ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.02.15р. Справа № 904/9893/14
За позовом Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" та в особі Державного підприємства "Миколаївський завод "НАРП", м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у сумі 31 050,14 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від прокуратури: не з'явився

від позивача: Кожушко Є.О., довіреність № 2695/10 від 21.08.2014 року, представник

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Військова прокуратура Миколаївського гарнізону Південного регіону України звернулась до господарського суду в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" та в особі Державного підприємства "Миколаївський завод "НАРП" з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд" на користь Державного підприємства "Миколаївський завод "НАРП" основний борг у розмірі 30 658,06 грн., 3% річних у розмірі 167,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 224,64 грн., загалом на суму 31 050,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд" зобов'язань за договором надання послуг № 207/1-13 від 09.12.2013 року, щодо оплати наданих Державним підприємством "Миколаївський завод "НАРП" послуг щодо надання у користування підставок для демонтованих двигунів, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість та відповідно нараховані штрафні санкції та втрати від інфляції на загальну суму 31 050,14 грн.

Прокурор у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач не скористався наданим йому правом на участь представника у судовому засіданні, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

23.12.2014 року та 03.02.2015 року до господарського суду повернулися рекомендовані поштові повідомлення про вручення відповідачу поштової кореспонденції. Згідно даних повідомлень поштова кореспонденція отримана уповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд", про що свідчить наявні на повідомленнях підпис та прізвище працівника підприємства відповідача.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відзиву на позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд" до суду не надало, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 21.01.2015 року на 05.02.2015 року.

У судовому засіданні 05.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013 року між Державним підприємством "Миколаївський завод "НАРП" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд" (замовник) був укладений договір надання послуг № 207/1-13 (далі - Договір) за умовами п. 1.1. якого виконавець зобов'язується на власний ризик надати послуги (далі - послуги), передбачені р. 2 цього Договору, а замовник зобов'язується прийняти роботу і послуги та оплатити їх.

Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 15.1. цього Договору та закінчується 31.12.2014 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору ( п.п. 13.2. - 13.3. Договору).

Розділом 2 передбачені роботи і послуги, що виконуються (надаються) виконавцем, які, згідно п. 2.1. Договору, полягають у наданні у користування підставок для демонтованих двигунів у кількості чотирьох штук.

Ціна роботи за цим Договором включає відшкодування витрат виконавця пов'язаних із виконанням цього Договору та плату за виконану ним роботу і надані послуги, а саме: надання у користування підставок для демонтованих двигунів у кількості чотирьох штук - 2 880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп. в т.ч. ПДВ за 1 місяць (п.п. 4.1. - 4.1.1. Договору).

Розділом 6 Договору передбачений порядок розрахунків, за яким, відповідно до п.п. 6.1.-6.1.1. Договору за послуги, обумовлені у п.п. 4.1.1 цього Договору, замовник сплачує щомісячно до 10 числа наступного місяця згідно рахунку виконавця шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно п.п. 3.1.-3.2. Договору послуги виконуються силами виконавця. Замовник протягом п'яти днів з моменту набрання чинності цим Договором передає виконавцю необхідні документи для виконання роботи.

Виконавець зобов'язується інформувати замовника про хід надання послуг. Замовник має право безперешкодного доступу виконавця для перевірки ходу та якості їх надання (п.п. 7.1.-7.2. Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору приймання наданих послуг здійснюється сторонами за актом виконаних робіт протягом 2 (двох) робочих днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмета договору до приймання.

Передача виконавцем підставок для надання послуг згідно п.п. 4.1.1., та їх повернення виконавцю оформлюється Актом приймання-передачі (п. 8.2. Договору).

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги щодо надання у користування підставкою для демонтованих двигунів у кількості чотирьох штук для на загальну суму 30 658,06 грн.

На підтвердження наведеного факту прокурор надав до суду Акти надання послуг, а саме: Акт надання послуг від 31.08.2014 року на суму 24 898,06 грн., Акт надання послуг № 88 від 30.09.2014 року на суму 2 880,00 грн. та Акт надання послуг № 92 від 31.10.2014 року на суму 2 880,00 грн.

Акти надання послуг підписані уповноваженими особами позивача та відповідача, відповідно скріплені печатками підприємств.

Також, прокурор надав до суду рахунки, виставлені відповідачу на оплату наданих позивачем послуг: рахунок № 241 від 27.08.2014 року на суму 24 898,06 грн., рахунок № 279 від 30.09.2014 року на суму 2 880,00 грн. та рахунок № 305 від 31.10.2014 року на суму 2 880,00 грн.

Внаслідок неоплати відповідачем наданих позивачем послуг, позивач звертався до відповідача із претензією № 3663/70 від 13.11.2014 року із вимогою про оплату наданих послуг.

Однак, відповідач відповіді на претензію позивача не надав.

Також, позивач надав до суду довідку № 391/4 від 04.02.2015 року, відповідно до якої заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд" перед Державним підприємством "Миколаївський завод "НАРП" станом на 24.11.2014 року складає 30 658,06 грн.

Прокурор зазначає, що відповідач, у передбачений Договором строк оплату наданих позивачем послуг не здійснив, зобов'язання за договором надання послуг № 207/1-13 від 09.12.2013 року не виконав, що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови Договору (п. 6.1.1 Договору), строк оплати наданих позивачем послуг охорони є таким, що настав.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 30 658,06 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних по кожному із спірних рахунків на загальну суму 167,44 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлена його правильність, тому вимоги позивача про стягнення 3% річних за спірними рахунками на загальну суму 167,44 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути на свою користь інфляційні втрати по рахунку № 241 від 27.08.2014 року на суму 2 880,00 грн. за вересень-жовтень 2014 року у сумі 155,52 грн. та по рахунку № 279 від 30.09.2014 року на суму 2 880,00 грн. за жовтень 2014 року у сумі 69,12 грн., загалом на суму 224,64 грн.

При дослідженні обставин справи суд встановив, що у розрахунку розміру інфляційних втрат позивачем допущені помилки, які пов'язані з періодами нарахування таких інфляційних втрат.

Господарський суд зазначає, що відповідно до абз. 3 п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

За викладеного, відповідно вірним нарахуванням інфляційних втрат слід вважати наступний розрахунок: по рахунку № 241 від 27.08.2014 року на суму 2 880,00 грн. за жовтень 2014 року, за яким інфляційні втрати становлять 69,12 грн. та по рахунку № 279 від 30.09.2014 року на суму 2 880,00 грн. за листопад 2014 року, за яким інфляційні втрати становлять 54,72 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню, у сумі 123,84 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті. Невиконанням обов'язку щодо оплати наданих послуг відповідач порушує права позивача, безпідставно не передаючи грошові кошти (вартість наданих послуг) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача підлягає стягненню 30 949,34 грн. (основний борг у розмірі 30 658,06 грн., 3% річних у розмірі 167,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 123,84 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України": частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Судом встановлено, що причиною виникнення спору є неправильні дії відповідача, тому з останнього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд" (51931, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Сачка, буд. 26, кв. 16, ідентифікаційний код 33127602) на користь Державного підприємства "Миколаївський завод "НАРП" (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська, 4, ідентифікаційний код 09794409) суму основного боргу в розмірі 30 658,06 грн., 3% річних у розмірі 167,44 грн. та втрати від інфляції у розмірі 123,84 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпробізнесбуд" (51931, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Сачка, буд. 26, кв. 16, ідентифікаційний код 33127602) в доход Державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7; , рахунок 3005 в Відділенні банку ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір у сумі 1 827,00 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 05.02.2015 року.

Суддя О.М. Крижний