КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"31" січня 2015 р. Справа №03/2369

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Одеської залізниці

на ухвалу господарського суду

Черкаської області

від 24.12.2014 р.

у справі №03/2369 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Одеської залізниці

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско"

про стягнення 43420 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.12.2014 р. у справі №03/2369 у задоволенні заяви Одеської залізниці про відновлення строку пред'явлення наказу №03/2369 від 02.11.2009р. до виконання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 15.01.2015 р. Одеська залізниця звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 24.12.2014 р. у справі №03/2369 та прийняти нове рішення, яким відновити строк для пред'явлення наказу №03/2369 від 02.11.2009 р. про стягнення 43420 грн. штрафних санкцій, 434,2 грн. витрат по сплаті держмита та 236 грн. витрат за інформаційне-технічне забезпечення судового процесу з ТОВ «ТЕП Транско» на користь Одеської залізниці до 16.10.2015р.

Крім того, в тексті апеляційної скарги скаржник звернувся з клопотанням, в якому просить відновити пропущений строк для подання апеляційної скарги, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку тим, що оскаржувану ухвалу скаржник отримав лише 12.01.2015р.

Розглянувши клопотання скаржника, суддя доповідач встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання пор їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Оскаржувана ухвала була прийнята 24.12.2014 р., виходячи з цього, останнім днем строку подання апеляційної скарги є 29.12.2014 р.

Апеляційну скаргу подано до суду 15.01.2015 р. (що підтверджується відміткою поштового штампу на конверті, в якому була надіслана апеляційна скарга), тобто після закінчення 5-ти денного строку, встановленого для її подання частиною 1 ст.93 ГПК України.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони, прокурора чи за своєю ініціативою господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Згідно з вимогами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Обґрунтовуючи клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає, що оскаржувану ухвалу скаржник отримав лише 12.01.2015р.

Натомість, доводи скаржника спростовуються наявною у матеріалах справи випискою з реєстру відстеження пересилання поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта», відповідно до якої, рекомендований лист, в якому надсилалась копія ухвали (штрихкодовий ідентифікатор №27), вручено адресату - ДП «Одеська залізниця» 05.01.2015р.

Обставини, викладені в клопотанні, судом враховані, однак при цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що апеляційну скаргу подано лише через 10 календарних дні після отримання скаржником ухвали суду. Натомість в клопотанні про відновлення строку на подання апеляційної скарги скаржником не обґрунтовано поважність причин, які зумовили неможливість подання апеляційної скарги в період з 05.01.2015 р. до 14.01.2015 р. та не надано апеляційному суду доказів, які б підтверджували поважність таких причин.

Оскільки наведені в апеляційній скарзі обґрунтування причин пропуску процесуального строку не є поважними, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Отже, клопотання скаржника про відновлення строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Черкаської області від 24.12.2014 р. у справі №03/2369 задоволенню не підлягає, а вищезазначена апеляційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до п.4 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно п.2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст.ст. 53, 86, 91, 93, п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Одеської залізниці про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги відхилити.

2. Апеляційну скаргу Одеської залізниці на ухвалу господарського суду Черкаської області від 24.12.2014 р. у справі №03/2369 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Повернути Одеській залізниці з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн., сплачений згідно платіжного доручення №31 від 14.01.2015 р.

4. Матеріали справи №03/2369 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко