ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 року Справа № 904/7177/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Сусла Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Бережок С.І. представник, довіреність №14-96 від 18.04.14;

від відповідача: Цибульська Т.М. представник, довіреність №16 від 05.01.15;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року

у справі № 904/7177/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу в розмірі 93 582,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014року (суддя Ліпинський ) у справі № 904/7177/14 позов задоволено частково.

Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" 10 354 грн. 46 коп. основного боргу, 49 655 грн. 24 коп. інфляційних втрат, 13 893 грн. 20 коп. пені, 5 785 грн. 91 коп. три проценти річних, 1 871 грн. 64 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи доведено факт невиконання зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, щодо своєчасної оплати за газ. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій відповідно до вимог закону.

Зменшуючи розмір пені на підставі ст. 83 ГПК України, господарський суд послався на поважність причин несвоєчасного виконання розрахунків з позивачем, що викликані об`єктивними обставинами, а отже свідчать про часткову вину відповідача у неналежному виконанні своїх зобов`язань перед позивачем.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з рішенням господарського суду, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення в частині зменшення розміру пені на 13893,20 грн. та прийняти нове рішення, яким стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 13893,20 грн. пені.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що суд першої інстанції дослідив лише ступінь виконання зобов'язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України. До того ж, відповідачем не надано жодних належних доказів щодо винятковості таких обставин.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не надано.

Присутній у судовому засіданні, представник відповідача рішення суду вважає законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін апеляційну скаргу позивача без задоволення. Зазначив, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.12.14р. прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

У судовому засіданні 28.01.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

10.12.2013 року між позивачем (Продавцем) та відповідачем (Покупцем) укладено Договір про закупівлю природного газу № 13/4142-ТЕ-3 (надалі - Договір) (а.с. 11-15) Одночасно сторонами укладено Додаток № 1 до Договору про закупівлю природного газу (а.с. 16-18)

В п. 1.1. договору сторони погодили, що Продавець зобов'язується поставити Покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), далі - газ, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

За змістом п. 1.2. Договору Продавець передає Покупцю в період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року природний газ в обсязі до 345 тис.куб.м., в тому числі по місяцях згідно графіку передбаченого Договором.

За розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр (куб. м), приведений до стандартних умов (х-20 град. За Цельсієм Р = 760 мм ртутного стовпчика).

Обсяги закупівлі газу можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та рівня оплат. (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна за 1000 куб. м природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість, До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Загальна вартість цього Договору на дату його укладення становить 376 395,00 грн., крім того ПДВ- 75 279,00 грн., разом з ПДВ - 451 674,00 грн.

Сторони домовились, що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу встановлюється на рівні граничної ціни на газ та/або тарифів, затверджених уповноваженим державним органом. У разі зміни уповноваженим державним органом граничної ціни на газ та/або тарифів, Сторонами в обов'язковому порядку застосовується нова ціна на газ та/або тарифи. (п. 3.1.1. Договору).

За приписами п.п. 4.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. п. 4.5 договору, звіряння розрахунків здійснюється Сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу Покупцем та акта приймання-передачі газу протягом 10 днів з моменту вимоги однієї із Сторін. Зазначене оформляється актом звіряння, з урахуванням вартості робіт з відключення та відповідних оплат, у разі виконання таких робіт.

Пунктом 7.3. Договору сторони погодили, що у разі порушення Покупцем умов п. 4.1 цього Договору, Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 10.1 договір діє з дати його підписання до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Матеріали справи свідчать, що позивач поставив протягом жовтня 2013 року - грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму - 462 028 грн. 46 коп., що підтверджується актами приймання-передачі. (а.с. 19-21)

Проте, відповідач частково виконав зобов'язання з оплати поставленого природного газу, перерахувавши на рахунок позивача грошові кошти у сумі - 451 674 грн. 00 коп., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі - 10 354 грн. 46 коп.

Позивачем, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, на підставі п. 7.3. договору, було нараховано відповідачу пеню у розмірі - 27 786 грн. 40 коп., яка розрахована за період прострочення із 14.11.2013р. по 17.06.2014р., та 3% річних - 5 785 грн. 91 коп. за період 14.11.2013р. по 17.06.2014р. та втрати від інфляції на суму - 49 655 грн. 24 коп.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем 23.10.2014р. заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 00,00 грн. згідно ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Клопотання мотивовано тим, що КЕВ м. Дніпропетровська є бюджетною устаноновою та відсутністю у кошторисі коштів на оплату санкцій.

5. Мотиви з яких виходила апеляційна інстанція при прийнятті постанови.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 629 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, закону, інших правових актів, а за відсутності таких вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

Матеріалами справи доведено наявність боргу, правомірність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційні за весь час прострочення.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зменшуючи розмір пені, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції виходив з того, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська є бюджетною установою, і причиною прострочення виконання зобов'язання з оплати поставленого газу є відсутність належного бюджетного фінансування, тобто в допущенні прострочення відсутня безпосередня вина споживача.

З огляду на встановлені обставини, судова колегія вважає, що суд правомірно задовольнив позов в частині стягнення основного боргу 10 354,46 грн., 3% річних у сумі 5785,91 грн. та втрати від інфляції на суму 49 655,24 грн. та застосував п.3 ст. 83 ГПК України та зменшив заявлену до стягнення суму пені на 50%, що становить 13 893,20 грн., врахувавши матеріальні інтереси сторін.

Посилання апелянта на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було враховано інтереси позивача, у зв'язку з чим апелянтом до апеляційної скарги додано звіт про фінансові результати та баланс за 2013 рік, не приймаються апеляційним судом з огляду на наступне.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Згідно ст. 36 ГПК України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ст. 82 ГПК України встановлює, що рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Оскільки заявником не надано доказів неможливості подання відповідних документів, а саме звіт про фінансові результати за 2013р. та баланс (Звіт про фінансовий стан) до суду першої інстанції підчас розгляду справи по суті, зазначені докази не приймаються апеляційним судом.

Посилання апелянта на постанови господарських судів касаційної та апеляційної інстанції у різних справах, в яких розглядалися питання про зменшення розміру нарахованої пені, судова колегія не приймає, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України не потребують доказування тільки факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, для господарського суду відповідно до ст. 111-28 ГПК України є обов'язковим тільки рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів не однакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року у справі №904/7177/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено 02.02.2015р.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд