ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" лютого 2015 р.Справа № 922/177/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Михайлюк В.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1, м.Мерефа
до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", с.Колонтаїв Харківської області
про визнання недійсним установочного документу
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність б/н від 27 листопада 2014 року),

відповідача - Захарова О.С. (довіреність б/н від 03 грудня 2014 року).

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2015 року позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсними статті 3, 66, 77, 78 статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" (відповідача), як такі, на його думку, що порушують вимоги чинного законодавства України, а також його права та інтереси як учасника кооперативу на участь в управлінні справами кооперативу.

Крім того, позивач просив суд накласти арешт на все майно відповідача та рахунки у банківських установах, а також заборонити відповідачу укладати договори та інші угоди щодо відчуження або придбання майна в якості вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 січня 2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03 лютого 2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 03 лютого 2015 року підтримав заяву щодо вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні 03 лютого 2015 року проти відповідної заперечував.

Суд, розглянувши вимогу позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, зазначає наступне.

Господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду (ст.66 ГПК України).

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/2776 від 12 грудня 2006 року „Про деякі питання практики забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", у вирішенні питання про вжиття заходів до забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

До того ж, за приписами п.3 Пленуму постанови Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26 грудня 2011 року, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В даному разі позивачем не надано доказів того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Відсутні такі докази й в матеріалах справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою, а тому суд не вбачає правових підстав для її задоволення.

Суд звертає увагу позивача, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Таким чином, заявник не позбавлений можливості звернутись до господарського суду повторно.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В заяві позивача про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

Суддя К.В. Аріт