ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 10/39/5022-835/2011

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич М.І.

Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Сабан М.Р.- представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не з'явився;

від органу виконання судових рішень: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1", б/н від 29.12.2014

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.12.2014 (суддя Півторак М.Є.), винесену за результатами розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс - 1" на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області від 05.08.14 про зупинення виконавчого провадження №29013536 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 10/39/5022-835/2011 від 23.08.2011

у справі № 10/39/5022-835/2011

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1", с. Ставчани Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: державного підприємства "Залозецький спиртовий завод", смт. Залізці Тернопільської області

про cтягнення заборгованості в сумі 25 655, 40 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.12.2014 у справі № 10/39/5022-835/2011 визнано скаргу ТОВ «Транс-Сервіс-1» на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції України у Тернопільській області безпідставною.

У задоволенні скарги ТОВ «Транс-Сервіс -1» на постанову від 05.08.14 про зупинення виконавчого провадження № 29013536 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 10/39/5022-835/2011 від 23.08.2011 відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована, зокрема тим, що на час розгляду скарги у боржника відсутнє будь-яке майно, яке можна було б використати для погашення заборгованості перед кредиторами, оскільки відповідно до передавального акту боржник передав на баланс ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» майно, земельні ділянки, права та обов'язки.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач - ТОВ "Транс-Сервіс-1", звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.12.2014 та винести нове судове рішення, яким визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції України у Тернопільській області, що полягали у винесенні постанови від 05.08.2014 про зупинення виконавчого провадження №29013536 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 10/39/5022-835/2011 від 23.08.2011 та визнати недійсною постанову від 05.08.2014 про зупинення виконавчого провадження.

Зокрема, в апеляційній скарзі вказує на те, що боржник та ДП «Укрспирт» станом на час розгляду скарги є окремими юридичними особами, оскільки до внесення в Єдиний державний реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення юридичної особи, її цивільна правоздатність не припиняється. Щодо наявності передавального акту, скаржник зазначає, що такий є лише попереднім документом, який в подальшому, серед інших, буде слугувати підставою для внесення запису про припинення юридичної особи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.15 розгляд апеляційної скарги призначено на 03.02.15.

3 лютого 2015 року від органу виконання судових рішень надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній зазначає про обґрунтованість та законність ухвали місцевого господарського суду, відтак просить залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.12.2014 та винести нове судове рішення, яким визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції України у Тернопільській області, що полягали у винесенні постанови від 05.08.2014 про зупинення виконавчого провадження №29013536 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 10/39/5022-835/2011 від 23.08.2011 та визнати недійсною постанову від 05.08.2014 про зупинення виконавчого провадження.

Відповідач та орган виконання судових рішень явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки не повідомили.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заперечень на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2011 у справі № 10/39/5022-835/2011 позовні вимоги задоволено.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 23 000, 00 грн боргу, 1 357, 63 грн пені, 1 035, 00 грн інфляційних збитків, 262, 77 грн трьох процентів річних, 265, 55 грн в повернення сплаченого державного мита та 236, 00 грн за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства (пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

За приписом частин другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови, господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами частини першої і другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

23 серпня 2011 року Господарським судом Тернопільської області видано наказ про примусове виконання рішення.

4 жовтня 2011 року ВДВС Зборівського РУЮ винесено постанову № 29013536 про відкриття виконавчого провадження по вищевказаному наказу.

Управління ДВС ГУЮ у Тернопільській області листом від 30.07.2014 повідомило стягувача про можливу передачу даного виконавчого провадження до ВПВР УДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області.

Надалі, стягував звернувся з листом від 23.09.2014 до УДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області з проханням надати інформацію про хід виконавчих дій та отримав відповідь (№ 14629/31-03-23 від 24.10.2014), в якій останній, серед іншого, вказував що 05.08.2014 державним виконавцем ВПВР винесено на підставі п.1. ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» постанову про зупинення виконавчого провадження.

Відтак, стягувач звернувся до місцевого господарського суду в даній справі зі скаргою на постанову про зупинення виконавчого провадження.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 672 від 28.07.2010 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості" та наказу Міністерства аграрної політики України № 543 від 06.09.2010 "Про реорганізацію державних підприємств спиртової промисловості" здійснюється реорганізація спиртової галузі шляхом приєднання державних підприємств та об'єднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості до ДП "Укрспирт".

Відповідно до постанови Кабміну № 672 на базі майна ДП "Залозецький спиртовий завод" утворено Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт".

Станом на 20.01.2012 відповідно до актів прийому-передачі було передано майно із ДП "Залозецький спиртовий завод" на ДП "Укрспирт" (активи підприємства) на суму близько 15 000 000, 00 грн.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України № 672 від 28.07.2010 визначає, що ДП "Укрспирт" є правонаступником державного концерну "Укрспирт".

Згідно п. 1.2. статуту ДП "Укрспирт", що затверджений наказом Міністерства аграрної політики України № 481 від 10.08.2010 останнє є правонаступником Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт"), обласних державних об'єднань, що входять до його складу, а також державних підприємств спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, що належать до сфери управління Міністерства агропромислового комплексу щодо їх активів і боргових зобов'язань, пов'язаних з :

- провадженням ліцензованої діяльності з виробництва, експорту та оптової торгівлі спиртом етиловим;

- організаційним та матеріально-технічним забезпеченням функціонування ринку спирту етилового та алкогольної продукції.

У відповідності до вимог ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" 27.05.2014 представниками ДП "Залозецький спиртовий завод" та ДП "Укрспирт" складено передавальний акт, який затверджений заступником Міністра аграрної політики та продовольства України Дикун А.Є. Із змісту передавального акта вбачається, що ДП "Залозецький спиртовий завод" передано на баланс ДП "Укрспирт" майно, земельні ділянки, права та обов'язки.

В постанові про зупинення виконавчого провадження від 05.08.2014 вказано, що перевіркою в ЄДР встановлено, що наявний запис про припинення боржника, юридичної особи ДП "Залозецький спиртовий завод", про що складено акт державного виконавця від 22.05.2014.

Поряд з цим, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД № 393918 станом на 31.10.2014, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Пустомитівськго районного управління юстиції Львівської області Парус Ю.В., у графі «Відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення» 06.10.2010 внесено запис «в стані припинення, за рішення засновників».

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення .

Юридична особа припиняється в результаті передавання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації (ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюється за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках передбачених законом - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Статтею 107 ЦК України встановлений порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення. Так, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторів та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає Передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Підписані головою і членами комісії з припинення юридичної особи та затверджені учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, примірники передавального акту та розподільчого акту передаються в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, за місцем її державної реєстрації, а також в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи - правонаступника, за місцем її державної реєстрації .

Порушення положень частини другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб-правонаступників ( ч.ч. 2-4 ст. 107 ЦК України ).

Відповідно до п. 13 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" приєднання вважається завершеним з моменту державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються в результаті приєднання, та державної реєстрації відповідних змін до установчих документів.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

З наведеного вище вбачається, що до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення юридичної особи, її цивільна правоздатність не припиняється.

Наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджено, що станом на 31.10.2014 запис про припинення державного підприємства "Залозецький спиртовий завод", як юридичної особи, до Єдиного державного реєстру внесений не був.

Відповідно до п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Отже, враховуючи, що перебування юридичної особи у стані припинення підприємницької діяльності та вчинення дій, пов'язаних з її припиненням у зв'язку з реорганізацією, зокрема передача майна, ще не означає, що юридична особа вже є припиненою, відтак, правові підстави для зупинення виконавчого провадження відсутні.

Що стосується посилань місцевого господарського суду на наявність підписаного та затвердженого Заступником Міністра аграрної політики та продовольства України передавального акту від 27.05.2014, то виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства такий документ є попереднім документом, який в подальшому, серед інших, буде слугувати підставою для внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи - боржника.

Відтак, такі доводи є неправомірними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

У п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вказано, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що при вирішенні спору місцевий господарський суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та дійшов помилкового висновку про правомірність дій держаного виконавця та правомірність винесення постанови про зупинення виконавчого провадження.

Поряд з цим, з огляду на положення ст.ст. 44, 49 ГПК України, з відділу ПВР управління ДВС Головного управління юстиції України у Тернопільській області на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 609, 00 грн.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.12.2014 задоволити.

2.Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.12.2014 у справі № 10/39/5022-835/2011 скасувати.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції України у Тернопільській області, що полягали у винесенні постанови від 05.08.2014 про зупинення виконавчого провадження № 29013536 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 10/39/5022-835/2011 від 23.08.2011.

Визнати недійсною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції України у Тернопільській області від 05.08.2014 про зупинення виконавчого провадження № 29013536 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 10/39/5022-835/2011 від 23.08.2011.

3.Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції України у Тернопільській області (46021, м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" (81118, Львівська область, Пустомитівський район, с. Ставчани, ) 609, 00 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. На виконання постанови місцевому господарському суду видати наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

7. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.