РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015Справа № 910/27786/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ Україна»

про стягнення 141 661,82 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Руденко В.В. - довіреність б/н від 12.12.2014 року;

від відповідача: не з'явилися;

Обставини справи :

Публічне акціонерне товариство ««Київський річковий порт» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ Україна» про стягнення 141 661,82 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення орендної плати за користування майном згідно умов Договору оренди №055/О3 від 28.02.2015 року.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 118 165,50 грн. - суми основного боргу, 12 561,40 грн. - пені, 1 630,53 грн. - 3% річних, 9 304,39 грн. - інфляційних втрат, 2 833,24 грн. - судового збору.

Ухвалою суду від 16.12.2014 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 28.01.2015 року.

В судове засідання 28.01.2015 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались відповідачу на особі на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 16.12.2014 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 28.01.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 28.01.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» (далі по тексту - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРМ Україна» (далі по тексту - відповідач, орендар) укладено Договір оренди №055/О3 (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування (в оренду) наступне:

- 2.1.1 нежитлові приміщення загальною площею 309,00 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 12, літ «А»;

- 2.1.2. частину виробничого майнового комплексу загальною площею 487,00 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 12.

Загальна площа вищевказаних нежитлових приміщень та частини виробничого майнового комплексу відповідно складає 309,00 кв. м та 487,00 кв. м (надалі за текстом - «Майно»).

Згідно з п. 6.5. Договору, щомісячна орендна плата за Майно встановлюється договірна та становить 26 858,40 грн.

Відповідно до п. 6.7. Договору, Орендар зобов'язаний не пізніше « 05» березня 2014 року сплатити Орендодавцеві перший Орендний платіж в розмірі S3 716 (п'ятдесят три тисячі сімсот шістнадцять) гривень 80 копійок з ПДВ за ставкою 20%, який сплачується Орендарем за перший місяць, а саме за березень 2014 року та останній місяць, а саме за грудень 2015 року оренди.

Згідно з п. 6.8. Договору, всі наступні Оренді платежі, а саме з « 01» квітня 2014 року, підлягають сплаті Орендарем, Орендодавцеві щомісячно повним 100% авансовим платежем у розмірі місячної Орендної плати Майна та у строк не пізніше 5 (п'ятого) числа кожного звітного місяця. Підставою для перерахування Орендної плати на рахунок Орендодавця є Договір оренди або рахунок-фактура.

Факт приймання-передачі Майна підтверджується підписаним між сторонами Актом прийому-передачі від 01.03.2013 року.

01.08.2014 року додатковою угодою №1 до Договору, сторони вирішили припинити дію Договору 31.08.2014 року.

25.08.2014 року відповідач повернув, а позивач прийняв Майно, що підтверджується підписаним між сторонами Актом приймання-передачі від 25.08.2014 року.

Однак, як слідує з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасності та повноти сплати орендної плати відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем за період з травня 2014 року по серпень 2014 року (спірний період) виникла заборгованість в розмірі 118 165,50 грн., на підтвердження іншого суду не надано жодного доказу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Договір укладений між позивачем та відповідачем за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 760 ЦК України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві у тимчасове платне користування майно на певний строк та за відповідну плату згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача орендні платежі та має перед ним заборгованість в розмірі в розмірі 118 165,50 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 118 165,50 грн. - суми основного боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідач припустився прострочення платежу, а тому позивач, керуючись п. 9.2.2. Договору просить суд стягнути з відповідача пеню, яка за розрахунками позивача становить 12 561,40 грн.

Згідно з п. 9.22.. Договору, у випадку не оплати в строк платежів передбачених у ст. 6 даного Договору, Орендодавець має право стягнути з Орендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, включаючи день оплати.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в розмірі 12 561,40 грн., нараховані відповідно до законодавства, тому підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 630,53 грн. - 3% річних, 9 304,39 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1 630,53 грн. - 3% річних, 9 304,39 грн. - інфляційних втрат, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ Україна» (01004, м. Київ, КРУТИЙ УЗВІЗ, будинок 6/2, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (04071, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВЕРХНІЙ ВАЛ, будинок 70, ) 118 165 (сто вісімнадцять тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 50 коп. - суми основного боргу, 12 561 (дванадцять тисяч п'ятсот шістдесят одну) грн. 40 коп. - пені, 1 630 (одну тисячу шістсот тридцять) грн. 53 коп. - 3% річних, 9 304 (дев'ять тисяч триста чотири) грн. 39 коп. - інфляційних втрат, 2 833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) грн. 24 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 30.01.2015 року.