ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 січня 2015 року Справа № 910/2694/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіМележик Н.І.,
суддів:Губенко Н.М.,
Дунаєвської Н.Г.,
Кочерової Н.О.,
Самусенко С.С.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Козача бухта"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 03.11.2014
у справі№ 910/2694/14
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Козача бухта"
до Обслуговуючого кооперативу "Яхт-клуб "Козача бухта нова"
третя особаГромадська організація "Яхт-клуб "Козача бухта"
прознесення об'єкту

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Козача бухта" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання Обслуговуючий кооператив "Яхт-клуб "Козача бухта-нова" знести об'єкт самочинного будівництва, що знаходиться у західній частині земельної ділянки кадастровий номер 853640000:04:003:0108 на західному березі Козачої бухти у місті Севастополі, мотивуючи тим, що його будівництво суперечить умовам укладеного між сторонами інвестиційного договору від 28.08.2010.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2014, у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.11.2014 у справі №910/2694/14 постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Козача бухта" подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 03.11.2014 у справі №910/2694/14, в якій заявник просить скасувати зазначену постанову та прийняти нову постанову.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 12.08.2014 у справі №904/9175/13, мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини четвертої та частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий господарський суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно на таких підставах: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета та підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У постанові від 03.11.2014 у справі №910/2694/14, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача знести спірний об'єкт будівництва, оскільки позивачем не доведено належними доказами порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за інвестиційним договором або інших порушень вимог діючого законодавства; не надано будь-яких доказів на підтвердження нецільового використання орендованої земельної ділянки (щодо здійснення відповідачем саме будівництва житлового комплексу, а не спортивного комплексу як передбачено інвестиційним договором) та доказів звернення до відповідних органів та установлення ними факту самочинного будівництва відповідачем спірного об'єкта.

Водночас у постанові від 12.08.2014 у справі №904/9175/13 суд касаційної інстанції, виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, підтримав висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача, шляхом знесення за власний рахунок самовільно споруджених будівель. При цьому, суд касаційної інстанції виходив з доведеності належними доказами факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні позивача, та здійснення самочинного будівництва за відсутності доказів надання відповідачу земельної ділянки відповідного призначення, що порушує права позивача на користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, а свідчать лише про наявність у згаданих справах різних фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, залежно від яких суд касаційної інстанції дійшов відповідних правових висновків та застосував відповідні норми матеріального права.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Козача бухта" у допуску справи №910/2694/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. Мележик
Судді Н. Губенко
Н. Дунаєвська
Н. Кочерова
С. Самусенко