ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 рокуСправа № 912/4640/14
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4640/14

за позовом: Державного комунального підприємства "Луцьктепло", м. Луцьк

до відповідача: Приватного підприємства "Грандстрой", м. Кіровоград

про стягнення 24 960,00 грн.

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Шевченко М.Л., довіреність № б/н від 02.02.15 (приймав участь в судовому засіданні 06.02.2015 до оголошення перерви).

В судовому засіданні 06.02.2015 оголошено перерву до 15:30 год. 06.02.2015.

В судовому засіданні 06.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з приватного підприємства "Грандстрой" на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України 24 960,00 грн., що є безпідставно отриманими коштами.

Мотивуючи пред'явлений позов, позивач послався на те, що між сторонами велись переговори щодо укладення договору поставки насосів, у відповідності до чого позивачем сплачено спірну суму як попередню оплату. Однак, в подальшому договір між сторонами укладено не було, насоси не поставлено, а грошові кошти не повернуто.

Ухвалою господарського суду від 15.12.2014 поданий позов прийнято господарським судом до розгляду та порушено провадження у справі № 912/4640/14.

Заявою від 02.02.2015 за підписом представника державного комунального підприємства "Луцьктепло" позивачем підтримано позовні вимоги та заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач відзиву на позов та інших витребуваних документів до суду не подав. В судовому засіданні 06.02.2015 приймав участь представник відповідача, за усним клопотанням якого господарський суд оголосив перерву 06.02.2015 до 15:30 год. Після оголошеної перерви представник відповідача в судове засідання не з'явився, жодних доказів по справі не подав.

Стаття 75 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги процесуальні права та обов'язки сторін і належне повідомлення останніх про розгляду справи, а також з огляду на граничні строки вирішення спору, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 06.02.2015 за відсутності представників сторін та за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, між державним комунальним підприємством "Луцьктепло" та приватним підприємством "Грандстрой" велися переговори щодо укладення договору поставки насосів, які терміново необхідні були позивачу для завершення капітального ремонту котельні в міжопалювальний період.

З наданих позивачем доказів слідує, що приватним підприємством "Грандстрой" виставлено позивачеві рахунок-фактуру № СФ-0000017 від 27.05.2014 для оплати насосу АХ 65-40-200К-СД б/дв. в кількості однієї штуки за ціною 14 000,00 грн. та насосу АХ 50-32-160К-СД с/дв. 4/3000 в кількості однієї штуки за ціною 6 800,00 грн., а всього в розмірі 24 960,00 грн., включаючи ПДВ (а.с. 8).

Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" оплатило вказаний рахунок, перерахувавши в безготівковому порядку на відповідний розрахунковий рахунок приватного підприємства "Грандстрой" грошові кошти в розмірі 24 960,00 грн. згідно платіжного доручення № 2054 від 18.06.2014 (а.с. 7). Фактичне перерахування грошових коштів підтверджується, крім того, випискою банку по рахунку (а.с. 18).

Однак, як повідомляє позивач, в подальшому договір поставки укладено не було, оскільки позивач і відповідач не дійшли згоди щодо його істотних умов. При цьому, відповідач не поставив позивачу насоси та не повернув сплачені грошові кошти, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

При розгляді справи господарський суд враховує, що відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Аналогічні положення передбачені ст. 638 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Положеннями ст.181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, головною ознакою укладення сторонами договору у спрощений спосіб є підтвердження прийняття до виконання замовлень.

При цьому, відповідно до частини першої ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження прийняття відповідачем до виконання замовлення позивача поставити оплачений товар. Доказів поставки товару або укладення договору в письмовій формі сторонами не надано.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність таких умов: збільшення або зберігання майна однією стороною з одночасним зменшенням його в іншої сторони, відсутність правової підстави для придбання. Відсутність правової підстави для придбання означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого без підстав, встановлених законом чи договором.

Таким чином, обов'язковою умовою, з якою законодавець пов'язує виникнення даного виду зобов'язань, є відсутність правової підстави для набуття майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом чи правочином.

В постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-122цс14 викладено правову позицію, відповідно до якої норма ст. 1212 Цивільного кодексу України застосовується в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Правила ст. 1212 Цивільного кодексу України застосовуються тоді, коли майно передано на виконання юридично ще не укладеного договору.

За наведених обставин, оскільки матеріалами справи не підтверджено укладення між сторонами договору та поставку відповідачем обумовлених в рахунку-фактурі насосів, господарський суд дійшов до висновку, що грошові кошти в сумі 24 960,00 грн., які перераховані позивачем за платіжним дорученням № 2054 від 18.06.2014 на підставі виставленого рахунку-фактури № СФ-0000017 від 27.05.2014, є безпідставно отриманими відповідачем та підлягають поверненню позивачу.

За приписами статей 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач згідно поданого позову та у заяві від 02.02.2015 повідомив суд, що відповідач товар не поставив, грошові кошти не повернув. Натомість відповідач не спростував повідомлені позивачем обставини, поставку товару або повернення спірної суми грошових коштів не підтвердив.

Враховуючи наведене та з огляду на наявні у справі докази, позовні вимоги державного комунального підприємства "Луцьктепло" про стягнення з приватного підприємства "Грандстрой" 24 960,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства "Грандстрой" (25028, м. Кіровоград, вул. Волкова, 8, корп. 2, кв. 57, ідентифікаційний код 36390430) на користь Державного комунального підприємства "Луцьктепло" (43007, м. Луцьк, вул. Гулака-Артемовського, 20, ідентифікаційний код 30391925) грошові кошти в сумі 24 960,00 грн., а також 1 827,00 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.02.2015.

Суддя В.В.Тимошевська