ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 05» лютого 2015 р. Справа №917/1100/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Хачатрян В.С., суддя Шепітько І.І.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк», м.Кременчук (вх.№4461П/1-40) на рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2014 року по справі №917/1100/14,

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Комсомольськ, Полтавська область,

до Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк», м.Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 32366,19 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.08.2014 року по справі №917/1100/14 (суддя Гетя Н.Г.) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» на користь ФОП ОСОБА_1 26723,98 грн. внесених для переказу грошових коштів, 187,07 грн. комісії за переказ грошових коштів, 2672,40 грн. пені та 1669,92 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Повернуто ФОП ОСОБА_1 з державного бюджету України надлишково сплачений згідно квитанції №99850.90.1 від 07.07.2014 року судовий збір в сумі 22,30 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2014 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в ПАТ «Автокразбанк» з 30.05.2014 року введена тимчасова адміністрація за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.05.2014 року №40 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації», під час якої не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Як вказує апелянт, позивач по цій справі є кредитором банку на якого поширюються обмеження встановленні п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і тому не можуть бути задоволенні його вимоги під час запровадження тимчасової адміністрації. А з огляду на норми чинного законодавства, станом на момент винесення оскаржуваного рішення та на дату подання апеляційної скарги, задоволення вимог кредиторів здійснюється виключно у порядку встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на підставі реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2014 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

27.01.2015 року від апелянта надійшло клопотання (вх.№1126), в якому просить провести розгляд справи без участі представника на підставі наявних в матеріалах справи доказах та наданих сторонами пояснень.

Ухвалою суду від 27.01.2015 року розгляд справи відкладався у зв'язку із нез'явленням представників сторін та не надання документів.

У судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 05.02.2015 року представники сторін не з'явились. Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав, про причини неявки представника суд не сповістив, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. У відповідності до штампу вихідної кореспонденції Харківського апеляційного господарського суду (вих.№002287) ухвала про відкладення розгляду справи була направлена 30.01.2015 року у кількості двох примірників, що підтверджує належне надіслання копій процесуальних документів - ухвали про відкладення розгляду справи від 27.01.2015 року учасникам судового процесу.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, приймаючи до уваги клопотання апелянта про розгляд справи за його відсутності, а також на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.01.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельно-технічним центром «Електроприлад» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач у справі) укладено договір оренди нежитлового приміщення за №39, у відповідності до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання проводити щомісячну плату за використання об'єкту оренди.

24.02.2014 року на виконання умов вищевказаного договору та на підставі рахунку №РН1294 від 01.12.2013 року позивачем через касу Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» (відповідач у справі) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-технічного центру «Електроприлад» (р/р в AT "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805) було внесено грошову суму в розмірі 26723,98 грн. в рахунок оплати орендної плати, що підтверджується копією квитанції №ПН322. За переказ грошових коштів позивачем було сплачено комісію в сумі 187,07 грн., про що свідчить копія квитанції №ПН322РКО від 24.02.2014 року.

Як зазначає позивач та не спростовується відповідачем, грошові кошти відповідач у встановленому порядку та строки не перерахував.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія-вимога №319/п від 18.04.2014 року про здійснення переказу грошових коштів у розмірі 26723,98 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ Торгівельно-технічного центру «Електроприлад» згідно з квитанцією №ПН322 від 24.02.2014 року або повернення зазначених коштів та сплаченої комісії в разі неможливості здійснення переказу.

Дана претензія-вимога була залишена відповідачем без реагування.

В подальшому, 05.05.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою №327/п від 22.04.2014 року про сплату на його користь пені в розмірі 2672,40 грн. на підставі ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідач листом №35-6/217-09 від 07.05.2014 року визнав наявність перед позивачем невиконаних зобов'язань щодо переказу грошових коштів та повідомив, що вказані платіжні доручення будуть виконані у найближчий строк.

Проте, грошові кошти позивача відповідач не перерахував, тобто, свої зобов'язання не виконав, що не спростовується відповідачем.

Як вбачається із матеріалів справи, Правлінням Національного банку України прийнято постанову №320 від 30.05.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» до категорії неплатоспроможних». У даній постанові зазначено, що за результатами аналізу даних статистичної звітності, що подається до Національного банку України, встановлено, що в ПАТ «АКБ Банк» недостатньо коштів для виконання своїх зобов'язань перед кредиторами і вкладниками, адже залишки коштів на кореспондентському рахунку банку в Національному банку України становлять 4,3 млн. грн., або 0,3% від загальних зобов'язань.

Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №40 від 30.05.2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру виведення ПАТ «Автокразбанк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 30.05.2014 року по 29.08.2014 року включно, тимчасова адміністрація запроваджується строком на три місяці з 30.05.2014 року по 29.08.2014 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКБ Банк» заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків Третяка Володимира Олександровича.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Стаття 101 Господарського процесуального кодексу України визначає, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.02.2014р. позивачем було подано в касу ПАТ «Автокразбанк» грошову суму у розмірі 26723,98 грн. для перерахування її на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» в м.Києві, що належить ТОВ ТТЦ «Електроприлад», відповідачем переказ грошових коштів здійснено не було.

Таким чином, у розумінні наведених норм законодавства України відповідач є боржником перед позивачем, оскільки зобов'язаний вчинити на його користь певну дію по здійсненню переказу грошових коштів, а позивач відповідно вважається кредитором відповідача.

Стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» також визначає, що кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Отже, норми наведеного закону стосуються не лише вкладів фізичних осіб, але і регулюють будь-які відносини, які виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, в тому числі відносини з клієнтами - фізичними особами, юридичними особами, іншими учасниками господарської діяльності банку.

Статті 1, 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюють, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

З огляду на вищезазначене та з урахуванням норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час дії тимчасової адміністрації вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки вони є кредиторськими вимогами.

Окрім вищенаведеного, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що на даний час відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.08.2014 року №537 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.08.2014 року №76 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 29.08.2014 року по 29.08.2015 року.

Стаття 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає порядок ліквідації і призначення уповноваженої особи Фонду. Зокрема, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Стаття 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає наслідки призначення уповноваженої особи Фонду. Так, з дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтю 51 цього Закону; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Стаття 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом

Отже, у будь-якому випадку в період здійснення ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» задоволення вимог позивача має здійснюватись виключно у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не припускає задоволення вимог окремих кредиторів поза межами ліквідаційної процедури.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» та скасування рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2014 року по справі №917/1100/14 з прийняттям нового судового рішення, яким у задоволені позову слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неналежного виконання зобов'язання ПАТ «Автокразбанк» перед позивачем по перерахуванню внесеної позивачем до каси банку грошових коштів, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного господарського суду покладає обов'язок по сплаті судового збору відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2014 року по справі №917/1100/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» (, МФО 331100, місцезнаходження 39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, буд. 8, к/р 0 в Управлінні НБУ в Полтавській області) на користь державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача 37999654, банк отримувача - ГУДКСУ у Харківській області, код банку отримувача 851011, рахунок отримувача 2003, код класифікації доходів бюджету 22030001 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)») судовий збір у розмірі 913,50 грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Хачатрян В.С.

Суддя Шепітько І.І.