ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" лютого 2015 р.Справа № 916/4762/14

За позовом Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення

До відповідача Державного підприємства „Дослідне господарство „Андріївське" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України

про стягнення 94146,71 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Бондарюк Е.М. по довіреності №04/308 від 06.03.2014р.

Від відповідача: -не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Селекційно-генетичний інститут Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства „Дослідне господарство „Андріївське" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України про стягнення 94146,71 грн., з яких 77999,40грн.- основна заборгованість, 3667,41грн. - 3% річних та 12479,9грн.- індекс інфляції

Відповідач в судове засідання 04.02.2015р. не з'являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про поважність причин відсутності не повідомив, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

У судовому засіданні 04.02.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши докази які мають значення для справи, - суд встановив:

29.03.2013р. між Селекційно-генетичним інститутом Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (надалі - Позивач- Продавець) та Державним підприємством „Дослідне господарство „Андріївське" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України (надалі - Відповідач- Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №2 (надалі - Договір).

Відповідно до зазначеного договору продавець продає, а покупець купує насіння ярового ячменю (затарене в мішки), надалі товар у відповідності до специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1. договору року оплата здійснюється покупцем за фактично поставлений продавцем товар згідно з накладною (видатковою накладною) протягом 7 банківських днів

На виконання умов договору 29.03.2013 року позивач передав відповідачеві товар на загальну суму 77999,40 гривень, що підтверджується видатковою накладною № 205 від 29.03.2013 року

В порушення наведених вище норм закону, а також умов договору, відповідач свої зобов'язання з оплати товару, отриманого за договором, не виконав, оплату заборгованості в розмірі 77999,40 гривень не здійснив.

16.10.2013 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача претензію №04/951 від 11.10.2013р., яка була залишена без задоволення..

Таким чином, за захистом своїх прав позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 94146,71 грн., з яких 77999,40грн.- основна заборгованість, 3667,41грн. - 3% річних та 12479,9грн.- індекс інфляції.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю на підставі слідуючього:

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтю 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновків про наявність порушень умов договору з боку відповідача, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 77999,40грн..

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та індекс інфляції від простроченої суми.

Оскільки Відповідачем не належним чином виконані умови Договору щодо оплати товару, тому він зобов'язаний сплатити на користь Позивача три проценти річних від простроченої суми розмір яких складає 3667,41 грн. та індекс інфляції в сумі 12479,9грн.

Отже, згідно розрахунку позивача, сума 3% річних складає 3667,41 грн. та індекс інфляції в сумі 12479,9грн. які підлягають стягненню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в розмірі 94146,71 грн., з яких 77999,40грн.- основна заборгованість, 3667,41грн. - 3% річних та 12479,9грн.- індекс інфляції.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок відповідача, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Андріївське" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України (67742, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Андріївка, вул. Леніна, 58, ) на користь Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (65036, м. Одеса, Овідіопольська дорога, 3, ) 77999,40грн.- основна заборгованість, 3667,41грн. - 3% річних, 12479,9грн.- індекс інфляції та судовий збір в розмірі 1882,93 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 09 лютого 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов