ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 р. Справа № 914/4503/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Драгус розглянула справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Львівський хімічний завод", м.Львів.

До відповідача: Публічного акціонерного товариства "Дрогобицький завод автомобільних кранів", м.Дрогобич.

Про: стягнення 4424,50 грн.

За участю представників:

Від позивача: Прімєрова Н.Г. - представник;

Від відповідача: не з'явився;

Представникам роз'яснено права та обов'язки згідно ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством "Львівський хімічний завод" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Дрогобицький завод автомобільних кранів" про стягнення 4424,50 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання умов договору №1010 «ГТ» від 02.01.2013р. позивач поставив, а відповідач отримав промислову продукцію (газову суміш) на загальну суму 3412,80 грн, що підтверджується накладною №н0924/10 від 16.10.2013р. однак, всупереч умовам договору оплата за поставлену продукцію відповідачем не була здійснена. У зв'язку з невиконананням умов договору позивач нарахував відповідачу 224,12 грн - пені, 675,94 грн - інфляційних втрат та 111,64 грн - 3% річних.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 23.12.2014 року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 20.01.2015року.

В судове засідання 20.01.2015 року з'явився представник позивача, на виконання ухвали суду позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи витребовуваних судом документів, зокрема деталізований розрахунок інфляційних втрат за кожен місяць. Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити в судове засідання явку уповноваженого представника.

Ухвалою від 20.01.2015р. суд відклав розгляд справи на 28.01.2015р.

В судове засідання 28.01.2015р. з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задоволити, стягнути з відповідача 3412,80 грн - основного боргу, 224,12 грн - пені, 675,94 грн - інфляційних втрат та 111,64 грн - 3% річних.

Відповідач повторно явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, а матеріалів справи достатньо для її розгляду по суті, у відповідності до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

2 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Львівський хімічний завод" (далі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дрогобицький завод автомобільних кранів" (далі - Покупець) укладено договір №1010 «ГТ» (далі - Договір), згідно п. 1 якого Постачальник передає у власність Покупця, а Покупець приймає продукцію та оплачує її на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2 Договору Загальна (остаточна) вартість договору визначається, виходячи з кількості та вартості продукції, фактично прийнятої Покупцем від Постачальника протягом терміну дії даного Договору.

Відповідно до п. 3 предметом договору є суміші газові технічні К1 (6,0 м куб), вартість одного балона з доставкою з ПДВ становить 94,80 грн.

Відповідно до п. 6 Договору розрахунки по цьому договору проводяться шляхом попередньої оплати грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, за готівку в касу підприємства або у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству України.

Як передбачено п. 12 Договору Постачалльник доставляє продукцію згідно договору на умовах FCA франко-перевізник у відповідності до Інкотермс-2010, Покупець приймає доставлену продукцію і здійснює оплату за перевезення продукції згідно з договірною ціною, погодженою сторонами у цьому Договорі. Доставка продукції здійснюється Постачальником спеціально обладнаним автотранспортом до складу покупця протягом трьох днів з дня отримання письмової заявки Покупця поштою або по факсу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу продукцію, саме - суміш СО2-Ar в кількості 0,2160 тис м3 (36 балонів) загальною вартістю 3412,80 грн, що підтверджується накладною №н0924/10 від 16.10.2013р. Окрім цього, позивач долучив до матеріалів справи довіреність №463 від 15.10.2013р., видану Публічним акціонерним товариством "Дрогобицький завод автомобільних кранів" Зарубі С.Д. на отримання від ПАТ «Львівський хімічний завод» сумішей в кількості 72 балони.

Відповідно до п. 1.7. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 6 Договору у випадку прострочення платежу за отриману без попередньої сплати продукцію Покупець зобов'язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу.

За неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 17.10.2013р. по 17.04.2014р. в сумі 224,12 грн. Суд перевірив проведений позивачем розрахунок пені та прийшов до висновку, що пеня підлягає до стягнення у повному обсязі в сумі 224,12 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань, позивач нарахував відповідачу 675,94 грн - інфляційних втрат та 111,64 грн - 3% річних. Суд перевірив проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних та прийшов до висновку, що інфляційні втрати та 3% річних підлягають до стягнення у повному обсязі в сумі 675,94 грн - інфляційних втрат та 111,64 грн 3 % річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю в сумі 3412,80 грн - основного боргу, 224,12 грн. - пені, 675,94 грн - інфляційних втрат та 111,64 грн - 3 % річних.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача в сумі 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625 ЦК України, 193 ГК України, ст. ст.28, 33, 35 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дрогобицький завод автомобільних кранів" (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, буд. 22, Ідентифікаційний код 00240158) на користь Публічного акціонерного товариства "Львівський хімічний завод" (79070, м.Львів, вул. Рахівська, 16, Ідентифікаційний код - 05761873) - 3412,80 грн - основного боргу, 224,12 грн. - пені, 675,94 грн - інфляційних втрат, 111,64 грн - 3 % річних та 1827,00 грн. - судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено 30.01.2015р.

Суддя Запотічняк О.Д.