РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. Справа № 924/1432/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Бригинець Л.М.

суддів Тимошенко О.М.

суддів Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання Полюхович О.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГАС"

на рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.14 р.

у справі № 924/1432/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГАС"

про стягнення 7 664 030,79 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Чорний А.О. (довіреність № 87 від 02.10.2014 року)

Судом роз'яснено представнику відповідача права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. у справі № 924/1432/14 позов публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "Агас", м. Хмельницький про стягнення 7664030,79грн., з яких: 5627700,00 грн. поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів; 1250000,00 грн. простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів; 83286,12 грн. поточної заборгованості за нарахованими процентами; 581552,62 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 62512,95 грн. пені за простроченим кредитом, 28979,10 грн. пені за простроченими процентами; 30000,00 грн. штрафу за порушення неплатіжних умов Кредитного договору, задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Агас", м. Хмельницький, вул. Герцена, 10 (код 32877833) на користь публічного акціонерного товариства "Банк Форум", м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 7 (код 21574,00 грн. (п'ять мільйонів шістсот двадцять сім тисяч сімсот гривень 00 коп.) поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів, 1250000,00 грн. (один мільйон двісті п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 83286,12 грн. (вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят шість гривень 12 коп.) поточної заборгованості за нарахованими процентами, 581552,62 грн. (п'ятсот вісімдесят одну тисячу п'ятсот п'ятдесят дві гривні 62 коп.) простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 62512,95 грн. (шістдесят дві тисячі п'ятсот дванадцять гривень 95 коп.) пені за простроченим кредитом, 28951,64 грн. (двадцять вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят одну гривню 64 коп.) пені за простроченими процентами, 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.) штрафу за порушення неплатіжних умов кредитного договору. В позові в частині стягнення 27,46 грн. пені за несплату процентів відмовлено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Агас", м. Хмельницький, вул. Герцена, 10 (код 32877833) в дохід Державного бюджету України (по коду бюджетної класифікації 22030001, р/р 3002, отримувач коштів УДКСУ у м. Хмельницькому, код ОКРО 38045529, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, призначення платежу: "Судовий збір, код 03500128") судовий збір у розмірі 73080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень 00 коп.).

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Агас" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. у справі № 924/1432/14 в частині стягнення з ТОВ "Агас" 254876,87 гривень простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 5819,83 гривень пені за простроченими процентами та 30000 гривень штрафу за порушення неплатіжних умов кредитного договору.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агас" зазначає, що підставою для оскарження рішення суду першої інстанції є невірне застосування судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вважає, що з 13.06.2014 р. ПАТ "Банк Форум" не мав правових підстав для нарахування ТОВ "Агас" процентів за користування кредитними коштами та неправомірно нарахував ТОВ "Агас" проценти за користування кредитом у період з 14.06.2014 р. по 26.08.2014 р. в сумі 254876,87 грн. Неправомірним скаржник вважає і нарахування пені за несвоєчасне повернення процентів за користування кредитом у період з 14.06.2014 р. по 26.08.2014 р. всього на суму: 5819,83 гривень. ТОВ "Агас" вважає вимогу про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 30000 гривень безпідставною та необгрунтованою, оскільки на його думку позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували факти порушення відповідачем умов кредитного договору.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.12.2014 р. у складі колегії суддів: головуючої судді Бригинець Л.М., судді Тимошенко О.М., судді Демидюк О.О. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 26.01.2015 р.

22.01.2015 р. до Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів, наведених в апеляційній скарзі, просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. у справі № 924/1432/14 без змін та здійснити розгляд апеляційної скарги без участі представника ПАТ "Банк Форум".

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні 26.01.2015 р., перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ "Агас" зазначає, що з 13.06.2014 р. ПАТ "Банк Форум" не мав правових підстав для нарахування процентів за користування кредитними коштами, оскільки Правління НБУ прийняло постанову № 355 від 13.06.2014 р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум".

Нормативно скаржник покликається на ст. 2, ч. 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

На вказане колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

11 травня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "Форум" (далі - Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агас" (далі - Позичальник) укладено кредитний договір № 0037/07/17-KLІ (далі - договір), згідно умов якого позивач надає відповідачу кредит в сумі 12000000,00 грн. строком по 10.05.2008 р.

