ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р.Справа № 5016/2330/2012(7/104
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Головея В.М., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.

за участю представників сторін:

від ПП Агрофірма «Серпень»: не з'явився

від ПП «ПСГОП «Агросвіт»: Герман О.С. - за дорученням

від ВДВС: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області

від 12 січня 2015 року

у справі № 5016/2330/2012(7/104)

за позовом Приватного підприємства „Агрофірма "Серпень"

до Приватного підприємства „Приватне сільськогосподарське орендне підприємство „АГРОСВІТ"

про стягнення 112861 грн. 27 коп.

та за зустрічним позовом Приватного підприємства „Приватне сільськогосподарське орендне підприємство „АГРОСВІТ"

до Приватного підприємства „Агрофірма "Серпень"

- про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 09/04 від 09.04.2012 р.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.01.2015 р. (суддя Семенчук Н.О.) у прийняті скарги Приватного підприємства „Приватне сільськогосподарське орендне підприємство „АГРОСВІТ" (далі Підприємство) на дії відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області (далі ВДВС) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України - відмовлено з посиланням на те, що вимоги скаржника про визнання неправомірними дій ВДВС щодо винесення постанови від 19.11.2014 р. про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 11503 грн. 48 коп., а також про визнання неправомірними дій ВДВС щодо списання за меморіальним ордером № 2 від 14.11.2014 р. з розрахункового рахунку Підприємства - 6019 грн. 42 коп. з призначенням платежу „кошти для ДВС при примусовому виконанні судовий наказ № 5016/2330/2012(7/104) виданий господарським судом Миколаївської області від 05.03.2013 р." належать до юрисдикції адміністративних судів, а тому названа скарга не підлягає розгляду в господарських судах України.

В апеляційній скарзі Підприємство просить ухвалу місцевого суду скасувати, оскільки вона не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалена з порушеннями норм матеріального і процесуального права та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Скарга мотивована тим, що, по-перше, відповідно до постанов Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» та від 24.10.2011 р. «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарський судам» скарги на дії ВДВС, пов'язані з виконанням рішення господарських судів повинні розглядатися господарським судом, який виносив рішення, по-друге, самостійне виконання боржником рішення суду після закінчення строку на добровільне виконання не є підставою для стягнення виконавчого збору, внаслідок чого оскаржена постанова є неправомірною та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Приватне підприємство „Агрофірма "Серпень" (далі Агрофірма) та ВДВС були своєчасно та належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, але не скористались своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.12.2012 р., що набрало законної сили, первісні позовні вимоги Агрофірми задоволені частково та на користь останнього з Підприємства стягнуто: 110250 грн. - боргу, 2033 грн. 30 коп. - пені, 406,66 грн. - 3% річних, 110 грн. 25 грн. - інфляційних витрат та 2234 грн. 66 коп. - понесених витрат по справі на сплату судового збору за подання позову, а решті частині первісного позову - відмовлено.

Зустрічний позов Підприємства до Агрофірми про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 09/04 від 09.04.2012 р. - залишений без задоволення.

Зазначене судове рішення набрало законної сили та 05.03.2013 р. місцевим судом виданий наказ на його виконання.

22.03.2013 р. Агрофірма пред'явила названий судовий наказ до ВДВС для його примусового виконання.

Постановою ВДВС від 27.03.2013 р. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного наказу господарського суду та Підприємству наданий 10-денний строк для його добровільного виконання.

11.17.2014 р. від стягувача надійшла заява до ВДВС про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням наказу боржником.

Постановою ВДВС від 18.11.2014 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу від 05.03.2013 р. та виділено в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 11503 грн. 48 коп. та постанову про витрати в сумі 50 грн. та постановою ВДВС від 19.11.2014 р. відкрито виконавче провадження щодо стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 11503 грн. 48 коп.

06.01.2015 р. боржник звернувся до господарського суду Миколаївської області зі скаргою на дії ВДВС в якій просив:

- поновити строк на подачу скарги,

- визнати незаконними дії ВДВС щодо винесення постанови «Про стягнення з боржника виконавчого збору" від 19.11.2014 р. та скаути її;

- визнати незаконними дії ВДВС щодо списання меморіальним ордером № 2 від 14.11.2014 р. з розрахункового рахунку боржника 6019 грн. 42 коп. з призначенням платежу - кошти для ДВС при примусовому виконанні судового наказу № 5016/2330/2012(7/104), виданого господарським судом Миколаївської області від 05.03.2013 р.

Скарга мотивована тим, що 05.01.2015 р. боржнику стало відомо про відкриття ВДВС виконавчого провадження щодо стягнення з боржника виконавчого збору, так як оскаржувана постанова боржникові взагалі не направлялась, а тому строк на подання відповідної скарги пропущено з поважних причин та підлягає поновленню. Крім того, самостійне виконання боржником рішення суду після закінчення строку на добровільне виконання не є підставою для стягнення виконавчого збору, внаслідок чого оскаржена постанова є неправомірною та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Відмовляючи у прийняті вищезазначеної скарги Підприємства місцевий суд виходив з того, що вимоги скаржника про визнання незаконними дії ВДВС щодо винесення постанови «Про стягнення з боржника виконавчого збору" від 19.11.2014 р. та щодо списання за меморіальним ордером № 2 від 14.11.2014 р. з розрахункового рахунку боржника грошових коштів у сумі 6019 грн. 42 коп. з призначенням платежу «кошти для ДВС при примусовому виконанні судовий наказ № 5016/2330/2012(7/104) виданий господарським судом Миколаївської області від 05.03.2013 р.» підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а тому названа скарга не підлягає розгляду в господарських судах України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Але, з такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003 р., п. 9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» та п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" № 10 від 24.10.2011 р. - розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 121-2 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), незалежно від того, якою саме особою подано скаргу.

Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами ГПК України та оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Як вбачається з матеріалів справи дії ВДВС щодо прийняття постанови від 19.11.2014 р. „Про стягнення з боржника виконавчого збору" та щодо списання за меморіальним ордером № 2 від 14.11.2014 р. з розрахункового рахунку боржника 6019 грн. 42 коп. були вчинені при примусовому виконанні судового наказу № 5016/2330/2012(7/104), виданого господарським судом Миколаївської області 05.03.2013 р., про що прямо вказано в названих документах, а тому скарги на такі дії ВДВС підлягають вирішенню саме в господарських судах України, у зв'язку з чим протилежні висновки суду першої інстанції є помилковими.

Ці висновки апеляційного суду ґрунтуються на матеріалах справи, нормах чинного законодавства та сформованій судові практиці, зокрема Постановах Вищого господарського суду України від 04.07.2013 р. у справі № 2/5025/2168/11, від 17.03.2014 р. у справі № 31/271, від 18.07.2013 р. у справі № 9/151, від 04.07.2012 р. у справі № 5016/2239/2011.

З огляду на вищевикладене вважати оскаржену ухвалу законною та обґрунтованою - неможливо, а тому вона підлягає скасуванню, а справа передачі до місцевого суду для вирішення питання щодо прийняття скарги до розгляду.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 106 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 12.01.2015 р. у справі № 5016/2330/2012(7/104) - скасувати, а матеріали справи передати до названого суду для вирішення питання про прийняття скарги до розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.02.2015 року.

Головуючий суддя: Шевченко В.В.

Судді: Головей В.М.

Ярош А.І.