РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015Справа №910/26487/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"
до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО"
про відшкодування шкоди в порядку регресу 45 278,42 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Тараненко А.П. (дов. № 13 від 05.01.2015 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 29 січня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (надалі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 45 278,42 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року порушено провадження у справі № 910/26543/14 та призначено справу до розгляду на 13.01.2015 року.

17.12.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2014 року.

Представник відповідача в судове засідання 13.01.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 01.12.2014 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 13.01.2015 року представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане позивачем 13.01.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року продовжено строк розгляду спору у даній справі на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 29.01.2015 року.

У судовому засіданні 29.01.2015 року представник позивача надав суду додаткові документи на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2015 року та усні пояснення по справі, в яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 29.01.2015 року повторно не з'явився, вимоги ухвали суду у справі № 910/26543/14 не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01042, м. Київ, провулок Новопечерський, 19/3, на яку було відправлено ухвали суду вказана в позові та підтверджується матеріалами справи.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання підтверджується підписами уповноважених осіб Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2014 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Байєр" (страхувальник) було укладено договір № 349001/4002/0000003, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням або знищенням автомобілів, що визначені у Додатку 1, зокрема "Volkswagen golf", державний номер АА 2264 НТ.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2014 року у м. Києві на перехресті вул. Лятошинського - вул. Конєва сталася дорожньо - транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки "Volkswagen golf", державний номер АА 2264 НТ та автомобіля марки "Mercedes-Benz E 280", державний номер ВН 0877 АІ, яким керував Кравчук В.В.

ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки "Mercedes-Benz E 280", державний номер ВН 0877 АІ, правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.06.2014 року у справі № 752/9414/14-п.

Також, в матеріалах справи міститься постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 22.07.2014 року про виправлення описки. допущеній у постанові від 23.06.2014 року в частині зазначення вірного найменування номерного знака автомобіля "Mercedes-Benz E 280", а саме - ВН 0877 АІ.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Mercedes-Benz E 280", державний номер ВН 0877 АІ, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8630835 від 17.01.2014 року.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "Volkswagen golf", державний номер АА 2264 НТ отримав механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту № 48С/05/14 від 29.05.2014 року про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ, складеного Приватним підприємством "Галавтоекпертиза", вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Volkswagen golf", державний номер АА 2264 НТ, в результаті його пошкодження при ДТП складає 46 278,42 грн.

Позивач, виходячи із Звіту № 48С/05/14 від 29.05.2014 року про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ, та враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 64 179,53 грн., про що склав страховий акт № 00142849 та розрахунок суми страхового відшкодування.

Відповідно до умов договору № 349001/4002/0000003 від 16.01.2014 року, страхове відшкодування, на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Байєр" від 13.05.2014 року, позивачем було сплачено на користь Фізичної особи - підприємця Старовойтової Тетяни Василівни (Автоцентр "Європа") в розмірі 64 179,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23969 від 18.06.2014 року (належним чином засвідчена копія додана до матеріалів справи).

Зважаючи на вищенаведене, 14.07.2014 року позивач, звернувся до відповідача з заявою за вих. № 4359 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 64 179,35 грн.

Проте, відповідач жодним чином не відреагував на зазначену регресну вимогу, на момент подання позовної заяви, відповідачем страхове відшкодування на користь позивача сплачене не було.

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АС/8630835 від 17.01.2014 року, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 45 278,42 грн.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, 11.05.2014 року у м. Києві на перехресті вул. Лятошинського - вул. Конєва, сталась ДТП, застрахований позивачем автомобіль марки "Volkswagen golf", державний номер АА 2264 НТ отримав механічні пошкодження.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія, який керував автомобілем "Mercedes-Benz E 280", державний номер ВН 0877 АІ, встановлена у судовому порядку, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.06.2014 року у справі № 752/9414/14-п.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Mercedes-Benz E 280", державний номер ВН 0877 АІ, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8630835 від 17.01.2014 року. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн., строк дії полісу з 17.01.2014 року до 16.01.2015 року.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 64 179,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23969 від 18.06.2014 року.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "Volkswagen golf", державний номер АА 2264 НТ відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8630835 від 17.01.2014 року, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором № 349001/4002/0000003 від 16.01.2014 року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Враховуючи визначені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8630835 від 17.01.2014 року розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 45 278,42 грн.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України та статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 45 278,42 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" 45 278,42 грн. страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати з судового збору покладаються на відповідача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, 19/3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ) 45 278 (сорок п'ять тисяч двісті сімдесят вісім) грн., 42 коп. заборгованості, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.02.2015 року

Суддя С.В. Стасюк