РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015Справа №910/29733/14
За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Фізичної особи-підприємця Палєй В'ячеслава Васильовича

про стягнення 30 650,49 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники:

позивача: Кирищук В. П. - представник за довіреністю

відповідача: не з`явились

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Палєй В'ячеслава Васильовича (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту без обліку електроенергію в розмірі 22878,43 грн. Також за порушення строків погашення заборгованості по угоді про реструктуризацію заборгованості № 06-14-е від 16.01.2014 позивач нарахував 3555,12 грн. пені, 3736,58 грн. інфляційних, 480,36 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем Правил користування електричною енергією, що зафіксовано в акті № 24653 від 09.12.2013 та невиконанням відповідачем угоди про реструктуризацію заборгованості № 06-14-е від 16.01.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2014 порушено провадження по справі № 910/29733/14, розгляд справи призначено на 09.02.2015.

Представник позивача а судове засідання 09.02.2015 з'явився, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та через відділ діловодства суду подав документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник відповідача в судове засідання 09.02.2015 не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судовому засіданні 09.02.2015 від останнього до суду не надходило.

В матеріалах справи міститься докази направлення на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, яка збігається з адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ухвали суду про порушення провадження у справі від 31.12.2014.

Згідно з абзацом 3 пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час та місце розгляду справи судом.

З огляду на зазначене, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином.

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не надав суду відзиву та документів, витребуваних судом, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 09.02.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протокол судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 між Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією, КП Голосіївського району в м. Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво» та Фізичною особою-підприємцем Палєй В. В. укладено договір № 81-12 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 04.12.2012 ; 136 та розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.12.2012 № 955 «Про оренду нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва, які перебувають і сфері управління Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Толстого Льва, буд. 49 для розміщення торгівельних об'єктів з продажу ортопедичних виробів.

Відповідно до акту приймання-передачі нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Толстого Льва, 49 відповідач прийняв в оренду нежитлове приміщення 2 поверху, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та перебуває на балансі КП Голосіївського району в м. Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво», загальною площею 18,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Толстого Льва, 49.

Як вбачається з акту про порушення № 24653 від 09.12.2013, представниками позивача було проведено перевірку електрообладнання відповідача за адресою: м. Київ, вулиця Толстого Льва, 49, 2-й поверх (99). Під час даної перевірки було зафіксовано порушення ПКЕЕ відповідачем, а саме - самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі електропостачальної організації без укладення відповідного договору.

Згідно з розрахунком вартості електроенергії, спожитої без обліку (договору) нарахування по акту за період з 28.12.2012 по 09.12.2013 складає 23878,43 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було виставлено рахунок № 93024653/1Акт24653 на оплату за електроенергії на суму в розмірі 23878,43 грн.

13.01.2014 відповідач звертався до відповідача із заявою про розстрочку погашення заборгованості за спожиту електричну енергію.

16.01.2014 між позивачем та відповідачем було укладено угоду № 06-14-е про реструктуризацію заборгованості за актом порушення ПКЕЕ № 24653.

Відповідно до п. 2. зазначеної угоди боржник (відповідач) зобов'язується сплатити суму в розмірі 23878,43 грн. у строк до 27.05.2014.

Проте, відповідач лише частково виконав умови угоди та оплатив заборгованість в розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач умови угоди № 06-14-е в повному обсязі не виконав, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 22878,43 грн.

Станом на час розгляду даної справи господарським судом, відповідач заборгованості за спожиту недораховану електроенергію не сплатив, доказів зворотнього суду не надав.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування електричною енергією договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Як установлено в пп. 4.2.4 п. 4.2 Договору, споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією.

У пункті 6.41 Правил користування електричною енергією зазначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

Судом установлено, що уповноваженими представниками позивача в ході перевірки електрообладнання відповідача за адресою: м. Київ, вул. Толстого Льва, 49 виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі електропостачальної організації без укладення відповідного договору, що підтверджується актом про порушення № 24653 від 09.12.2013. Внаслідок чого 16.01.2014 між позивачем та відповідачем було укладено угоду № 06-14-е про реструктуризацію заборгованості за актом порушення ПКЕЕ № 24653. Відповідно до п. 2. зазначеної угоди боржник (відповідач) зобов'язується сплатити суму в розмірі 23878,43 грн. у строк до 27.05.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за угодою вартість використаної електроенергії в повному обсязі не сплатив, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем і становить 22878,43 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, порушення відповідачем Правил користування електричною енергією та угоди № 06-14-е від 16.01.2014 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відповідачем жодних доказів на підтвердження повної сплати заявленого у позові розміру вартості недорахованої електроенергії не надано, відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача 22878,43 грн. недорахованої електроенергії.

Також, за прострочення виконання зобов'язання по оплаті вартості електричної енергії позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3555,12 грн. пені нарахованої за період з 28.01.2014 по 11.12.2014 по кожному прострочено платежу окремо.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 230 ГК України також передбачено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом (неустойка, штраф, пеня), іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Відповідно до п. 4 угоди № 06-14-е від 16.01.2014 у разі порушення строків та/або розмірів погашення заборгованості боржник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочення.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, суд встановив, що позивач здійснив нарахування пені за період, який перевищує шість місяців.

Відповідно до п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 2382,02 грн. за розрахунком суду.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 480,36 грн. 3% річних та 3736,58 грн. інфляційних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 28.01.2014 по 11.12.2014 по кожному прострочено платежу окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання суд, вважає, що 3 % річних та інфляційне збільшення підлягають стягненню в розмірі 480,36 грн. та 3736,58 грн., за розрахунком позивача.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Палєй В'ячеслава Васильовича (03151, м. Київ, вулиця Карпинського, 8, квартира 3, ідентифікаційний код ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний ) 22878 (двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн. 43 коп. вартості електроенергії, 2382 (дві тисячі триста вісімдесят дві) грн. 02 коп. пені, 480 (чотириста вісімдесят) грн. 36 коп. 3% річних, 3736 (три тисячі сімсот тридцять шість) грн. 58 коп. інфляційних та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 42 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 11.02.2015 р.

Суддя Грєхова О.А.