ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р.Справа № 922/5541/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Болтенко А.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелла", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм", м. Мерефа
про стягнення 20734,30 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Удовіченко А.Р., директор

відповідача - не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтелла" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (надалі - відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача суму пені в розмірі 8 352,47 грн., збитки від інфляційних процесів в розмірі 11 109 грн., 3 % річних в сумі 1 272,83 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 827 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань за Договором поставки № И-7 від 01.04.2013 року в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків за поставлений товар.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 21.01.2015 року до 22.01.2015 року до 12:30 години.

Представник позивача в судовому засіданні 22.01.2015 року підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання після перерви не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис представника відповідача Судавцова Г.М.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено фактичними даними, 01 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтелла" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (покупець, відповідач) був укладений договір поставки № И-7 (далі - договір), відповідно до якого, позивач зобов'язувався, в порядку на умовах, визначених договором, поставляти та передавати у власність відповідача визначений договором товар, а відповідач приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Відповідно до п.2.1. договору поставка товару здійснюється позивачем на підставі зробленої заявки відповідача (направленої по факсу чи електронною поштою) протягом 5 календарних днів з моменту її отримання.

Відповідно до п.4.2. договору, ціна товару, яка входить у партію поставки, підтверджується у заявці покупця та вказується у видатково - прибуткових накладних.

Згідно п. 4.3. договору сума договору складається з вартості партій товарів, поставлених позивачем протягом строку дії договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що оплата за поставлену партію товару здійснюється відповідачем по мірі реалізації, один раз в 14 (чотирнадцять) днів, після реалізації поставленого товару 3-м особам.

Пунктом 5.4. договору було передбачено, що відповідач надає позивачу звіт про реалізований товар кожні 30 днів.

Відповідно до п. 6.1. договору граничний термін реалізації товару являється шість місяців, після чого поставлений, але не реалізований, товар підлягає поверненню позивачу. Пунктом 6.2. договору було передбачено, що з настанням строку, передбаченого п.6.1. договору, позивач зобов'язаний вивести нереалізований товар у 5 денний строк. Відповідач додатково сповіщає позивача про настання граничного терміну реалізації товару шляхом направлення письмового повідомлення по факсу чи поштовим переказом.

Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати поставленого товару належним чином не виконав, внаслідок чого утворився борг у розмірі 94144,15 грн.

05.08.2014 року господарським судом Харківської області у справі № 922/2143/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелла", м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм", м. Мерефа про стягнення 99566,84 грн. було винесене рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелла" були задоволені повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелла" суму основного боргу у розмірі 94144,15 грн., пеню у розмірі 2007,15 грн., 3106,75 грн. інфляційних втрат, 308,79 грн. 3% річних за користування чужими грошовими коштами та суму судового збору у розмірі 1991,34 грн. Рішення набрало законної сили.

Втім, відповідачем сума заборгованості за рішенням господарського суду Харківської області від 05.08.2014 року досі не сплачена.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 29.05.2014 року по 19.10.2014 року у розмірі 8352,47 грн.; інфляційні втрати за період з травня по жовтень 2014 року у розмірі 11109,00 грн. та три відсотки річних за період з 29.05.2014 року по 14.11.2014 року у розмірі 1272,83 грн.

Як передбачено п. 7.2. договору поставки, в разі прострочення відповідачем оплати товару, позивач має право вимагати, а відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобов'язання, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як зазначалося вище, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 29.05.2014 року по 19.10.2014 року у розмірі 8352,47 грн.

Втім, з наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивачем розрахунок пені здійснено без урахування положень зазначених норм законодавства, а саме ст. 232 ГК України, оскільки рішенням господарського суду Харківської області від 05.08.2014 року по справі № 922/2143/14 визначено, що сплатити суму основного боргу відповідач повинен був у строк до 16.04.2014 року. Тому, починаючи з 16.04.2014 року несе відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язання. Вказаним рішенням з відповідача стягнута пеня, яка станом на 30.05.2014 року становила 2007,15 грн. Отже, рішенням господарського суду Харківської області від 05.08.2014 року з відповідача стягнута пеня за період з 16.04.2014 року по 30.05.2014 року, тобто за 44 дні.

Як визначено у п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача пені за 138 днів (44+138=182) за період з 31.05.2014 року по 16.10.2014 року у розмірі 8186,67 грн.

Відповідно до статті 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 11109,00 грн. інфляційних за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 29.05.2014 року по 14.11.2014 року у розмірі 1272,83 грн. Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Харківської області від 05.08.2014 року у справі № 922/2143/14 з відповідача стягнуті 3% річних за період з 16.04.2014 року по 30.05.2014 року. Отже суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування 3% річних починаючи з 31.05.2014 року по 14.11.2014 року у розмірі 1292,22 грн. Втім, відповідно до ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Оскільки в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заявленої позивачем суми 3% річних у розмірі 1272,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 8186,67 грн. пені, 1272,83 грн. трьох відсотків річних, 11109,00 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 35, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кім. 8-7, ідентифікаційний код 38117562; адреса для листування: 61036, м. Харків, вул. Морозова, 7; р/р 2233 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелла" (61002 м. Харків, вул. Дарвіна, 6, ідентифікаційний код 38493226, п/р 3700 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) пеню за період з 31.05.2014 року по 16.10.2014 року у розмірі 8186,67 грн., інфляційні втрати за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року, три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами за період з 31.05.2014 року по 14.11.2014 року у розмірі 1272,83 грн. та судовий збір у розмірі 1812,39 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Повне рішення складено 27 січня 2015 року.

Суддя С.Ч. Жельне