ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р.Справа № 916/1748/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Журавльова О.О., Лисенко В.А.,

при секретарі судового засідання: Максиміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Малюк Є.В., за довіреністю;

від відповідача: Єрошенко О.Б., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19»

на рішення господарського суду Одеської області від 24 вересня 2014 року

по справі № 916/1748/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19»

до Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації»

про розірвання договору та стягнення 12830,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» про розірвання договору на виконання робіт по технічній інвентаризації №121 від 16.09.2013р. та стягнення 12830,00 грн. збитків за невиконання своїх обов'язків за договором.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24 вересня 2014 року (суддя Степанова Л.В.) в задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що позивачем в порушення ст.ст. 32, 33 ГПК України не доведено колегії суддів факту порушення відповідачем умов договору № 121 від 16.09.2013р. на виконання робіт по технічній інвентаризації, так як відповідачем було видано позивачу копію технічного паспорту на об'єкт нерухомого майна по вул. Лазо,2-б.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що недоведеність факту заподіяння позивачу збитків, завданих йому внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань щодо виконання робіт по технічній інвентаризації, свідчить про відсутність у діях відповідача елементів складу цивільного порушення, що, в свою чергу, унеможливлює покладення на КП „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" обов'язку відшкодувати збитки у спірних правовідносинах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права без повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що в порушення умов договору та положень Цивільного кодексу України виконавець за договором своєчасно не виконав прийняті на себе зобов'язання, у відповідях на запити відповідач не заперечував цього, та вимагав надати докази сплати замовником пайового внеску, для видачі технічного паспорту.

На думку апелянта, такі дії відповідача незаконні, оскільки умовами спірного договору не передбачено права виконавця затримувати видачу результатів виконаних робіт, та ще й при повній оплаті вартості робіт.

Крім того, апелянт зазначав, що недослідженим судом першої інстанції залишився той факт, що відповідач не надав до суду оформленого належним чином акту приймання виконаних робіт, тобто не довів належними та допустимими доказами факт повного виконання своїх обов'язків за договором.

На думку апелянта, лист Реєстраційної служби від 30.05.2014 року не підтверджує факт виконання відповідачем своїх обов'язків за договором.

Таким чином, враховуючи довготривале, починаючи з 28 жовтня 2013 року, небажання виконавця виконувати свої обов'язки за договором, апелянт заявляє про втрату інтересу до договору та відшкодування збитків, а саме повернення сплачених за договором коштів в сумі 12830 грн.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено в ході апеляційного розгляду, 16 вересня 2013 року між ТОВ „Пересувна механізована колона № 19" (Замовник) та Комунальним підприємством „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" (Виконавець) було укладено договір на виконання робіт по технічній інвентаризації №121. Відповідно до умов договору виконавець (КП „Білгород-Дністровське БТІ") прийняло на себе зобов'язання виконати роботи по технічній інвентаризації об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою м. Білгород-Дністровський, вул. Лазо, 2 б, та здати їх Замовнику.

В свою чергу, Замовник прийняв на себе зобов'язання оплатити вказані у п. 1.1. договору роботи в повному обсязі, шляхом передоплати.

Відповідно до п. 3.1 договору № 121 від 16.09.2013р. на виконання робіт по технічній інвентаризації передбачена договором робота виконується в термін (десяти) робочих діб.

На виконання договору позивачем здійснено передоплату вартості робіт, вказаних у п. 1.1. договору, в сумі 800,00 на розрахунковий рахунок Виконавця, що підтверджується платіжним дорученням № 420 від 23 вересня 2013 року.

В подальшому, після отримання від Виконавця рахунку на оплату повної вартості виконаних робіт, Замовник сплатив Виконавцю 12030,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 496 від 28 жовтня 2013 року.

В свою чергу, позивач зазначав, що виконавець в порушення умов Договору своєчасно не виконав прийняті на себе зобов'язання та не надав у встановлений строк результати технічної інвентаризації позивачу.

Позивачем на адресу відповідача направлялись листи № 87 від 08.11.2013 року, № 29 від 11.02.2014 року, № 1102/14-1 від 11.02.2014 року, з вимогою надати технічний паспорт торговельного комплексу (будівельно-господарчого супермаркету).

У відповідях на вказані листи від 26.11.2013р. та 24.02.2014р. відповідач стверджував, що технічні паспорти виготовлені в строки, однак, відповідно до п. 1.6. Порядку пайової участі у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Білгород-Дністровського, обов'язковим документом для Замовника, що має намір здати об'єкт будівництва в експлуатацію, для подання замовлення на технічну інвентаризацію об'єкта будівництва, є довідка управління містобудування та архітектури міста про сплату замовником пайового внеску. Таким чином, оригінал технічного паспорту буде видано лише після сплати пайового внеску.

Посилаючись на довготривале, починаючи з 28 жовтня 2013 року, невиконання відповідачем своїх обов'язків за договором, позивач звернувся до суду, заявляючи про втрату інтересу до договору та вимагаючи розірвання спірного договору та відшкодування збитків, а саме повернення сплачених за договором коштів у сумі 12 830 грн..

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача суми збитків та розірвання договору, виходячи з наступного.

Позовні вимоги вмотивовані посиланням на приписи ст.612 ЦК України, відповідно до якої боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що з позивачем не доведено факту втрати інтересу до виконання зобов'язання у зв'язку з простроченням кредитора, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач отримав копії матеріалів технічної інвентаризації, як-то передбачено п.4.5 договору та звертався за реєстрацією права власності на підставі зазначених матеріалів.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Положеннями ст.224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме:

- вина особи, яка заподіяла шкоду;

- протиправна поведінка заподіювача шкоди;

- наявність шкоди;

- причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки в такому випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено відповідачу вартість робіт: 23 вересня 2013 року оплачено 800,00 грн., 28 жовтня 2013 року оплачено 12030,00 грн.

16 жовтня 2013 року КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на громадський будинок - торгівельний комплекс, що знаходиться за адресою м.Білгород-Дністровський, вуо.Лазо, 2-б.

12 грудня 2013 року ТОВ «Пересувна механізована колона №19» звернулось до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського МРУЮ в Одеській області із заявою щодо реєстрації права власності, разом з копією технічного паспорту №7649 від 16.10.2013 року, завірену КП «Білгород-Дністровське БТІ» (а.с.68).

З матеріалів справи вбачається, що станом на 12.12.2013 року позивач отримав копію технічного паспорту, відповідно до умов п.4.5 договору, про що свідчить його звернення до Реєстраційної служби, з копією технічного паспорту, для реєстрації права власності, яке в подальшому і зареєстровано.

Крім того, слід зазначити, що технічний паспорт датований 16.10.2013 року, тоді як оплата була 23.09.2013 року та 28.10.2013 року, тобто роботи, передбачені п.1.1 договору, виконані без прострочення.

Таким чином, судова колегія зазначає, що апелянтом не доведено наявності збитків за договором, оскільки не доведено прострочення відповідача, а також не визначено в чому полягає шкода, яких збитків завдано йому внаслідок невиконання відповідачем умов договору, а також не доведено причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача.

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Апеляційний суд не вбачає підстав для розірвання договору на виконання робіт по технічній інвентаризації №121 від 16 вересня 2013 року з підстав ст. 651 ЦК України, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського МРУЮ в Одеській області з метою реєстрації права власності 12.12.2013р. з наданням копії технічного паспорту (а.с.68), що свідчить про виконання умов договору, а саме виготовлення технічного паспорту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач отримав те, на що розраховував при укладенні договору - технічну інвентаризацію об'єкту виконано, копії матеріалів технічної інвентаризації, та зареєстрував на підставі вказаних матеріалів право власності, що підтверджено сторонами при апеляційному перегляді, тобто мета договору досягнута.

Отже, судова колегія вважає, що, виходячи з викладеного, позивачем не доведено, чому виконання зобов'язання відповідачем втратило для нього інтерес, оскільки як встановлено вище, копія технічного паспорту відповідачем отримана, право власності на об'єкт зареєстровано, а тому судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для розірвання договору та стягнення збитків.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, позивачем не доведено невиконання своїх обов'язків відповідачем, не доведено наявності збитків, а також не визначено чому виконання зобов'язання відповідачем втратило для нього інтерес.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами, а позовні вимоги не доведені та необґрунтовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, п.1 ст.103,105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 24 вересня 2014 року по справі № 916/1748/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписаний 09.02.2015 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя О.О. Журавльов

Суддя В.А. Лисенко