РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25694/14 20.01.15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-гарант" м. Києва

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" м. Києва

про відшкодування шкоди, ціна позову 13031 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Ліповуз Д.І.,

від відповідача Скоповська Х.М.

СУТЬ СПОРУ:

у листопаді 2014 року Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-гарант" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 25 жовтня 2013 р. на 627-му кілометрі автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "ГАЗ 3302", д.н. АК 0809 АЕ, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Єстра" під керуванням Мельника В.В., та "ВАЗ 2109" д.н. АК 2611 АА, під керуванням його власника Трухіна О.Л.

Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "ГАЗ 3302", д.н. АК 0809 АЕ, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 16066,12 грн.

Позивач як страховик виплатив власнику пошкодженого автомобіля "ГАЗ 3302" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-SR/27-149-10033 від 24 вересня 2013 р. страхове відшкодування в розмірі 13031 грн.

З підстав ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 13031 грн. шкоди, а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні позов визнав частково у розмірі 10349,17 грн., в іншій частині проти позову заперечував, посилаючись на те, що вартість завданої шкоди не було зменшено на суму податку на додану вартість та передбаченої полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2155180 франшизи у розмірі 510 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 р. на 627-му кілометрі автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "ГАЗ 3302", д.н. АК 0809 АЕ, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Єстра" під керуванням Мельника В.В., та "ВАЗ 2109" д.н. АК 2611 АА, під керуванням його власника Трухіна О.Л.

Це підтверджується постановою Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 5 листопада 2013 р. у справі № 116/6651/13-п.

Унаслідок зіткнення автомобілів було пошкоджено автомобіль "ГАЗ 3302", д.н. АК 0809 АЕ, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду 16066,12 грн., розмір якої визначено на підставі звіту № 5172/1213 від 23 грудня 2013 р. про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертум-АВЕ".

Позивач як страховик згідно платіжного доручення № 2159 від 15 квітня 2014 р. виплатив власнику пошкодженого автомобіля " ГАЗ 3302" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-SR/27-149-10033 від 24 вересня 2013 р. страхове відшкодування в розмірі 13031 грн., що обчислене виходячи з характеру пошкоджень, за вирахуванням франшизи.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, котра одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Постановою Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 5 листопада 2013 р. у справі № 116/6651/13-п винним у вчиненні ДТП визнано Трухіна О.Л., якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність Трухіна О.Л. як власника автомобіля "ВАЗ 2109" д.н. АК 2611 АА, була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2155180 на підставі Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закону) відповідачем.

Таким чином, особами, відповідальними за завдані Товариству з обмеженою відповідальнісю "Єстра" збитки, в даному випадку є відповідач, відповідно до положень Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, та гр. Трухін О.Л. відповідно до вимог ст. 1188 ЦК у тій частині, що не підлягає відшкодуванню відповідачем як страховиком.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-SR/27-149-10033 від 24 вересня 2013 р. перейшло право вимоги, яке Товариство з обмеженою відповідальністю "Єстра" мало до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закону) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Як вбачається з вищевказаного платіжного доручення сума страхового відшкодування була виплачена позивачем безпосередньо на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Єстра" (потерпіла особа).

Зі страхового акту № СТ/13/0550 від 15 квітня 2014 р. та розрахунку до нього вбачається, що при визначенні розміру страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-SR/27-149-10033 від 24 вересня 2013 р. позивач не зменшував розмір оціненої шкоди на суму ПДВ, а виходив з умов п. 15.4.1., врахувавши коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля 70 %.

При цьому, виходячи зі звіту № 5172/1213 від 23 грудня 2013 р., щодо змісту якого у сторін відсутні заперечення, розмір матеріальної шкоди з урахуванням зносу (оціненої шкоди), зменшений на суму ПДВ, становить 13388,43 грн. (16066,12 грн. шкоди - 2677,69 грн. ПДВ).

Отже, розмір оціненої шкоди відповідно до вимог Закону є більшим від розміру шкоди, визначеного відповідно до умов договору добровільного страхування і заявленого позивачем до стягнення.

Тому заперечення відповідача про недотримання позивачем при визначенні розміру шкоди вимог п. 36.2. ст. 36 Закону є безпідставними.

При цьому, звертаючись з позовом позивач не вирахував встановлену договором обов'язкового страхування франшизу 510 грн., яка відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про страхування" стягненню не підлягає.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті страхового відшкодування, з нього на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підлягає стягненню 12521 грн. шкоди. (13031 грн. - 510 грн. франшизи).

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-гарант" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А, код 20842474) на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-гарант" (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, код 32382598) 12521 грн. шкоди, 1755,50 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар