ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа № 911/5061/14

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства «Піраміда-Агро»;

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Шевченківське»;

про стягнення 77 821,28 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Тихенко Л.М. (довіреність № 1 від 02.01.2014 р.); Заєць Б.Б. (наказ № 1 від 14.03.2007р.)

від відповідача: Куценко О.В. (довіреність б/н від 10.07.2012 р.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Приватного підприємства «Піраміда-Агро» (позивач) до Приватного сільськогосподарського підприємства «Шевченківське» (відповідач) про стягнення 77 821,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.11.2014 року порушено провадження у справі № 911/5061/14 та призначено до розгляду на 23.12.2014 року.

22.12.2014 року до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н та б/д про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулось 23.11.2014 року представник відповідача не з'явився, сторони вимог ухвали від 27.11.2014 року не виконали. У зв'язку з чим, розгляд справи відкладався до 13.01.2015 року.

В судовому засіданні 13.01.2015 року відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги запеерчував частково та просив суд зменшити неустойку.

Також, в судовому засіданні 13.01.2015 року за клопотанням сторін продовжено строк розгляду справи. Розгляд справи відкладався до 27.01.2015 року.

В судовому засіданні 27.01.2015 року оголошувалась перерва до 02.02.2015 року.

В судовому засіданні 02.02.2015 року позивачем подано заяву № 10 від 01.02.2015 року про уточнення та збільшення позовних вимог, в якій позивач у зв'язку зі зміною міжбанківського курсу долара США до гривні в порівнянні з курсом,який існував на момент звернення до суду з позовом та збільшенням кількості днів прострочення платежу (на 67 днів), збільшив позовні вимоги, нарахувавши суму основного боргу з врахуванням курсової 61 473,54 грн., нарахував пеню в сумі 10 157,46 грн., 10 % річних від суми прострочення в сумі 5 757,64 грн.; 10 % штрафу в сумі 5 501,75 грн., всього в загальній сумі 82890,39 грн.

Також, в у відповідній заяві позивач врахував сплату відповідачем 27.01.2015 року 20 017,49 грн., яка в порядку визначеної умовами Договору черговості зарахована в погашення нарахованих штрафних і просить стягнути з відповідача 62 872,90 грн., з яких 61 473,54 грн. основного боргу та 1 399,36 грн. пені. Оскільки сплата відбулась після подання позову, позивач просить відшкодувати судові витрати в повному обсязі.

Як передбачено ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У п. 17 інформаційного листа від 20.10.2006 року N 01-8/2351 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року» Вищий господарський суд України зазначив, що відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог. Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Питання щодо повернення зайво сплаченої суми державного мита у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначених законодавством.

Оскільки, наведене позивачем зменшення позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів, судом було прийняте зменшення позовних вимог, у зв'язку з чим, нова сума позову складає 62 872,90 грн., з яких 61 473,54 грн. основного боргу та 1 399,36 грн. пені.

Відповідач проти позову заперечував та надав додаткові пояснення, в яких також просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані ними докази та пояснення, суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 23.05.2013 року між Приватним підприємством «Піраміда-Агро» (позивач, Продавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Шевченківське» (відповідач, Покупець) було укладено Договір товарного кредиту №13/02 (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов'язувався поставляти відповідачу товар відповідно до специфікацій, а відповідач зобов'язувався приймати та оплачувати товар.

У відповідності до п. 3.1. Договору Покупець сплачує Продавцю кошти за цим договором в розмірі та в строки, передбачені специфікацією на кожну окрему поставку.

Відповідно до специфікації №1 від 23.05.2013 року Покупець сплачує Продавцю 100 % від суми, що складає 3141,00 грн. до 28.05.2013року; відповідно до специфікації №2 від 23.05.2013 року Покупець сплачує Продавцю 40 % від суми, що складає 28007,00 грн. до 28.05.2013 року та 60 % від суми, що складає 42010,50 грн. до 25.09.2013 року; відповідно до специфікації № 3 від 23.05.2013 року Покупець сплачує Продавцю 100 % від суми, що складає 7040,00 грн. до 19.07.2013 року; відповідно до специфікації №4 від 23.05.2013 року Покупець сплачує Продавцю 100 % від суми, що складає 2500,00 грн. до 04.10.2013 року; відповідно до пецифікації № 5 від 23.05.2013 року Покупець сплачує Продавцю 100 % від суми, що складає 840,00 грн. до 25.10.2013 року.

Позивач зазначив та надав докази, що на виконання умов Договору ним в період з травня по жовтень 2013 року на адресу відповідача було поставлено товарів на загальну суму 86 538,49 грн., а саме: в травні 2013 року на загальну суму 3141,00 грн.; в червні 2013 року на загальну суму 70017,49 грн.; в серпні 2013 року на загальну суму 7040,00 грн.; в жовтні 2013 року на загальну суму 6340,00 грн. Відповідні обставини щодо поставки товару відповідачем не заперечені та не спростовуються.

Відповідач за поставлені товари розрахувався частково в загальній сумі 66521,00 грн., а саме: 24.05.2013 року на суму 3141,00 грн.; 30.05.2013 року на суму 10000,00 грн.; 02.08.2013 року на суму 7040,00 грн.; 09.08.2013 року на суму 5000,00 грн.; 02.10.2013 року на суму 2500,00 грн.; 24.10.2014 року на суму 3840,00 грн.; 14.11.2013 року на суму 2000,00 грн.; 16.12.2013 року на суму 2000,00 грн.; 21.03.2014 року на суму 10000,00 грн.; 05.06.2014 року на суму 5000,00 грн.

Позивач зазначив, що враховуючи обсяги поставленого товару та його оплати відповідачем, згідно розрахункових та платіжних документів сторін, неоплаченою залишилась поставка згідно Специфікації № 2 (Додатку № 2 до Договору товарного кредиту № 13/02 від 23.05.2013 року). Решта поставок були оплачені вчасно і в повному обсязі.

Поставка товарів на зазначену в позові суму підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними і відповідачем не заперечується та не спростовується.

Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу 24.03.2014 року. Відповідач у відзиві на позов визнав факт наявності заборгованості з оплати товару на суму 20017,49 грн., посилаючись на відсутність коштів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на п. 3.3 Договору, яким передбачено, що у випадку зміни курсу гривні,згідно з п. 3.2. Договору перерахунок вартості поставленої продукції здійснюється Продавцем в односторонньому порядку і є обов'язковим для виконання Покупцем.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що у випадку, коли курс дол.США/Євро до гривні на день перерахування коштів є вище курсу дол.США/Євро на день укладення Договору, сторони для визначення належної до сплати суми використовують формулу розрахунку, яка відображає курсову різницю на момент фактичної сплати.

З огляду на зміст п.п. 3.2, 3.3 Договору суд не приймає заперечення відповідача щодо необхідності внесення змін до Договору, оскільки відповідна зміна належної до сплати суми не пов'язана зі зміною ціни Договору.

Враховуючи п. п. 3.2., 3.3 Договору позивач здійснив перерахунок суми боргу з врахуванням курсової різниці гривні до дол.США на момент часткової сплати відповідачем простроченого боргу і часткові проплати зараховував в погашення заборгованості з врахуванням курсової різниці. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу з врахуванням курсової різниці згідно заяви про збільшення позовних вимог в сумі 61 473,54 грн. станом на момент розгляду справи.

Відповідач у відзиві на позов визнав заборгованість у сумі 20017,49 грн. В заперечення проти позову посилався на неправильне застосування позивачем формули нарахування курсової різниці та невірне визначення суми боргу.

У зв'язку з чим, позивач пояснив, що борг ПСП «Шевченківське» перед ПП «Піраміда-Агро» формується з неоплаченої поставки згідно Специфікації № 2 (Додатку № 2 до Договору товарного кредиту № 13/02 від 23.05.2013 року). Решта поставок були оплачені вчасно і в повному обсязі. Тому при розрахунку суми боргу і усіх штрафних санкцій всі інші Специфікації не враховувались, для розрахунку надано картку бухгалтерського рахунку 361 за період 01.01.13 року - 21.11.2014 року по Специфікації № 2 до Договору.

Зокрема, позивачем враховано, що відповідач оплатив 09.08.2013 року 5000 грн., 14.11.2013 року 2000 грн., 16.12.2013 року 2000 грн. і після проведених розрахунків станом на 16.12.2013 року заборгованість складала 51017,49 грн. У відповідності до визначеного сторонами в п. 3.2. Договору курсу, відповідна сума в еквіваленті до дол.США становила 6259,81 дол.США.

У зв'язку з подальшою зміною курсу гривні до дол.США, подальші оплати зараховувались позивачем з врахуванням зміненого курсу (для спрощення розрахунку суми сплати обраховувались по курсу дол.США і вираховувались з доларового еквіваленту суми боргу). Хоча, відповідні розрахунки здійснені не за наведеною в Договорі формулою, однак такі розрахунки не суперечать відповідній формулі і якщо провести розрахунки за формулою Договору, розрахунок буде більш громіздким, однак результат не зміниться. Крім того, відповідач не надав контррозрахунок позову.

Оскільки, позивач має безумовне право на визначення в односторонньому порядку суми боргу з врахуванням зміненого курсу валют при кожній сплаті (частковому погашенні боргу) сума боргу визначалась за міжбанківським валютним курсом дол.США до гривні на дату оплати.

Сторони в п. 3.3. Договору погодили безумовне право позивача перераховувати заборгованість в односторонньому порядку не лише під час сплати коштів (як у п. 3.2), а й у випадку зміникурсу гривні/дол.США, що є обов'язковим для виконання Покупцем. При цьому, відповідна умова Договору не ставиться в залежність від повідомлення Покупця про перерахунок чи інші умови застосування відповідної умови Договору.

Дійсно, в разі незастосування курсової різниці, заборгованість відповідача складала б як зазначено в у візиві позові 20017,49 грн., однак, оскільки позивач перераховував заборгованість під час кожної зміни курсової різниці, можливість чого сторони узгодили в п. 3.3. Договору, часткові проплати зараховувались в погашення заборгованості з врахуванням курсової різниці, відповідно сума боргу змінилась.

Згідно зі ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як визначено ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст.626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, заборгованість відповідача на момент розгляду спору складає 3709,93 дол. США, що за курсом на день подання позову (міжбанківський валютний курс Долара США до гривні на офіційному сайті Міністерства фінансів України станом на дату складення позову 21.11. 2014 року становить 15,58 грн.) складає 57800,71 грн., а згідно з заявою про збільшення позовних вимог з врахування курсу валют на момент подання такої заяви, сума боргу складає 61 473,54 грн.

У зв'язку з простроченням відповідачем сплати боргу позивач просить стягнути з відповідачча (з врахуванням заяви збільшення позовних вимог) пеню в сумі 10 157,46 грн., 10 % річних від суми прострочення в сумі 5 757,64 грн.; 10 % штрафу в сумі 5 501,75 грн., за наведений в позові період по день розгляду справи.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п. 7.6. Договору Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань здійснюється без обмеження строку, згідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 7.5 Договору, відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за даним Договором.

У відповідності до п. 7.2.1 Договору за несвоєчасну оплату товару Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі 0,5 % від простроченої суми за кожен день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на той період). Пункт 7.2.2 Договору передбачає за несвоєчасну оплату товару нарахування 10% річних від простроченої суми.

У відповідності до п. 7.4 Договору за грубе порушення умов Договору або невиконання його умов, як-то порушення строків виконання зобов'язання Покупець сплачує Продавцю штраф в розмірі 10 % від вартості товарів, по яких допущено прострочення виконання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (з врахуванням збільшення періоду нарахування) пені, штрафу, 10% річних (розмір погоджено сторонами в Договорі), відповідні нарахування проведені без врахування курсової різниці, на суму заборгованості, що відповідачем визнається у відзиві. Таким чином, позивачем правомірно нараховано пеню в сумі 10 157,46 грн., 10 % річних від суми прострочення в сумі 5 757,64 грн.; 10 % штрафу в сумі 5 501,75 грн., в загальній сумі складає 21416,85 грн., з яких вирахувано сплачену відповідачем суму 20 017,49 грн., тому задоволенню підлягає вимога про стягнення пені в сумі 1 399,36 грн. пені.

Враховуючи суму пені 1 399,36 грн., заявленої позивачем в заяві про уточнення позовних вимог, відсутні підстави вважати, що заявлена неустойка надмірно велика в порівнянні зі збитками кредитора. Крім того, відповідач не обґрунтував до якого розміру слід зменшити штрафні санкції. За таких обставин заява відповідача про зменшення штрафних санкцій відхилена судом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задовленняю в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі виходячи з нової ціни позову.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Шевченківське» (08114, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Гореничі, вул. Леніна, 205, код 30796166) на користь Приватного підприємства «Піраміда-Агро» (18028, м. Черкаси, вул. Енгельса, 263, оф.3, код 34924277) 61 473,54 (шістдесят одна тисяча чотириста сімдесят три) грн. основного боргу з урахуванням курсової різниці, 1 399,36 (одна тисяча триста дев'яносто дев'ять) грн. пені та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.02.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін