ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" січня 2015 р.Справа № 924/1717/14

за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області

про стягнення 39233,02 грн. основного боргу, 11397,2 грн. заборгованості по процентам, 4591,6 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, 2471,7 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом

Суддя Смаровоз М.В.

Представники:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні 27.01.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011р., стягнути з відповідача заборгованість, що склалась станом на 08.10.2014р.: 39233,02 грн. основного боргу, 11397,2 грн. заборгованості по процентам, 4591,6 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, 2471,7 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

В обгрунтування позовних вимог представником позивача відзначено, зокрема, що 02.03.2011 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкінг приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом складають Договір банківського обслуговування Б/Н від 02.03.2011 р., та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_2 (відкритий відповідачу 10.09.2007 року) в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг". Відповідно до 3.2.1.1.16. Умов - при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до „Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму. З метою забезпечення можливості використання підписів клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону відповідач 26.11.2007 року підписав заяву на підключення (авторизацію) користувачів електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів. Згідно даної заяви відповідач просив банк здійснити свою реєстрацію як користувача в системі "Інтернет-клієнт-банк" („Приват 24") здійснити генерацію ключів користувачів. Дана заява була виконана банком, зокрема, відповідач був зареєстрований у системі "Інтернет-клієнт-банк" 26.11.2007року. Також, згідно даної заяви відповідачу було встановлено логін та технологічний ідентифікатор. Таким чином, підписання заяви від 02.02.2011 року через систему "Приват 24" відбулось таким чином: відповідач передав банку дистанційне розпорядження, яке було прийнято банком до виконання шляхом: доступу в систему (клієнт ввів правильні логін і пароль (динамічний ОТР-пароль); клієнт пройшов верифікацію; клієнт ввів всі параметри, які запитує система; клієнт підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічного пароля/накладанням електронного цифрового підпису/цифрового підпису. Засобами верифікації є: логін, пароль для входу в систему і одноразовий пароль ОТР - цифровий одноразовий пароль, який доставляється за коштами „сервісу коротких повідомлень", на мобільний телефон користувача, номер якого був використаний при реєстрації в системі і є фінансовим; пароль, що підтверджує розпорядження; електронний цифровий підпис, що підтверджує створення електронних документів від імені клієнта; цифровий підпис, що підтверджує створення дистанційних розпоряджень від імені клієнта в системі; sms-підпис. Таким чином, як вказує позивач, операції в системі "Приват 24" здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень. Дистанційне розпорядження - розпорядження банку здійснити певну операцію, яке передається уповноваженим/довіреною особою клієнта через систему інтернет, без відвідування банку. Передача дистанційного розпорядження та реєстрація його банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Також представником позивача зазначено, що 14.07.2013року ОСОБА_1 власноручно підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами між ним та банком складають договір банківського обслуговування. Крім того, підтвердив свою згоду з Правилами і зобов'язався їх виконувати, в тому числі і регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку http//privatbank.ua.

Представник відповідача у судових засіданнях та у письмових запереченнях на позов, зокрема, зазначив, що порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі інтернет на сайті www/privatbank.ua і разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Однак, як вказує представник відповідача, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до ПАТ КБ „ПриватБанк" з заявою від 02.03.2011р. не звертався, не підписував її, в тому числі і за допомогою електронного цифрового підпису. Також, представник відповідача зазначив, що. ст.1 Закону України „Про електронний цифровий підпис" визначено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі (ст.4 Закону України „Про електронний цифровий підпис"). Тому, представник відповідача стверджує, що електронний цифровий підпис застосовується виключно для документів в електронній формі. Відповідно до ст.3 Закону України „Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Однак, за наявності певних умов, а саме якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Крім того, як вказує представник відповідача, використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ч.3 ст.4 Закону України „Про електронний цифровий підпис"). Тому, як вважає представник відповідача, договір банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 і ПАТ КБ „ПриватБанк" не укладався і такого договору не існує. Взаємовідносини фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 і ПАТ КБ „ПриватБанк" з приводу банківського обслуговування і використання розрахункового рахунку НОМЕР_2 врегульовані договором № ММ10У4 банківського рахунку від 10.09.2007р.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд відмовити у позові.

Крім того, представник відповідача у своєму клопотанні від 27.01.2015р. зазначив про те, що має сумнів щодо підпису заявки від 26.11.2007р. і анкети-заявки від 14.07.2013р. саме ОСОБА_1, а не іншою особою. Тому, просить встановити достовірність підпису ОСОБА_1 на заявці від 26.11.2007р. і анкеті-заявці від 14.07.2013р. та провести почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставити наступні питання: „1. Чи зроблено ОСОБА_1 підпис на „Заявке на подключение (авторизацию) пользователей електронных расчетно-информационных програмных продуктов", датованій 26.11.2007р.?; 2. Чи зроблено ОСОБА_1 підпис на „Анкете-заявлении о присоединении к Условиям и правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке", датованій 14.07.2013р., посвідченій представником банку 30.07.2013р.?" Також, представник відповідача у своєму клопотанні просить суд на час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено таке.

Відповідно до заявки на підключення (авторизацію) користувачів електронної розрахунково-інформаційної програмної продукції від 26.11.2007р., відповідач просив банк здійснити свою реєстрацію як користувача в системі "Інтернет-клієнт-банк" („Приват 24") здійснити генерацію ключів користувачів. Дана заявка була виконана банком, зокрема, відповідач був зареєстрований у системі "Інтернет-клієнт-банк" 26.11.2007року, згідно даної заяви відповідачу було встановлено логін та технологічний ідентифікатор.

Як вбачається з матеріалів справи (в тому числі зі змісту заяви відповідача від 02.03.2011р.), наявний факт укладення договору банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011р. у порядку, передбаченому підпунктом 3.2.1.1.16. „Умов та Правил надання банківських послуг", витягу із „Тарифів банку", що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua (та є складовою частиною означеного договору), відповідно до якого укладання договорів та приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг" може відбуватись, зокрема, або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі.

Підпунктом 3.2.1.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку (далі - Умов) передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок (далі -„кредит") надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (далі -„ліміт"). Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому, утворюється дебетове сальдо. Згідно із п. 3.2.1.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і Правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Підпунктом 3.2.1.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг"(або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі -далі „Угода").

Відповідно до п.п. 3.2.1.1.11, 3.2.1.1.12, 3.2.1.1.13. Умов періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування „кредитним лімітом на поточному рахунку" не більше 35 днів. Для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка. Відсоткова ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку по кредиту. Процентна ставка може бути змінена банком у порядку, передбаченому цим розділом „Умов та правил надання банківських послуг". При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, клієнт сплачує банку відсотки та пеню за користуванням кредитом від суми залишку непогашеної заборгованості в розмірі, передбаченому цим розділом „Умов та правил надання банківських послуг".

Згідно із п.п. 3.2.1.1.16, 3.2.1.1.17. Умов при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг", банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом „першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. При перерахуванні клієнтом з поточного рахунку коштів за рахунок кредитного ліміту на будь-які рахунки або пластикові карти, власниками якого є сам власник поточного рахунку або будь-які пов'язані з ним фізичні особи (за виключенням зарахувань заробітної плати), з суми кожного з проведених в рахунок кредитного ліміту перерахувань стягується комісійна винагорода в розмірі 3% від суми перерахувань. Клієнт доручає банку списувати суми такої комісійної винагороди, належні до сплати банку, зі свого поточного рахунку. Як передбачено п. 3.2.1.2.1. Умов банк має право, зокрема: при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом направлення повідомлення.

Підпунктами 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.1.1, 3.2.1.4.1.2, 3.2.1.4.1.3. Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточного рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку у творилось з 21-го до кінцевого числа наступного місяця (далі - період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню) розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку необнулювання дебетове сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Під „непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п.п.3.2.1.4.1.4. Умов).

Підпунктами 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, 3.2.1.4.4. Умов передбачено що, відповідно до ст.212 ЦКУ при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.2.4, 3.2.1.2.2.5, 3.18.2.3.4, 3.2.1.2.2.17, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.1.13. (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов, встановленого п. 3.2.1.1.8). Сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з п.п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, проводиться в порядку, зазначеному в п.п. 3 3.2.1.1.1, 3.2.1.2.1., 3.2.1.2.2.8. Відсотки, несплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання кредиту згідно з п. 3.2.1.2.3.4.). Сплата відсотків може бути проведена клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку. Клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень.

Відповідно до пп. 3.2.1.4.9. Умов розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, в кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг. Клієнт сплачує банку винагороду за користування кредитом згідно з п. 3.2.1.4.4. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати (п.п. 3.2.1.4.4, 3.21.4.5. Умов).

Пунктом 3.2.1.5. Умов встановлена відповідальність сторін, де зокрема зазначено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2..23, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6. клієнт виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, вказаному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

Як передбачено підпунктом 3.2.1.5.4. Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої пп. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом. Цей договір, а саме - обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум та діє в повному обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим договором (п.п. 3.2.1.6.1.).

