ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.02.2015 Справа № 920/7/15
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/7/15

за позовом - Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Суми,

до відповідача - Управління соціального захисту населення Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області, м. С.-Буда Сумської області,

про стягнення 2917,07 грн.,

за участю представників:

позивача - Фарбітного С.Є.,

відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 2917,07 грн. заборгованості, з яких: 2613,07 грн. сума основного боргу за телекомунікаційні послуги за період з травня по листопад 2014 року, відповідно до договору про надання телекомунікаційних послуг № 15 від 16.04.2014 року та договору про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL № 1543 від 16.04.2014 року; пеня в сумі 83,36 грн.; інфляційні збитки в сумі 199,19 грн., 3 % річних в сумі 21,45 грн., а також судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, відзиву на позов не подав.

29.01.2015 року від відповідача до суду надійшов лист № 19 від 26.01.2015 року, в якому останній зазначає, що заборгованість за телекомунікаційні послуги буде погашена у разі збільшення річних асигнувань та просить суд розглянути справу без участі представника відповідача.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 43 та 33 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 75 названого Кодексу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 15 від 16.04.2014 року (надалі - договір № 1) та договір про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL № 1543 від 16.04.2014 року (надалі - договір № 2).

На виконання вимог пункту 1 договору № 1 та пункту 1.1 договору № 2 позивач надає відповідачу замовлені ним телекомунікаційні послуги та послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL.

У відповідності до вимог пункту 3.4.2 договору № 1, пункту 3.2.2 договору № 2, підпункту 6 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 року № 295 (надалі - Правила), статей 33, 36 Закону України «Про телекомунікації», абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги електрозв'язку.

Згідно пунктів 4.5, 4.16, 4.17, 4.18 договору № 1, встановлено кредитно-авансовий порядок надання послуг. Рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати). У разі не отримання рахунка до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, або здійснення розрахунків без застосування квитанцій (без надсилання рахунків), абонент повинен звернутися до служби розрахунків Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму. У разі застосування попередньої (авансової) системи оплати, абонент зобов'язаний до 20 числа місяця здійснити оплату послуг у розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді. Укртелеком проводить перерахунок суми до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, виходячи з фактично наданих послуг у розрахунковому періоді. Залишок авансу переноситься на наступний розрахунковий період. За отримані в кредит послуги міжміського та міжнародного телефонного зв'язку справляється додаткова плата у розмірі 2 % від суми нарахованої за розрахунковий період.

У відповідності до пунктів 5.1, 5.3, 5.4 договору № 2, розрахунок вартості послуг здійснюється щомісячно на підставі діючих тарифів позивача і залежить від обраного споживачем тарифного плану. Позивач виставляє єдиний рахунок на оплату телекомунікаційних послуг. Нарахування вартості послуги входить окремим рядком до єдиного рахунку за телекомунікаційні послуги, що надаються абоненту (відповідачу) позивачем. Відповідач проводить оплату за надані послуги щомісяця до 20 числа поточного місяця на підставі рахунків позивача, виставлених до 10 числа поточного місяця, що наступає за звітним. Додатково нараховується з ПДВ у розмірі, встановленому законодавством.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що в порушення умов договорів відповідач своєчасно та у повному обсязі не оплатив отримані телекомунікаційні послуги, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за період з травня по листопад 2014 року складає 2613,07 грн.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 610 названого Кодексу визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі статтею 612 цього ж Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 216, 217, 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Факт заборгованості відповідача перед позивачем за надані телекомунікаційні послуги повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема рахунками-актами за телекомунікаційні послуги за період з травня по листопад 2014 року (а.с. 25-31) та розрахунком суми боргу (а.с. 16).

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки відповідач всупереч діючого законодавства, зобов'язання щодо оплати вартості отриманих послуг не виконав, не надав суду доказів сплати даної заборгованості, а також враховуючи те, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за телекомунікаційні послуги в сумі 2613,07 грн. визнаються судом обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, на підставі положень пунктів 5.1, 5.2 договору № 1, пунктів 6.1, 6.12 договору № 2, частини другої статті 36 Закону України «Про телекомунікації», статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», статті 230 Господарського кодексу України, статей 549, 550 та частини першої статті 624 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в сумі 83,36 грн., нараховану за період з травня по жовтень 2014 року.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 83,36 грн., передбачені умовами договорів, укладених між сторонами, пеня нарахована з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», тому позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі статей 549-552 Цивільного кодексу України.

Крім цього, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 21,45 грн., інфляційні збитки в сумі 199,19 грн. за період з травня по грудень 2014 року.

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 21,45 грн. та інфляційних збитків у розмірі 199,19 грн. за період з травня по грудень 2014 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі положень статті 625 зазначеного Кодексу.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області (41000, Сумська область, м. С.-Буда, вул. Комуністична, 2, Ідентифікаційний код 03198014) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії ПАТ «Укртелеком» (40030, м. Суми, вул. Іллінська, 2, Ідентифікаційний код 23825401) заборгованість за телекомунікаційні послуги в сумі 2613,07 грн., пені в сумі - 83,36 грн., інфляційних збитків в сумі - 199,19 грн., 3% річних у сумі - 21,45 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.02.2014 року.

Суддя П.І. Левченко