Відповідно до п. 1.2. Договору процентна ставка за користування кредитом складає 17 процентів річних.

Пунктом 4.1. Договору передбачено стягнення пені з відповідача у разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 0,2 процентів, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за кожен день прострочення.

В період з 30.11.2007 р. по 20.12.2011 р. між сторонами у справі було укладено 13 додаткових угод до Договору (а.с. 15-22).

Згідно додаткового договору №12 від 29.12.2010 р. до Кредитного договору № 0037/07/17-KLІ від 11.05.2007 р. пунктом 1.2. визначено, що кредитні кошти надаються строком по 31 грудня 2015 р. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17 процентів річних.

Слід також зазначити, що згідно всіх додаткових угод до Кредитного договору № 0037/07/17-KLІ від 11.05.2007 р. за користування кредитними коштами встановлена плата процентів річних змінювалась із 17 процентів до 21 процента. Повідомлення банку про збільшення вказаних процентів матеріали справи не містять.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем останній платіж за договором та проценти за користування кредитними коштами сплачено станом на 29.12.2010 р.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на підставі Постанови НБУ № 355 від 13.06.2014 р. було відкликано банківську ліцензію позивача та ініційовано процедуру його ліквідації (а.с. 82).

Порядок ліквідації банку врегульовано у главі 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до абз. 6 ст. 77 вказаного Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Тобто зазначений Закон є спеціальним Законом при ліквідації банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно з положеннями ч. 9 ст. 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Вказане узгоджується також з положенням пункту 4 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань.

Зміст ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" свідчить, що після призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що банк втрачає право на здійснення банківської діяльності та нарахування процентів за кредитними договорами з моменту прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури банку.

Положення Закону чітко не встановлюють обмежень щодо зупинення нарахування відсотків за кредитними договорами, укладеними Банком та Позичальником.

Оскільки Закон не містить застережень по цих договорах, є підстава застосувати вказані норми Закону по нарахуваних відсотках за укладеними між Банком та Боржником кредитним угодам.

Таким чином, з моменту прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 13.06.2014 р. № 355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" не підлягають нарахуванню відсотки та не застосовуються інші санкції за всіма видами заборгованості банку, отже за всіма кредитними договорами.

Відтак, позовні вимоги в частині нарахування процентів ТОВ "Агас" за користування кредитом у період з 14.06.2014 р. по 26.08.2014 р. в сумі 254876,87 гривень, а саме: за період з 14.06.2014 р. по 25.06.2014 р. в сумі 56271,52 гривень, за період з 26.06.2014 р. по 25.07.2014 р. в сумі 96099,36 гривень, за період з 26.07.2014 р. по 26.08.2014 р. в сумі 102505,99 гривень, задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агас" на користь публічного акціонерного товариства "Банк Форум" підлягає 326675,75 гривень (581552,62 - 254876,87 = 326675,75).

Проаналізувавши розрахунок пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в сумі 28979,10 грн., колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з доводами апеляційної скарги, зазначає, що оскільки нарахування процентів за користування кредитом у період з 14.06.2014 р. по 26.08.2014 р. є неправомірним, то неправомірним також є і нарахування пені за несвоєчасне повернення цих процентів, всього на суму 5819,83 гривень, а саме: пені в розмірі 878,76 гривень на суму 56271,52 гривень за період з 17.06.2014 р. по 16.07.2014 р.; пені в розмірі 1580,23 гривень на суму 56271,52 гривень за період з 17.07.2014 р. по 26.08.2014 р.; пені в розмірі 2748,7 гривень на суму 96099,37 гривень за період з 16.07.2014 р. по 26.08.2014 р.; пені в розмірі 612,14 гривень на суму 99302,68 гривень за період з 18.08.2014 р. по 26.08.2014 р.

Відтак, до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агас" на користь публічного акціонерного товариства "Банк Форум" підлягає 23131,81 гривень (28951,64 - 5819,83 = 23131,81).

При цьому, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги те, що відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення пені в сумі 27,46 грн., враховуючи наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позовні матеріали надіслані до господарського суду Хмельницької області 20.09.2014р., що підтверджується відміткою поштового штампу на конверті.

Отже, пеня в сумі 27,46 грн., яка нарахована за прострочення сплати 77100,00 грн. процентів за 17.09.2013 р., нарахована позивачем поза межами строку позовної давності, тому суд першої інстанції підставно відмовив у позовних вимогах щодо її стягнення.

В решті рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. у справі № 924/1432/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційний господарський суд погоджується з доводами місцевого господарського суду щодо стягнення простроченої заборгованості за кредитом, поточної заборгованості за кредитом та поточної заборгованості за нарахованими процентами до відкликання банківської ліцензії ПАТ "Банк Форум", враховуючи наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Положеннями ст. ст. 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав та обов'язків

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В кредитному договорі (з подальшими додатковими договорами) сторони встановили суму кредиту, строк кредиту та визначили, що за користування кредитними коштами встановлюється плата у вигляді процентів.

Відповідно до пунктів 1.2 та 2.3 укладеного сторонами кредитного договору в редакції додаткового договору № 12 від 29.12.2010 р. кредитні кошти надаються строком по 31.12.2015 р., при цьому повернення кредитних коштів здійснюється позичальником згідно з графіком. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17% річних.

Відповідно до п. 2.6 договору в редакції додаткового договору № 13 від 20.12.2011 р. проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником самостійно в валюті кредиту щомісячно, за період з 01 числа попереднього місяця по останній календарний день попереднього місяця включно та сплачуються позичальником щомісячно у період: з 1-го по 15-те число наступного місяця. Якщо останній день місяця, в якому клієнт має сплатити проценти, припадає на вихідний, святковий або іншій неробочий день, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних, святкових або неробочих днів.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Доказів сплати заявленої до стягнення простроченої та поточної заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом у повному обсязі відповідач не надав.

Остання сплата процентів датована 14.02.2014 р. за користування кредитом у січні 2014 року. В подальшому проценти не сплачувались.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1250000,00 грн., поточної заборгованості за кредитом в розмірі 5627700,00 грн. та поточної заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 83 286,12 грн. (період до відкликання банківської ліцензії).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача також 62512,95 грн. пені за простроченим кредитом та 28979,10 грн. пені за простроченими процентами згідно поданого розрахунку.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пенею відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 4.1 договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

Позивачем з врахуванням положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів в сумі 62512,95 грн. згідно поданого розрахунку та пеню за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в сумі 28979,10 грн. згідно поданого розрахунку.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків пені та відповідність їх нормам законодавства, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтоване здійснення нарахування 62512,95 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та задоволення позовних вимог в цій частині.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 30000,00 грн. штрафних санкцій за порушення неплатіжних умов кредитного договору.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо правомірного нарахування позивачем 30000,00 грн. штрафу та задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як зазначено в ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 статті 218 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Як убачається з умов кредитного договору, сторони встановили, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3. 3 договору, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5000 грн. (п. 4.4 договору).

Так, позивачем на підставі п. 4.4 договору нараховано до стягнення з відповідача 5000,00 грн. штрафу за невиконання відповідачем обов'язку щодо щомісячного здійснення 100% безготівкових розрахунків через поточні рахунки, відкриті в банку позивача, передбаченого п. 3.3.9 договору в редакції додаткового договору № 9 від 23.07.2010 р., в підтвердження чого надано довідку відповідача № 1/03 від 03.03.2014 р. про рух коштів по рахунку відповідача в ХФ "Приватбанк".

Також позивач нарахував відповідачу на підставі п. 4.4 договору 15000,00 грн. штрафу за невиконання в 4 кварталі 2013 р., 1 та 2 кварталах 2014 р. обов'язку, визначеного п. 3.3. договору в редакції додаткового договору № 12 від 29.12.2010р., щодо щоквартального надання банку переліку договорів оренди із зазначенням назв орендарів, орендованих площ за кожним договором, орендних ставок та інших суттєвих умов. Доказів, які б спростовували вищезазначене, відповідачем суду не подано.

На підставі п. 4.4 договору позивач нарахував відповідачу 10000,00 грн. штрафу за ненадання позивачу не пізніше двадцять п'ятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним фінансової та управлінської звітності за 1 та 2 квартал 2014 р.; обов'язок передбачений п. 3.3.5 договору в редакції додаткового договору №10 від 29.12.2010р. Відповідачем не надано суду доказів щодо виконання зазначеного обов'язку.

При цьому, судом звертається увага на положення ст. ст. 6, 627 ЦК України, якими визначено свободу договору та положення ст. 204 ЦК України, якими встановлено презумпцію правомірності правочинну та те, що кредитний договір № 0037/07/17-KLI від 11.05.2007 р. з подальшими додатковими договорами до нього не визнані недійсними.

Доводи апелянта в цій частині рішення суду першої інстанції не спростовують, а тому, на думку колегії суддів апеляційного суду, підлягають відхиленню.

Апеляційний господарський суд, з огляду на недоведеність безспірності вимог, які просив зарахувати відповідач та недоведеність настання строку їх виконання на час подання заяви, погоджується з висновком суду першої інстанції відносно непереконливих тверджень відповідача про припинення зобов'язань кредитора щодо сплати 2420176,52 грн. кредиту у зв'язку із зарахуванням зустрічної однорідної вимоги відповідно до ст. 601 ЦК України, ст. 203 ГК України на підставі заяви Сагалова Р.В. як поручителя перед ПАТ "Банк Форум" за виконання ТОВ "Агас" зобов'язань за кредитним договором про зарахування депозитних вкладів на суму 242994,49 доларів США, які відкриті на ім' я Сагалова Р.В., в рахунок платежів по кредитному договору.

При цьому, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що в даних спірних правовідносинах необхідно застосувати норми спеціального закону - Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими встановлено задоволення вимог кредиторів лише в межах ліквідаційної процедури, згідно встановленої черговості та виключається можливість задоволення вимог окремого кредитора позачергово, зокрема шляхом проведення зарахування вимог.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. по справі № 924/1432/14 в частині стягнення з ТОВ "Агас" 254876,87 гривень простроченої заборгованості за нарахованими процентами та 5819,83 гривень пені за простроченими процентами підлягають задоволенню, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та прийняти нове рішення. В решті рішення місцевого господарського суду варто залишити без змін, а доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. по справі № 924/1432/14 в частині стягнення з ТОВ "Агас" 30000 гривень штрафу за порушення неплатіжних умов кредитного договору - без задоволення.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України колегія суддів, враховуючи максимальний розмір судового збору, що підлягає до стягнення за розгляд позовної заяви, не змінює суму судового збору, стягнутого господарським судом Хмельницької області в дохід Державного бюджету України у даній справі.

Керуючись ст.ст. 49, 99,101,103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агас" на рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. у справі № 924/1432/14 задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. у справі № 924/1432/14 скасувати в частині задоволення позову публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "Агас", м. Хмельницький про стягнення 581552,62 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами та 28979,10 грн. пені за простроченими процентами.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Викласти абзац 2 резолютивної частини рішення господарського суду Хмельницької області від 08.12.2014 р. у справі № 924/1432/14 у такій редакції:

"Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агас", м. Хмельницький, вул. Герцена, 10 (код 32877833) на користь публічного акціонерного товариства "Банк Форум", м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 7 (код 21574,00 грн. (п'ять мільйонів шістсот двадцять сім тисяч сімсот гривень 00 коп.) поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів, 1250000,00 грн. (один мільйон двісті п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 83286,12 грн. (вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят шість гривень 12 коп.) поточної заборгованості за нарахованими процентами, 326675,75 грн. (триста двадцять шість тисяч шістсот сімдесят п'ять гривень 75 коп.) простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 62512,95 грн. (шістдесят дві тисячі п'ятсот дванадцять гривень 95 коп.) пені за простроченим кредитом, 23131,81 грн. (двадцять три тисячі сто тридцять одну одну гривню 81 коп.) пені за простроченими процентами, 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.) штрафу за порушення неплатіжних умов кредитного договору. Відмовити в позові в частині стягнення 254876,87 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами та 5819,83 грн. пені за несплату процентів."

В решті рішення залишити без змін.

3. Господарському суду Хмельницької області видати наказ на виконання даної постанови.

4. Матеріали справи № 924/1432/14 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Бригинець Л.М.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Демидюк О.О.