На виконання умов кредитного договору, позивач здійснював обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів.

Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" було надіслано претензію № 10221НМК0S0JC від 19.09.2014р., адресовану фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, відповідно до якої позивач просить погасити прострочену заборгованість в повному обсязі за реквізитами, встановленими умовами кредитного договору.

Факт надіслання претензії відповідачу підтверджується списком згрупованих поштових відправлень № 15627, фіскальним чеком № 5122 від 29.09.2014р. та описом вкладення у цінний лист від 19.09.2014р., списком згрупованих поштових відправлень № 18156, фіскальним чеком № 9061 від 09.11.2014р.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем позивач звернувся до суду з позовом.

В матеріалах справи також наявні: розрахунок заборгованості, копія довідки про розміри встановлених кредитних лімітів № 08.7.0.0.0/43 від 09.10.2014р., виданої фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за період з 02.03.2011р. по 02.03.2011р., копія банківської виписки по особовому рахунку відповідача, копія договору банківського рахунку № ММ10У4 від 10.08.2007р. (з окремими додатками), копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_3, копія банківської ліцензії НОМЕР_4 від 05.10.2011р., копія статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк", затвердженого загальними зборами акціонерів від 08.08.2011р., копія анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 30.07.2013р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Як встановлено судом, представник відповідача у своєму клопотанні від 27.01.2015р. зазначив про те, що має сумнів щодо підписання заявки від 26.11.2007р. і анкети-заявки від 14.07.2013р. саме ОСОБА_1, а не іншою особою. Тому, просить встановити достовірність підпису ОСОБА_1 на заявці від 26.11.2007р. і анкеті-заявці від 14.07.2013р. та провести почеркознавчу експертизу, а також зупинити провадження у справі.

При розгляді даного клопотання заяви судом враховується, що відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Пунктом 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Суд вважає, що, беручи до уваги положення ст.41 Господарського процесуального кодексу України, зміст наявних матеріалів справи, відсутня необхідність у роз'ясненні експертом питань, що виникають при вирішенні господарського спору. Тому клопотання відповідача про призначення експертизи та зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню. При цьому судом враховано, що представником відповідача належним чином не обгрунтовано, у зв'язку з чим виникли сумніви щодо підписання заявки від 26.11.2007р. і анкети-заявки від 14.07.2013р. саме ОСОБА_1

При вирішенні спору по суті судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних; електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. При цьому, як передбачено ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості, що склалась станом на 08.10.2014р.: 39233,02 грн. основного боргу, 11397,2 грн. заборгованості по процентам, 4591,6 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, 2471,7 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

При вирішенні спору судом відзначається безпідставність посилання представника відповідача на те, що договір банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 і ПАТ КБ „ПриватБанк" не укладався. Зокрема, як вбачається з наявних матеріалів справи (в тому числі, зі змісту заяви відповідача від 26.11.2007 року на підключення (авторизацію) користувача електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів, заяви відповідача від 02.03.2011р., що є роздруківкою електронної заяви в системі Інтернет клієнт-банк, тому не містить власноручного підпису уповноваженої особи цього заявника) відповідач, підписавши заяву від 02.03.2011р., вчинив дії, що засвідчують факт укладення договору банківського обслуговування № б/н від 02.03.2011р. у порядку, передбаченому підпунктом 3.2.1.1.16. „Умов та Правил надання банківських послуг", витягу із „Тарифів банку", що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua (та є складовою частиною означеного договору), відповідно до якого укладання договорів та приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг" може відбуватись, зокрема, або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі.

Отже, згідно з заявою від 02.03.2011р. відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 02.03.2011 року, до якого також включені умови щодо надання послуг кредитування. При цьому, відповідно до пункту 3.18.1.1. "Умов та Правил надання банківських послуг", кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту, про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Крім того, судом зауважується, що згідно з п. 3.18.1.3. Умов та Правил, кредит (факт надання якого підтверджується сторонами у справі та наявними матеріалами) надається лише в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Вищенаведеним спростовуються доводи відповідача, наведені в обгрунтування його заперечень на позов.

За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані матеріалами справи та підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача судових витрат по справі згідно зі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) 39233,02 грн. основного боргу, 11397,2 грн. заборгованості по процентам, 4591,6 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, 2471,7 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 1827 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 02.02.2015р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800); 3 - відповідачу (32300, Хмельницька обл., м. Кам'янець-Подільський, вул. Фурманова, буд. 17).