ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27 січня 2015 р. Справа № 9/156-10

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву №б/н від 12.01.2015 року фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про відстрочку виконання рішення суду по справі № 9/156-10

за позовом:Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул.Набережна Перемоги,50, м.Дніпропетровськ, 49094;просп.Юності, м.Вінниця, 43А, 21030)

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 21037);

до: фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Пирогова, 148, м. Вінниця, 21037)

про звернення стягнення на майно

при секретарі судового засідання Здорик Я.С.

За участю представників:

позивача: Ліфанова Л.М. - довіреність № 3812-О від 18.10.12;

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: ОСОБА_3 - директор;

В С Т А Н О В И В :

07.05.2013 р. господарським судом Вінницької області прийнято рішення по справі №9/156-10, яким позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством Комерційним банком " ПриватБанк" за кредитним договором №08/07-099 від 30.08.2007 року в розмірі 205755,11 доларів США, що еквівалентно 1 624 066,20 грн. звернуто стягнення на нерухоме майно - цілу частку магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., що знаходиться за адресою м.Вінниця, вул. Ватутіна, 15, що належить фірмі "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на праві приватної власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з публічних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 1310088,00 грн.

23.09.2013 року на виконання вказаного рішення суду видано відповідні накази.

14.01.2015 р. до господарського суду Вінницької області надійшла заява №б/н від 12.01.2015 року фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про відстрочку виконання рішення суду по справі № 9/156-10 на один рік.

Ухвалою суду від 16.01.2015 року заяву № б/н від 12.01.2015 фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю призначено до розгляду на 26.01.2015 року.

В судовому засіданні 26.01.2015 року оголошено перерву на 27.01.2015 року для надання заявником доказів в обґрунтування підстав відстрочки виконання рішення суду.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Представник відповідача 2 (заявника) в судовому засіданні 27.01.2015 року заяву від 14.01.2015 про відстрочку виконання рішення суду підтримав в повному обсязі та подав доповнену заяву з додатками.

Відстрочку виконання рішення господарського суду заявник обґрунтовує скрутним фінансовим становищем товариства, загрозою банкрутства. Також вказує на нестабільну соціально-політичну і економічну ситуацію в країні, знецінення національної валюти та майна підприємців.

Позивач в поясненнях №б/н від 26.01.15 та його представник в судовому засіданні проти заяви про відстрочку виконання рішення суду від 07.05.2013 р. у справі № 9/156-10 заперечив, мотивуючи тим, що наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення, не доводять конкретних обставин які ускладнюють виконання рішення суду.

Розглянувши подану заяву про відстрочку виконання рішення суду у справі №9/156-10, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, вищезазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки або розстрочки є під ставність цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Разом з тим законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Аналогічна позиція викладена у п. 10 постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", яким визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, тощо).

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, важке фінансове становище, відсутність грошових коштів, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання судового рішення, оскільки вони носять не особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача, яка за приписами статті 42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, відтак, не є підставою вважати збиткову фінансову діяльність відповідача винятковим випадком у розумінні суті статті 121 Господарського кодексу України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

Також суд враховує, що жодних доказів, які б свідчили про намагання заявника хоча б частково виконати рішення суду у даній справі матеріали справи не містять, внаслідок чого рішення суду не виконується протягом тривалого часу.

Заявником не обґрунтовано належними та допустимими доказами необхідність надання відстрочки виконання рішення суду саме на 1 рік і не подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із стягувачем в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у межах строку відстрочення, а не ухилення від його виконання на певний час.

При цьому, надана заявником копія договору № 26/12/14 від 26.12.2014 про наміри оцінюється судом критично, оскільки не свідчить про реальну можливість погашення боргу відповідачем (заявником) в майбутньому.

Разом з тим, заявником не надано доказів на підтвердження його звернень до позивача (стягувача) з пропозицією добровільного виконання рішення суду.

Крім того, вирішуючи питання про надання відстрочки виконання рішення, суд враховує не тільки матеріальне становище боржника, але й матеріальні інтереси стягувача, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси стягувача та може призвести до негативних наслідків для нього.

Суд зазначає, що складна економічна ситуація в країні і факт існування кризи на які посилається заявник в обґрунтування своїх вимог щодо відстрочки виконання рішення суду не можуть свідчити про неможливість виконати рішення суду у даній справі, оскільки факти наявності складної економічної ситуації в Україні та кризових явищ є загальними чинниками, які рівноцінно та в однаковій мірі впливають як на заявника - боржника так і на позивача - стягувача.

При розгляді заяви про відстрочку виконання рішення, суд також приймає до уваги наступні положення законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Стаття 115 ГПК України визначає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна. Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про те, що наведені заявником обставини та надані докази в якості підстави для відстрочки виконання рішення є непереконливими, не підтверджують неможливості чи ускладнення виконання рішення суду і даний випадок не може розцінюватись як винятковий, що є підставою для відмови у задоволенні заяви № б/н від 12.01.2015 року фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про відстрочку виконання рішення суду по справі № 9/156-10.

Керуючись ст. ст. 86, 87, 115, 121 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви № б/н від 12.01.2015 року фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про відстрочку виконання рішення суду по справі № 9/156-10 відмовити.

2. Копії ухвали надіслати відповідачу 1 рекомендованим листом.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу 1 (АДРЕСА_1, 21037);