ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 р. Справа №917/2109/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ; вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Комунального підприємства "Житлово-комунальний комбінат" с. Розсошенці Полтавського району", код ЄДПРОУ 31728909; вул. Шевченка, 15, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751

про стягнення 1 386 332,38 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Демчук О.В. довіреність №14-94 від 18.04.2014р.

від відповідача: Роман О.І. розпорядження №7 від 07.12.2001р.

Відповідно до п. 3.1.11 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (з наступними змінами) було здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за наслідком якого справа передана на розгляд судді Погрібній С.В.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 1 386 332,38 грн., з яких 1 087 341,92 грн. основний борг за Договором купівлі-продажу природного газу №13/3079-ТЕ-24 від 28.12.2013р., а також 111 500,72 грн. - пені, 144 922,21 грн. - інфляційних та 42 567,53 грн. - 3 % річних.

Представник позивача в судовому засіданні в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на неналежне виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати отриманого газу.

26.11.2014р. відповідачем через канцелярію суду були подані докази сплати суми основного боргу за Договором купівлі-продажу природного газу №13/3079-ТЕ-24 від 28.12.2013р. ( копії платіжних доручень в матеріалах справи а.с. 51-54).

Факт сплати підтверджено представником позивача в судовому засіданні. В зв"язку з чим позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 111 500,72 грн. - пені, 144 922,21 грн. - інфляційних та 42 567,53 грн. - 3 % річних.

Представник відповідача в судовому засіданні та у наданому клопотанні від 04.11.2014р. просить врахувати те, що відповідачем погашено основну заборгованість, а також той факт, що підприємство знаходиться в тяжкому фінансовому стані, в основному із-за фінансових санкцій, нарахованих за несвоєчасну компенсацію державою різниці в тарифах, пільг та субсидій. В зв"язку з чим просить суд зменшити штрафні санкції нараховані за несвоєчасну оплату природного газу, проти стягнення 144 922,21 грн. - інфляційних та 42 567,53 грн. - 3 % річних заперечує.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення, додано до справи та повідомлено про строк виготовлення повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача суд встановив:

Між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивач по справі; продавець за Договором) та Комунальним підприємством "Житлово-комунальний комбінат" (відповідач по справі; покупець за Договором) 28.12.2013р. був укладений договір № 13/3079-ТЕ-24 купівлі-продажу природного газу (далі -договір) (а.с.9-14).

Додатковою угодою №1 від 21.10.2013р. сторонами були внесені зміни до п. 4.1. Договору купівлі-продажу природного газу №13/3079-ТЕ-24 від 28.12.2013р. (а.с.15).

Предметом даного договору є передача продавцем (позивачем) у власність покупця (відповідача) у 2013 році природного газу, ввезеного на митну територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, та зобов'язання відповідача прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Газ, що продається за умовами даного Договору використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п. п. 1.2. Договору).

Пунктами 2.1. та 2.1.1 Договору сторони узгодили, що продавець передає покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2012р. газ обсягом до 1310,0 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується передати за цим договором можуть змінюватися Сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу складає 1 091,00 грн.

Згідно п. 3.3 Договору, приймання-передачі газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсязі, визначених на підставі показів комерційного вузла /вузлів обліку газу покупця.

Як свідчать надані позивачем до матеріалів справи Акти приймання-передачі природного газу за період з січня - грудень 2013р. позивач передав, а покупець прийняв природний газ на загальну суму 1 538 241,92 грн. (а.с.16-22).

У відповідності з п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Однак відповідач свої зобов'язання по Договору щодо оплати газу у визначені строки не виконав, розрахувавшись частково за одержаний природний газ на загальну суму 450 900,00грн.

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві станом на 20.08.2014р. сума основного боргу відповідача перед позивачем за Договором № 13/3079-ТЕ-24 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року становила 1 087341,92 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов Договору відповідач порушив зобов"язання по сплаті та вважається таким, що прострочив грошове зобов'язання.

Так за розрахунками позивача, з січня 2013р. по грудень 2013р. позивач передав, а покупець прийняв природний газ на загальну суму 1 538 241,92 грн., однак відповідачем було сплачено лише 450 900,00грн.

Як вбачається з позовної заяви, станом на момент подання позову (10.10.2014 року згідно відбитку штемпеля поштового відділення) основна заборгованість відповідача по Договору становила 1 087 341,92 грн.

В судовому засіданні відповідачем було повідомлено про сплату ними основного боргу за Договором, що підтверджується і позивачем.

Однак, як було встановлено судом в ході розгляду справи, частину основного боргу із суми 1 087 341,92 грн. відповідач сплатив ще до подання позову (платіжне доручення №199 від 27.08.14р. на суму 9171,28 грн.; платіжне доручення №264 від 26.09.14р. на суму 10 000,00 грн.; платіжне доручення №291 від 08.10.14р. на суму 15 000,00 грн. на загальну суму 34 171,28 грн.), а решту з суми основного богру повністю сплатив в ході розгляду справи (меморіальний ордер від 27.11.2014р. на загальну суму 1053170,64 грн.).

За таких обставин, оскільки частину боргу було сплачено відповідачем до подання позову (зареєстрований судом 15.10.2014 року), то у стягненні цієї суми основного боргу (34 171,28 грн.) позивачу слід відмовити повністю за відсутністю підстав для її стягнення.

В частині сплаченої відповідачем решти суми основного боргу 1 053 170,64 грн. в ході розгляду справи провадження у справі слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Крім того, в зв"язку з неналежним виконанням умов Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 111 500,72 грн. - пені, 144 922,21 грн. - інфляційних та 42 567,53 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім всього іншого і сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 9.3 договору строк позовної давності за цим договором, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нараховано пеню за період з 14.02.2013 р. по 13.07.2014 р. у розмірі 111 500,72 грн., інфляційні нарахування за період з січня 2013 р. по липень 2014р. у розмірі 144 922,21 грн. та 3% річних за період з 14.02.2013 р. по 20.08.2014 р. у розмірі - 42 567,53 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо зменшення нарахованої позивачем пені, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

У відповідності до ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи інтереси сторін, судом не приймаються до уваги зазначені відповідачем обставини як такі, які б слугували підставою для зменшення розміру пені, у зв'язку з чим клопотання про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 49 ГП України та з урахуванням обставин справи, ступеню вини відповідача у виникненні спору та факту подання позову до відповідача, коли за частиною позовних вимог між сторонами вже не існувало спору, судовий збір підлягає стягненню пропорційно заявленим вимогами.

Керуючись ст. ст. 49, п. п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-комунальний комбінат" с. Розсошенці Полтавського району" (вул. Шевченка, 15, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751; ; р/р №01 у ПАТ Банк "Фінанси та Кредит"; МФО 331832) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001; ; р/р 1 в ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 300465) 111 500,72 грн. - пені, 144 922,21 грн. - інфляційних витрат, 42 567,53 грн. - 3 % річних та 27 043,21 грн. - судового збору.

3. В частині стягнення 34 171,28 грн. основного боргу у позові відмовити.

4. В частині стягнення 1 053 170,64 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

5. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.01.2015р.

Суддя Погрібна С.В.