ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 914/9/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді М.І.Хабіб

суддів О.В. Зварич

Я.О. Юрченка

при секретарі Мазепа Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів, № 112- 7803 від 17.12.14

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.12.2014, прийняту за наслідками розгляду скарги Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району на дії та постанову державного виконавця Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції про зупинення виконавчого провадження від 01.08.14 ВП № 43761646 при виконанні рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.14

у справі № 914/9/14

за позовом: Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району, Львівська область, Яворівський район, м. Яворів,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м.Львів,

про: зобов'язання поновити постачання електричної енергії на відключені об'єкти, відшкодування 55 650 грн 48 коп. суми недоотриманої електричної енергії та стягнення судових витрат.

За участю представників:

стягувача (позивача): Конанець А.Р. - представник (довіреність в матеріалах справи);

боржника (відповідача): Сапрун М.М. - представник (довіреність в матеріалах справи);

органу ДВС: не з'явився (повідомлений належним чином).

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2011 року стягувач - Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району ( далі - Яворівська КЕЧ району) звернулася до Господарського суду Львівської області в порядку ст.121-2 ГПК зі скаргою на дії ( бездіяльність) та постанову державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про зупинення виконавчого провадження від 01.08.2014 року ВП №43761646, в якій просила:

- визнати дії державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ Лукашкова О.А. щодо не надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про зупинення виконавчого провадження - неправомірними та незаконними;

- визнати доводи Яворівської КЕЧ району правомірними, а постанову державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ Лукашкова О.А. про зупинення виконавчого провадження від 01.08.14 з виконання судового наказу № 914/9/14 - недійсною;

- зобов'язати державного виконавця Лукашкова О.А. здійснити заходи щодо виконання судового наказу № 914/9/14 від 29.05.14

Скарга мотивована тим, що в порушення норм ст. 25 ЗУ « Про виконавче провадження» стягувачу не були надіслані постанови про відкриття та зупинення виконавчого провадження; про їх існування стягувач дізнався з відповіді Львівського МУЮ; що постанова від 01.08.2014 про зупинення виконавчого провадження суперечить вимогам абз.6 п. 3.7 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» та Рішенню Конституційного Суду України від 13.12.2012 у справі №1-26/2012, оскільки обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, а також, яка виникла до 1 січня 2013 року, тоді як рішення Господарського суду Львівської області прийняте про відшкодування вартості недоотриманої електроенергії за період з 15.11.2013 по 04.12.2013.

Стягувач також подав клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії органу ДВС поважними та поновлення вказаного строку. Клопотання обгрунтоване тим, що на момент звернення до суду із скаргою він не отримав від органу виконання жодної постанови щодо примусового виконання наказу №914/9/14. Стягувач зазначає, що до звернення до суду він вживав заходи та скеровував відповідні запити до Львівського МУЮ, Головного управління юстиції у Львівській області, Державної виконавчої служби, прокуратури м. Львова щодо виконання наказу та подав скаргу до суду лише коли йому стало відомо, що наказ не виконується. Також вказує на те, що в копії постанови про зупинення виконавчого провадження від 01.08.2014, яка надіслана йому Львівським МУЮ, зазначено іншого боржника, ніж в наказі №914/9/14, тому стягувачу не було достовірно відомо, що остання стосується саме виконання наказу №914/9/14.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.12.2014 у справі №914/9/14 (суддя Козак І.Б.) скаргу задоволено частково.

Визнано бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ Лукашова О.А. щодо надсилання стягувачу копій постанов про відкриття та зупинення виконавчого провадження ВП №43761646 незаконною.

Визнано постанову державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ від 01.08.2014 про зупинення виконавчого провадження ВП №43761646 недійсною.

В решті скаргу відхилено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована положеннями ст.124 Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 року у справі №1-26/2012, нормами ГПК України, постановою пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 №9.

Суд першої інстанції визнав причини пропуску стягувачем звернення до суду зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України поважними та відновив пропущений строк. При задоволенні скарги суд виходив з того, зокрема, що в матеріалах виконавчого провадження, поданих державним виконавцем, відсутні належні та допустимі докази надсилання стягувачу постанов про відкриття та зупинення виконавчого провадження. На думку суду, виконавче провадження не підлягало зупиненню, оскільки згідно з абз.6 п. 3.7 ст. 3 ( в ухвалі допущена описка, замість абзацу 6 пункту 3.7 статті 3 , вказана частина 5 пункту 3.7 статті3) Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» та відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 у справі №1-26/2012 обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, а також, яка виникла до 1 січня 2013 року, в той час як рішення Господарського суду Львівської області прийняте про відшкодування вартості недоотриманої електроенергії за період з 15.11.2013 по 04.12.2013. Заборгованість, яка присудження до стягнення з відповідача, виникла у зв'язку із відключенням електропостачання позивача, тому не є заборгованістю за енергоносії, а є за своєю суттю встановленою у договорі оперативно-господарською санкцією у вигляді відшкодування вартості недоотриманої електричної енергії.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, боржник - ПАТ "Львівобленерго" подало апеляційну скаргу, вважає її такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, просить ухвалу скасувати, а в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі. Скаржник зазначає, що ПАТ «Львівобленерго» внесене до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Крім того боржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав поважними причини пропуску строку звернення стягувача зі скаргою та відновив його. Також зазначає, що стягувач не надіслав йому копію скарги

Стягувач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.01-04/511/15 від 28.01.15) проти доводів апелянта заперечує та зазначає, що постанови про відкриття та зупинення виконавчого провадження не були надіслані йому органом виконання, були надіслані Львівським МУЮ їх ксерокопії після письмового звернення та отримані лише 09.09.14, при цьому в постанові від 01.08.2014 вказаний інший боржник. По суті спору стверджує, що спірні правовідносини не підпадають під дію ЗУ «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», а тому постанова про зупинення виконавчого провадження від 01.08.14 ВП №43761646 не відповідає вимогам чинного законодавства України. Вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

В судове засідання 03.02.2015 представники стягувача та боржника з'явилися та підтримали свої доводи.

Орган виконання відзив на апеляційну скаргу суду не надав, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштових відправлень, які є в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.03.2014 у справі №914/9/14 позов Яворівської КЕЧ району задоволено повністю. Зобов'язано ПАТ «Львівобленерго» поновити постачання електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії від 29.09.2006 №90100 на відключені електроустановки НТК РВіА В/Ч А4150 військового містечка №20 смт. Немирів Яворівської КЕЧ району. Присуджено до стягнення з ПАТ «Львівобленерго» на користь Яворівської КЕЧ району 55 650 грн. 48 коп. вартості недоотриманої електричної енергії та 2 867 грн. 50 коп. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.05.2014 року рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2014 року у справі № 914/9/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.07.2014 залишено без змін постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.05.2014 у справі №914/9/14.

На примусове виконання рішення в частині стягнення 55 650, 48 грн. вартості недоотриманої електричної енергії та 2 867,50 грн судового збору виданий наказ від 29.05.2014 №914/9/14, який стягувач 12.06.2014 пред'явив до виконання до ДВС Львівського МУЮ .

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із неотриманням інформації щодо вчинення виконавчих дій з виконання наказу від 29.05.2014 №914/9/14 стягувач звертався до Львівського МУЮ про надання такої інформації.

У відповідь на звернення стягувача Львівське МУЮ листом від 04.09.2014 № 18/01-37/1 / 798 повідомило, що 17.06.2014 наказ скеровано на виконання до Сихівського ВДВС Львівського МУЮ. До листа Львівське МУЮ додало ксерокопії постанов від 23.06.14 про відкриття виконавчого провадження ВП №43761646 та від 01.08.2014 про зупинення виконавчого провадження ВП №43761646, винесених державним виконавцем Лукашовим О.А. Сихівського ВДВС Львівського МУЮ.

Згідно з ксерокопією постанови від 23.06.14 відкрито виконавче провадження ВП №43761646 з виконання наказу №914/9/14 від 29.05.2014.

Згідно з ксерокопією постанови від 01.08.14 виконавче провадження з виконання наказу №914/9/14 від 29.05.2014 .зупинене на підставі п.15 ч.1 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження» у зв'язку із внесення боржника - ПАТ « Західенерго», до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Саме така за змістом постанова від 01.08.14 про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу №914/9/14 від 29.05.2014 була внесена органом виконання до реєстру постанов (а.с. 105)

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що органом виконання подана суду постанова від 01.08.14 про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу №914/9/14 від 29.05.2014, інша за змістом, в ній вказано про внесення боржника - ПАТ «Львівобленерго», до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» ( а.с. 92).

Встановивши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та доводи скаржника, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства (пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

В силу частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Аналогічне за змістом положення містить і частина перша статті 115 ГПК України.

За приписами частин першої і другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 5 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачеві та боржникові.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною першою статті 39 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 - 17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, постанова від 23.06.2014 про відкриття виконавчого провадження мала бути надіслана стягувачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, тобто, 24.06.2014; а постанова від 01.08.2014 про зупинення виконавчого провадження - не пізніше 04.08.2014 (01.08.2014 день тижня п'ятниця, наступний робочий день - понеділок - 04.08.2014).

Належних та допустимих доказів надсилання стягувачеві (повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, реєстрів поштових відправлень, фіскальних чеків тощо) названих постанов не подано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Як зазначено вище, згідно з постановою від 01.08.14 виконавче провадження з виконання наказу №914/9/14 від 29.05.2014 зупинене на підставі п.15 ч.1 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження» у зв'язку із внесення боржника до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 N 2711-IV.

Положенням пункту 15 частини першої статті 37 ЗУ « Про виконавче провадження» дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. N 18-рп/2012 у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 р. N 2711-IV.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. N 18-рп/2012 обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Згідно з абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 Закону «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується судовими рішеннями у справі №914/9/14, що за судовим наказом №914/9/14 підлягала до стягнення вартість недоотриманої Яворівською КЕЧ району з вини ПАТ «Львівобленерго» електроенергії за період з 15.11.2013 по 04.12.2013 в сумі 55 650,48грн, яка не є заборгованістю за енергоносії, а є за своєю суттю встановленою у договорі оперативно-господарською санкцією, а також підлягав до стягнення судовий збір в сумі 2 867,50грн.

Отже, стягнення цих сум не підпадає під визнечені законом обставини, які зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи боржника, погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами стягувача щодо неправомірності зупинення виконавчого провадження, та вважає, що при зупиненні виконавчого провадження державний виконавець не врахував положень абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 N 2711-IV, Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. N 18-рп/2012 та неправильно застосував положення пункту 15 частини першої статті 37 ЗУ « Про виконавче провадження», як наслідок, неправомірно зупинив виконавче провадження.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано задоволив скаргу в частині визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо надсилання постанов стягувачу та визнання незаконною постанови про зупинення виконавчого провадження.

Водночас, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні вимоги стягувача про зобов'язання державного виконавця здійснити заходи щодо виконання судового наказу, оскільки, як зазначено у п.7 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року N 14 у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом N 606-XIV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Колегія суддів відхиляє доводи боржника про неправомірність відновлення судом пропущеного стягувачем строку на подання скарги та про те, що суд мав залишити скаргу без розгляду з огляду на викладені обставини, зокрема, ненадсилання органом виконання стягувачеві постанов про відкриття та зупинення виконавчого провадження, наявність одних і тих же постанов про зупинення виконавчого провадження різних за змістом щодо боржника, та вважає, що місцевий суд підставно визнав поважними причини пропуску стягувачем строку звернення із скаргою в порядку ст.121-2 ГПК України та відновив цей строк. Крім того, статтею 121-2 ГПК не передбачено підстав залишення без розгляду скарги, прийнятої судом до розгляду. Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 №9, без розгляду залишається скарга, пропущений строк подання якої не відновлений.

Слід зазначити, що скарга розглянута судом першої інстанції за участю боржника, його представник брав участь в судових засіданнях, тому посилання боржника на те, що скарга не була надіслана йому стягувачем не можуть бути підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав для скасування ухвали місцевого господарського суду та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 103, 104, 105, 106, 121-2 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Господарського суду Львівської області від 12.12.2014 у справі №914/9/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 05.02.2015

Головуюча-суддя М.І. Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя Я.О. Юрченко