РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16251/14 16.01.15
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична група»

до Антимонопольного комітету України

про оскарження рішення

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники сторін:

від позивачаСівак Д.О. - представник
ввід відповідачаНовицький М.З. - представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетична група" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Антимонопольного комітету України про оскарження рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2014 повернуто позовну заяву без розгляду на підставі п. 3 ст. 63 ГПК України

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2014 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична група" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.08.2014 скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 29.09.2014 суддя Прокопенко Л.В. прийняла справу до свого провадження та призначила розгляд справи на 14.11.2014.

07.11.2014 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі.

10.11.2014 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі відповідно до підстав зазначених у відзиві.

10.11.2014 відділом діловодства суду від представника відповідача надано додаткові документи по справі.

В судовому засіданні 14.11.2014 оголошено перерву до 28.11.2014.

В судовому засіданні 28.11.2014 оголошено перерву до 09.12.2014.

В судовому засіданні 09.12.2014 оголошено перерву до 19.12.2014.

В судовому засіданні 19.12.2014 представником позивача надано заяву про продовження строку розгляду спору.

Представник відповідача не заперечив проти задоволення заяви.

В судовому засіданні 19.12.2014 представником відповідача надано клопотання про залучення до матеріалів справи документі, а саме копії листа Комітету від 02.12.2014 №300-20.3/04-10787 та копії листа УДППЗ "Укрпошта" від 08.12.2014 № 303/15-А-3434.

В судовому засіданні 19.12.2014 оголошено перерву до 16.01.2015.

В судовому засіданні 16.01.2015 представником позивача надано додаткові докази, а саме довідку від 08.12.2014 № 358.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.01.2015, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 16.01.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив: .

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Отже, приписами вищевказаної норми передбачено строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, який не може бути відновлено.

З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваного Рішення була надіслана відповідачем позивачу листом від 05.05.2014 р. № 20-26.13/12-4038.

Судом встановлено, що позивач отримав оскаржуване Рішення 12.05.2014 р. (копія повідомлення про вручення поштового відправлення № 249 міститься в матеріалах справи). Крім того суд зазначає, що рішення отримано уповноваженою особою, що підтверджується листом УДППЗ "Укрпошта" від 08.12.2014 № 303/15-А-3434.

Отже, спірне рішення мало бути оскаржено позивачем до 14.07.2014 р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява від 30.07.2014 р. про оскарження рішення була подана позивачем до господарського суду м. Києва 05.08.2014 р., що підтверджується вхідним штампом господарського суду міста Києва від 05.08.2014 р.

Таким чином, днем подання позовної заяви від 30.07.2014 р. про оскарження рішення слід вважати 05.08.2014 р., а отже наведена позовна заява подана позивачем до суду з пропуском встановленого частиною 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячного строку для оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.

Враховуючи те, що позивач пропустив двомісячний строк для оскарження рішення Антимонопольного Комітету України від 22.04.2014 р. №214-р, а пропущений строк не може бути відновлено, оскільки він є присікальним, то у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

Всі інші доводи та заперечення сторін та надані на їх підтвердження докази судом не приймаються на підставі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не мають значення для справи.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи пропуск встановленого ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строку для оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України та приймаючи до уваги неможливість його відновлення, господарський суд відмовляє в позові повністю.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текс складено

Суддя Л.В.Прокопенко