КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2015 р. Справа№ 910/24268/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Кобко О.Л.,

від відповідача - Михайлюк А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агентства резерву України б/н, б/д

на рішення господарського суду м. Києва від 26.11.2014

у справі № 910/24268/14

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», м. Львів

до Державного агентства резерву України, м. Київ

про стягнення 365038грн.15грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.11.2014 (суддя Шкурдова Л.М.) задоволено позов ДТГО «Львівська залізниця» та стягнуто з Державного агентства резерву України 365038грн.15коп. заборгованості за виконані позивачем роботи по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву відповідача за 1-ий квартал 2014 року та 2-ий квартал 2014 року згідно умов договору № Л/НР-0315з/НЮ від 11.06.2003р. та 7300грн.76коп. судового збору. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не розрахувався за надані позивачем послуги.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначив, що витрати за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву ДТГО «Львівська залізниця» за ІІ квартал 2014 року не узгоджено з Держрезервом та не підписано відповідний акт взаєморозрахунків фактичних витрат у сумі 161608грн.56коп., що унеможливлює проведення розрахунків.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зокрема позивач зазначив, що оплата здійснюється на підставі актів виконаних робіт, а не актів взаєморозрахунків фактичних витрат. Акт виконаних робіт за ІІ квартал 2014року не підписано Держрезервом не з вини Залізниці, не через незгоду відповідача із сумами здійснених витрат, а через відсутність бюджетного фінансування. При цьому зауважень з приводу розрахунку суми відшкодування витрат позивача на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2014 року відповідач позивачу не направив, від підписання акту виконаних робіт за ІІ квартал 2014 року та оплати наданих позивачем послуг відмовився, посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

11.06.2003 між Львівською державною залізницею (зберігач) та Державним комітетом з державного матеріального резерву (комітет) укладено договір про відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № Л/НР-0315з/НЮ.

Відповідно до п.1.1. договору предметом договору є зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву без користування ними зберігачем та здійснюється на складських приміщеннях, майданчиках зберігача.

У відповідності до п.3.1. договору комітет зобов'язався відшкодовувати зберігачу витрати на зберігання цінностей згідно з погодженим зведеним кошторисом витрат між зберігачем та комітетом у межах асигнувань, передбачених на ці цілі.

Відповідно до п.4.1. договору відшкодування витрат за зберігання цінностей визначається згідно щорічно погодженого комітетом зведеного кошторису витрат зберігача, який здійснює відповідальне зберігання цих цінностей мобілізаційного резерву.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що зберігач надає комітетові щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків на утримання цінностей мобілізаційного резерву та встановленою формою.

Згідно з п.4.4. договору відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) зберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву Комітет здійснює в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до п.4.3. цього договору, не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним кварталом.

17.03.2014 сторонами укладено додаткову угоду № 8 від 17.03.2014р. до Договору, згідно якої сторони погодили річний розмір коштів на відшкодування витрат залізниці (зберігача) на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву в межах кошторису на 2014 рік в сумі 922910грн.54коп., в тому числі ПДВ 153818грн.42коп. та визначили, що оплата здійснюється на підставі актів виконаних робіт.

Судом встановлено, що листом №в.о.Н-10/982 від 10.04.2014р. позивач направив відповідачу Звіт про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву у ДТГО "Львівська залізниця" за І квартал 2014 року, пояснювальні записки, акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.2014р., які були отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В матеріалах справи міститься підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками останніх Акт виконаних робіт за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву ДТГО "Львівська залізниця" за І квартал 2014 року від 10.04.2014р. на суму 203429грн.59коп.

Також, на виконання умов договору позивачем листом №66/НР від 11.07.2014р. направлено відповідачу Звіт про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву у ДТГО "Львівська залізниця" за ІІ квартал 2014 року, пояснювальні записки, акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.2014р. та Акт виконаних робіт за зберігання за ІІ квартал 2014 року на суму 161 608грн.56коп. Вказаний лист отриманий відповідачем 14.07.14р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Зауважень з приводу розрахунку суми відшкодування витрат позивача на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2014 року відповідач позивачу не направив, від підписання акту виконаних робіт за ІІ квартал 2014 року та оплати наданих позивачем послуг відмовився, посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань.

В зв'язку з тим, що відповідач не оплатив позивачу виконані роботи по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за І та ІІ квартал 2014 року в сумі 365 038грн.15коп., останній звернувся з позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Так, як встановлено судом та зазначалось вище на виконання умов договору позивач надав відповідачу передбачені договором послуги на загальну суму 365 038грн.15коп., що підтверджено Актами виконаних робіт за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву ДТГО "Львівська залізниця" за І квартал 2014 року від 10.04.2014р. на суму 203 429грн.59 коп. та за ІІ квартал 2014 року на суму 161608грн.56коп.

Проте, відповідач свого обов'язку щодо сплати отриманих послуг не виконав, документи про погашення заборгованості не надав. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості обґрунтовано задоволено господарським судом першої інстанції.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що не сплатив наявну заборгованість в зв'язку з тим, що витрати за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву ДТГО «Львівська залізниця» за ІІ квартал 2014 року не узгоджено з Держрезервом та не підписано відповідний акт взаєморозрахунків фактичних витрат у сумі 161608грн.56коп.

Проте такі заперечення відповідача не можуть бути підставою для несплати наявної заборгованості, оскільки на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК відсутність коштів (бюджетних асигнувань) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Щодо не підписання акту розрахунків, то як зазначалось вище, відповідачу надіслано Звіт про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІ квартал 2014 року, пояснювальні записки, акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.2014р. та Акт виконаних робіт за зберігання матеріальних цінностей за ІІ квартал 2014 року на суму 161608грн.56коп., проте останній зауважень з приводу розрахунку суми відшкодування витрат позивача на зберігання позивачу не направив, від підписання акту виконаних робіт за ІІ квартал 2014 року та оплати наданих позивачем послуг відмовився, посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань.

Отже, викладені заперечення в поданій апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, відповідач повинен розрахуватися за отримані послуги зберігання.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2014 у справі №910/24268/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного агентства резерву України - без задоволення.

2. Справу № 910/24268/14 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко