номер провадження справи 11/118/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2015 Справа № 908/4887/14

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державне підприємство «Бердянський морський торговий порт» (вул. Горького, буд. 13/7, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112; ),

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт» (вул.Горького, буд. 2, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112, ),

Відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: Мастеров О.В. - дов. № 13/40-19-юр від 10.06.2014;

від відповідача: Каменюк Л.М. -договір про надання правової допомоги від 10.12.2014;

Чайка Д.І. - дов. б/н від 14.11.2014

про: стягнення 183227,54 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Держаного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт» 183 227,54 грн. заборгованості.

Ухвалою від 13.11.2014 порушено провадження у справі, призначені дата і час судового засідання, сторони зобов'язані виконати дії та надати документи для всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

З метою витребування додаткових доказів, для надання можливості сторонам нормативно та документально обґрунтувати свої доводи і заперечення в судовому засіданні неодноразово оголошувалась перерва.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, при цьому зазначає, що на підставі договору № 6К про організацію та здійснення операцій по перевалці та транспортно-експедиторському обслуговуванню від 04.04.2013р. відповідачу надавались послуги з вивантаження вагонів на склад, розстановки вагонів, зачищення вагонів після вивантаження, зберігання вантажу, зачищення складських площ та переміщення вантажу. В ході виконання умов договору від відповідача 04.11.2013 надійшла партія вугілля, частина якого у кількості 690 тон, залишилася в порту після формування на завантаження судової партії на судно «Jasper». Залишок вугілля знаходився під митним контролем, оскільки призначався для експорту. Тривалий час від відповідача не надходило жодних розпоряджень стосовно цього залишку, що призвело до перевищення максимального строку зберігання.

Відповідно до умов договору та норм діючого законодавства загальний строк тимчасового зберігання становить 90 діб, після чого, вантаж має бути переданий на склад митного органу. При цьому, до моменту передачі вантажу на склад митного органу експедитор має сплатити рахунки порту по перевалці вантажу та його зберіганню за весь період знаходження під митним контролем. Період зберігання вугілля в порту становив з 04.11.2013 по 22.05.2014. Як наголошує представник позивача, ТОВ «Агропромекспорт» неодноразово письмово повідомлявся про необхідність сплати вартості послуг вивантаження, перевалки та зберігання вугілля за вказаний період. Також, на адресу відповідача був направлений рахунок № від 15.08.2014 на суму 183227,54 грн., який отримано повноважним представником 17.08.2014. Рахунок підлягав у десятиденний строк, проте відповідач оплату не здійснив.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, при цьому зазначає, що підставою позову позивач зазначає договір № 6К від 04.04.2013, тоді як рахунок № від 15.08.2014 на оплату спірних послуг виписаний згідно п 5.2.5 договору № 26К від 02.01.2014. Особливу увагу представники відповідача звернули на той факт, що згідно умов договору №26К від 02.01.2014 експедитор діє на підставі договору з вантажовласником, за його дорученням, від його імені та за його рахунок. Крім цього, операції з вантажем, що знаходиться на території порту під митним контролем, виконуються портовим оператором у разі пред'явлення експедитором письмового дозволу митного органу на виконання таких операцій, максимальний строк зберігання на складі портового оператора вантажу під митним контролем складає 180 діб.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. На думку відповідача позивач припустився низки порушень, зокрема: здійснення операцій з вантажем без дозволу експедитора та митного органу, перевищення строку зберігання вантажу (199 дів від початку зберігання), первинні документи складені та направлені відповідачу майже через три місяця після закінчення операції.

Стосовно розрахунку сум, зазначених в рахунку відповідач пояснив наступне.

При розрахунку вартості послуг вивантаження вантажу з вагонів на склад не може застосовуватись акордна ставка, оскільки експорт вугілля фактично не відбувся. Стягнення плати за акордною ставкою передбачає виконання робіт від початку розвантаження з вагонів до моменту завантаження на судно. Ставка в 9,10 грн. за 1 тону, зазначена в рахунку не передбачені а ні договором № 6К від 04.04.2013, ані договором № 26К від 02.01.2014. Вказані договори мають умови щодо можливості виконання портом, за замовленням експедитором додаткових робіт, які оплачуються на підставі калькуляцій та акту виконаних робіт, підписаних сторонами. Як зазначає відповідач, жодний калькуляцій йому не надавалось, акти виконаних робіт не підписувались.

Розстановка вагонів силами та засобами порту передбачає забирання вагонів з вугіллям, що прибуло на залізничну станцію Бердянськ, тепловозом порту, розстановка їх на зал. шляхах порту для вивантаження згідно з технологічним регламентом, що прийнятий у Бердянському порту та подання порожніх вагонів після вивантаження на залізничну станцію Бердянськ. Зазначені роботи фактично виконувались у листопаді 2013 року, протягом дії договору № 6К від 04.04.2013, проте, портом застосована ставка 2 196,00 грн. за 1 вагон, передбачена умовами договору № 26К від 02.01.2014.

Аналогічна ситуація вбачається при застосуванні ставки (115,46 грн. за 1 вагон) по зачищенню вагонів після вивантаження забруднюючого вантажу.

З розрахунком за зберігання відповідач в принципі згоден, однак з 01.01.2014 позивачем застосовані ставки передбачені договором № 26К від 02.01.2014, тоді як в позовній заяві позивач посилається на договір № 6К від 04.04.2013.

Доказів виконання робіт по зачищення складських площ позивачем не надано, а в рахунку дані роботи вказані із застосуванням ставки, передбаченої договором № 26К від 02.01.2014р. Також не надано доказів переміщення вантажу.

Враховуючи наведене відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, ретельно дослідивши додатково надані документи, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

04 квітня 2013 року між Державним підприємством «Бердянський морський торгівельний порт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт» був укладений договір № 6К, предметом якого є організація та виконання операцій з перевалки і транспортно-експедиторському обслуговування портом експортного вугілля, що надходить для фірм, з якими відповідач (експедитор) має договори. Вантаж надходить до порту у залізничних вагонах, вивантажується на склади порту для накопичення судової партії і подальшого навантаження на судно.

Строк дії договору визначений в п. 8.1 договору і встановлений до 31 грудня 2013 року, а в частині зобов'язань - до повного їх виконання.

02 січня 2014 року сторони уклали договір № 26К, предметом якого є надання послуг портовим оператором (позивачем) послуг з перевалки експортного та транзитного вугілля, що надходить для фірм з якими експедитор (відповідач) має договори. Експедитор діє на території акваторії Бердянського порту на підставі договору з вантажовласником, за довіреністю, виданою останнім в уставленому порядку.

Відповідно до п. 9.1 договір № 26К діє з 01.01.2014 по 31.12.2014, а в частині зобов'язань - до остаточного їх виконання сторонами.

За правовою природою, укладені сторонами договори є змішаними, містять елементи договорів підряду, надання послуг, транспортного експедирування та зберігання. До окремої частини договору слід застосовувати відповідні положення цивільного та господарського законодавства України.

Згідно з абзацом другим пункту 2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно частини 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

А згідно частини 1 статті 9 цього закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В ході судового розгляду та дослідження додатково наданих сторонами доказів з'ясувалось, що листом № 12-3-25/1-234 від 15.05.2014 на адресу відповідача був направлений рахунок на оплату послуг порту з перевалки та зберігання вантажу у кількості 690,105т, виставлений у зв'язку із закінченням граничних строків зберігання, передбачених Митним кодексом України.

В подальшому, листом № 14/164 від 15.08.2014 відповідачу був направлений рахунок № від 15.08.2014 на суму 183 227,54, в т.ч. ПДВ, виставлений у відповідності до п. 5.2.5 договору № 26К від 02.01.2014.

Листом № 14/186 від 17.09.2014 позивач повідомив про відкликання всіх раніше виставлених рахунків і відповідних актів виконаних робіт, та направив новий рахунок № від 15.08.2014 та два примірника Акту виконаних робіт (наданих послуг), які відповідачем не підписані. Слід зазначити, що останній рахунок містить посилання як на договір № 6К від 04.04.2013 та і на договір № 26К від 02.01.2014.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням з боку відповідача умов договору № 6К від 04.04.2013, в частині оплати відповідачем наданих послуг. Зокрема, відповідно до виставленого рахунку № від 15.08.2014 на суму 183 227,54 грн., який, як зазначалося, відкликаний позивачем, тобто не дійсний.

Між сторонами по справі суперечливості по кожній з позиції, зазначеній в рахунку, а саме:

- плата за вивантаження вантажу з вагонів на склад;

- розстановка вагонів силами та засобами порту;

- зберігання вантажу;

- зачищення складських площ;

- переміщення вантажу.

Плата за вивантаження вантажу з вагонів на склад згідно рахунку складає 6279,96грн. без ПДВ (690,105 тон за ставкою 9,10 грн. за 1 тону).

З урахуванням того, що вантаж надійшов до ДП «Бердянський морський торговельний порт» 04.11.2013р. вивантаження вугілля з вагонів на склад фактично виконувалось у листопаді 2013 року, протягом дії договору № 6К від 04.04.2013, а відтак слід застосовувати умови саме цього договору.

Фактично вартість даної операції сторонами договору не визначена, а застосування ставки у 9,10 грн. за 1 тону є неправомірним виходячи з наступного:

П. 4.1 договору № 6К від 04.04.2013 (у редакції згідно з додатком № 1 від 13.06.2013) визначає тариф за виконання навантажувально-розвантажувальних робіт при перевалці 1 тони експортного вугілля у розмірі 30,37 грн. (3,80 долара США х 7,993 (курс НБУ за 13.06.2013р.)) що відповідає тарифам 1-ї категорії та затверджені наказом по ДП «Бердянський морський торговельний порт» №730 від 13.06.2013, який дублює положення «Збірнику тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України», затверджений наказом Міністерства транспорту України від 31.10.1995 № 392 (що діяв на момент здійснення операції). Відповідно до вказаних документів, за виконання навантажувально-розвантажувальних робіт у портах (обробка вантажів) стягується плата за акордними ставками. Ставки 1-ї категорії - установлені для вантажів, при перевалці яких порт виконує усі роботи, пов'язані з проходженням вантажів через порт (як через склад, так і за прямим варіантом): з моменту початку розвантаження вантажу, який прибув залізницею (на судні або автотранспортом клієнта), і до моменту закінчення його навантаження на судно (або навпаки).

Тобто, з вивантаження вантажу з вагона на склад є складовою частиною комплексу навантажувально-розвантажувальних робіт, які входять до складу акордної ставки 1-ї категорії і мають оплачуватися за її рахунок. Оскільки експорт вугілля фактично не відбувся (вугілля на судно не завантажувалось) застосування для даної операції акордної ставки, передбаченої умовами договорів є неможливим.

Відповідно до п. 2.1.1.10 «Збірнику тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України» за переробку в портах України вантажів, які не перевозяться водним транспортом і за виконання робіт, вартість яких не включена в акордні ставки, або на які ставки не встановлені… плата стягується за вільними тарифами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про ціни та ціноутворення» вільні ціни (тарифи) встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари (послуги), крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

В договорі № 6К від 04.04.2013 сторони не узгоджували такого тарифу, як «Плата за вивантаження вугілля з вагонів на склад». Відсутній такий тариф і наказах по ДП «Бердянський морський торговельний порт» № 730 від 13.06.2013 та № 2364 від 20.12.2013.

Водночас, п. 2.6 договору № 6К від 04.04.2013 передбачено, що за заявкою експедитора порт має право виконувати додаткові роботи. Оплата в такому разі здійснюється на підставі затвердженою портом калькуляції та акта виконаних робіт, підписаного обома сторонами. Жодних калькуляцій та актів, які б підтверджували правомірність застосування ставки у розмірі 9,10 грн. за вивантаження 1 тони вугілля з вагонів на склад у листопаді 2013 року позивачем суду не надано, а тому позовні вимоги в цій частині заявлені безпідставно.

Плата за розстановку вагонів силами та засобами порту згідно рахунку складає 2156,00 грн. без ПДВ (11 вагонів за ставкою 196,00 грн. за 1 вагон).

Під даною послугою мається на увазі забирання вагонів з вугіллям, що прибуло на залізничну станцію Бердянськ, тепловозом порту, розстановка їх на залізничних шляхах порту для вивантаження згідно з технологічним регламентом, що прийнятий у Бердянському порту та подання порожніх вагонів після вивантаження на залізничну станцію Бердянськ. Тобто, маніпуляції з вагонами є допоміжними та здійснювались безпосередньо з вивантаженням вугілля - у листопаді 2013 року, протягом дії договору № 6К від 04.04.2013.

Згідно з п. 4.4 зазначеного договору тариф за послуги з розстановки вагонів силами та засобами порту складає 180,00 грн. за 1 вагон.

Як зазначив у своїх поясненнях представник позивача ставка у 196,00 грн. за 1 вагон затверджена наказом ДП «Бердянський морський торговельний порт» №2353 від 20.12.2013р., а її застосування обумовлене датою закінчення операції - 21.05.2014 (передачею товару на склад митниці). Не можна погодитись з таким твердженням, оскільки як зазначалось раніше, дана послуга надавалась у листопаді 2013 року, а не у травні 2014 року. Зміна вартості послуги в односторонньому порядку, через місяць після її надання суперечить принципам діючого законодавства та звичаїв ділового обігу.

Такої самої позиції суд дотримується відносно вимоги оплатити вартість послуги зачищення вагонів після забруднюючого вантажу за тарифом 115,46 грн. за один вагон на суму 1270,06 грн. Зачищення вагонів відбувається між вивантаженням та поданням порожніх вагонів на залізничну станцію Бердянськ, і дана операція також припадає на листопад 2013р. Застосування іншого тарифу, ніж встановлений п. 4.7 договору № 6К від 04.04.2013 (105,57 грн. за 1 вагон), є також безпідставним.

Згідно тексту позовної заяви вимога про стягнення плати за зберігання вантажу (на суму 137 291,33 грн. без ПДВ) ґрунтується на умовах договору № 6К від 04.04.2013. Проте, за зберігання з 01.01.2014 по 21.05.2014 позивач безпідставно застосовує ставку, визначену в договорі №26К від 02.01.2014.

Слід звернути увагу і на той факт, що позивачем застосовується граничний термін зберігання вантажу під митним контролем у 180 діб, встановлений в договорі №26К від 02.01.2014, а не 90 діб, як передбачено договором № 6К від 04.04.2013. Крім цього, навіть 180-добовий термін позивач порушив і передав вугілля на митницю через 199 діб.

В обґрунтування вартості послуги по зачищенню складських площ (690,105 тон за ставкою 0,88 грн. за 1 тону, що складає 609,29 грн. без ПДВ) позивачем, по-перше, не надано жодного доказу виконання цих робіт; по-друге, знову ж таки застосована ставка не передбачена договором.

Так, згідно з п. 4.6 договору № 6К від 04.04.2013 експедитор сплачує порту вартість зачистки складських площ після вивозу судової партії вантажу в розмірі 0,77 грн. за одну тонну вантажу.

В свою чергу, доказом факту вивозу судової партії вантажу може слугувати коносамент, або інший транспортний документ. Акт приймання-передавання майна №7 від 22.05.2014 не є транспортним документом, який підтверджує переміщення вантажу. Крім того, в судовому засіданні представник позивача повідомив, що передача майна на склад митниці є формальністю, вугілля територію порту не залишало.

Відсутність таких доказів також спростовує законність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення вартості робіт з переміщення вантажу (265,000 тонн вугілля на суму 5 084,98 гривень без ПДВ). Крім того, як зазначалося раніше, плата за виконання робіт, вартість яких не включена в акордні ставки, або на які ставки не встановлені (саме такими є послуги з переміщення вантажу), стягується за вільними тарифами. Доказів узгодження сторонами вартості послуги суду не надано.

Стягнення плати із застосуванням ставок, введених в дію Наказами по ДП «Бердянський морський торговельний порт» щодо даної послуги є неможливим за відсутності затвердженої портом калькуляції та Акту виконаних робіт, підписаного обома сторонами, як того вимагає п. 2.6 договору № 6К від 04.04.2013.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК України).

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 36 ГПК України).

Враховуючи відсутність належних доказів надання послуг, в тому числі відсутність підписаного між сторонами акту прийняття виконаних робіт, невідповідність підстав позову фактичним обставинам справи, господарський суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

В судовому засіданні 23.01.2015р. оголошені вступна та резолютивна частини рішення. Повний текст рішення складений та підписаний 28.01.2014р.

Суддя С.А.Гончаренко