокон» на рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №910/20197/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №910/20197/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20197/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук