КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа№ 910/17934/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Кобець М.О.

за участю представників:

від позивача: Ларіонова О.О. - представник за довіреністю від 01.08.2014 року;

від відповідача: Приходько Я.М. - представник за довіреністю від 30.01.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2014 року

у справі № 910/17934/14 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг»

до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною прийняти майно - кіоски металеві прямокутні збірно-розбірного типу, що розташовані у м. Києві по вул. Василенка, 2; бульв. Кольцова, 12; вул. Зодчих, 52-А; вул. Кільцева дорога, 3; вул. вул. Зодчих, 40-А; вул. Симиренка, 17-А; вул. Ірпінська, 78-А; вул. Зодчих, 58-А; просп. Корольова, 10, вул. Корольова, 7 з оренди та зобов'язати підписати акти приймання-передачі цього майна з оренди.

В ході розгляду справи позивач відмовився від частини позовних вимог, а саме від зобов'язання відповідача прийняти з оренди кіоски, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.. Ірпінська, 78-А та м. Київ, вул.. Кільцева дорога, 3 та зобов'язання підписати акти приймання-передачі зазначених кіосків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач неодноразово направляв на адресу відповідача листи з проханням прийняти з оренди кіоски та підписати акти приймання-передачі індивідуально-визначеного майна, однак відповідач прийняв з оренди лише два кіоски, розташовані за адресами: м. Київ, вул.. Зодчих, 40-а та м. Київ, вул.. Симиренка, 17-а.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2014 року у справі № 910/17934/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що повернення майна має відбуватись в порядку виконання рішення суду у справі № 30/283 в рамках виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А. та призначено до розгляду на 16.12.2014 року.

У судовому засіданні 16.12.2014 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення в обгрунтування своєї правової позиції.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.12.2014 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з п. 4 ст. 65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя в необхідних випадках зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати дії; витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитися з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, згідно наданих відповідачем довідок з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 30/283 відкрито декілька виконавчих проваджень, які знаходяться у виконанні різних державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві.

З метою встановлення стадій виконавчих проваджень щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва № 30/283, колегія суддів, на підставі ст. 65 ГПК України, звернулась з проханням до начальника Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про надання інформації.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року розгляд справи відкладено до 20.01.2015 року.

У судовому засіданні 20.01.2015 року представники сторін надали додаткові пояснення в обгрунтування своїх правових позицій.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року відкладено розгляд справи до 03.02.2015 року.

Представники сторін у судовому засіданні 03.02.2015 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.03.2006 року між Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» (орендар) було укладено договір оренди індивідуально-визначеного рухомого майна, що належить до державної власності № 011/0 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене рухоме майно, що належить до державної власності, а саме: приймальні пункти, які знаходяться на балансі орендодавця (далі - майно), загальна вартість якого за незалежною експертною оцінкою становить 390 770,50 грн., а орендар зобов'язується прийняти приймальні пункти та використовувати їх виключно з метою здійснення діяльності із збирання та заготівлі відходів як вторинної сировини, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п. 2.1. договору передача майна в оренду та повернення його орендодавцю здійснюється відповідними, спеціально уповноваженими на те фахівцями сторін за актом приймання-передачі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2011 у справі № 30/283, яке набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов договору згідно актів приймання-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв кіоски металеві, розміщені за адресами (м. Київ): вулиця Василенка, 2; бульвар Кольцова, 12; вулиця Зодчих, 52-А; вулиця Кільцева дорога, 3; вулиця Зодчих, 40-А; вулиця Симиренка, 17-А; вулиця Ірпінська, 78-А; вулиця Зодчих, 58-А; проспект Корольова, 10; проспект Корольова, 7.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, передання відповідачем позивачу вищезазначених кіосків є фактом, який не доводиться знову у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 11.2. договору термін оренди закінчується 31.03.2009 року. Додатковою угодою № 1 від 27.02.2009 сторонами продовжено термін дії договору до 01.03.2010 року.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2011 року у справі № 30/283 встановлено, що відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 від 27.02.2009 за відсутності заяв сторін щодо припинення договору оренди, договір оренди був пролонгований до 01.03.2012 року.

Водночас, рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2011 року у справі № 30/283 розірвано договір оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності № 011/о від 01.03.2006 та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» повернути Державному підприємству з питань поводження з відходами як вторинною сировиною індивідуальне визначене рухоме майно, - кіосків металевих прямокутних збірно-розбірного типу, розташованих за адресами (м. Київ): вулиця Василенка, 2; бульвар Кольцова, 12; вулиця Зодчих, 52-А; вулиця Кільцева дорога, 3; вулиця Зодчих, 40-А; вулиця Симиренка, 17-А; вулиця Ірпінська, 78-А; вулиця Зодчих, 58-А; проспект Корольова, 10; вулиця Корольова, 7.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 5.9. договору у разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов'язаний не пізніше 10 календарних днів повернути орендодавцю або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно за приймально-передавальним актом у належному, технічно справному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

Беручи до уваги вищевказані норми права, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обов'язок повернення орендованого майна з оренди із складанням відповідного акту приймання-передачі покладено на орендаря.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що між сторонами існують відносини про повернення майна, що вже засновані на примусовому виконанні судового рішення у справі № 30/283. За таких обставинах, боржник за будь-яких підстав повинен виконати судове рішення в рамках виконавчого провадження в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Однак, колегія суддів не погоджується із вищевказаними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди

Договором оренди № 011/0 було передбачено, що у разі розірвання договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю або підприємству, вказаному орендодавцем майно за приймально-передавальним актом.

Обов'язок орендаря повернути майно після припинення договору оренди кореспондується обов'язку орендодавця прийняти таке майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово направляв на адресу відповідача листи та акти приймання-передачі індивідуально визначеного майна.

Так, 21.12.2011 року ТОВ «Крамар Рісайклінг» направило відповідачу лист вих. № 895 з проханням прийняти з оренди орендовані кіоски, до якого були додані два примірники акту приймання-передачі індивідуально-визначеного майна.

13.06.2012 року ТОВ «Крамар Рісайклінг» направило відповідачу лист вих. № 431, в якому повідомляло про готовність передати позивачу зазначене в судовому рішенні по справі № 30/283 майно та просило визначити відповідальних осіб з питання виконання зазначеного рішення та прийому майна. Подібного змісту листи з проханням направити своїх представників та визначити дату та час передачі кіосків направлялись на адресу позивача (вих. №429 від 12.06.2012 р., вих. № 432 від 15.06.2012, вих. № 433 від 15.06.2012, вих. № 435 від 22.06.2012, вих. № 455 від 05.07.2012, вих. № 458 від 07.07.2012, вих. № 463 від 11.07.2012, вих. № 466 від 13.07.2012).

Аналогічні листи та додані до них акти прийманні-передачі кіосків були направлені на адресу відповідача 04.09.2014 року, 08.10.2014 року.

Однак, відповідні листи залишились без відповіді та будь-якого реагування зі сторони відповідача. Таким чином, позивач не ухилявся від виконання свого обов'язку, намагаючись повернути майно з оренди. В свою чергу, відповідач не надав суду жодного доказу вчинення будь-яких дій, спрямованих на прийняття майна. Обґрунтованих пояснень відмови від підписання актів та направлення представників для огляду і прийняття майна не надав.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2014 року у справі № 910/13043/14, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 року за позовом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» про стягнення 595 115, 81 грн. неустойки за користування кіосками встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогою повернути майно або з пропозицією узгодити час та місце повернення майна, провести огляд технічного стану майна, підписати акти приймання-передачі. Натомість, як вбачається з позовної заяви, позивач продовжував і після розірвання договору нараховувати ТОВ «Крамар Рісайклінг» орендну плату за майно, яким відповідач фактично не користується.

Позивач не довів, що ТОВ «Крамар Рісайклінг» будь-яким чином перешкоджало у доступі представників Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною до кіосків, а відтак - позивач мав об'єктивну можливість в будь який момент оглянути технічний стан цих кіосків, висунути свої зауваження та фактично прийняти кіоски.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вказані обставини на підставі ст.. 35 ГПК України не доводяться знову у даній справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що окрім обов'язку орендаря повернути орендоване майно, наявний обов'язок орендодавця прийняти дане майно.

Водночас, у даному випадку саме відповідач ухиляється від вчинення будь-яких дій спрямованих на прийняття орендованого майна.

Щодо посилання відповідача та суду першої інстанції на те, що відносини між сторонами вже засновані на примусовому виконані рішення у справі № 30/283, а тому позивач повинен виконати рішення в рамках виконавчого провадження, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Для встановлення обставин щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 30/283, колегія суддів, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року зобов'язала Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві надати матеріали виконавчого провадження по виконанню вищевказаного наказу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження по виконанню наказу № 30/283 були відкритті же в 2012 році. Водночас, із зазначених виконавчих проваджень не вбачається вчинення державними виконавцями всіх можливих дій для виконання наказу № 30/283.

Натомість, матеріали справи містять докази намагання виконати вищевказане рішення суду з боку позивача (направлення листів на адресу відповідача щодо прийняття кіосків).

Крім того, ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право боржника самостійно виконати рішення суду та уникнути додаткових витрат у зв'язку із примусовим його виконанням. А тому, висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «Крамар Рісайклінг» не має права в добровільному порядку повернути кіоски суперечить законодавству України.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що обов'язок орендаря передати орендоване майно кореспондується із обов'язком орендодавця прийняти це майно, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача прийняти кіоски є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що кіоск, який знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Корольова, 10 був прийнятий відповідачем з оренди 18.11.2014 року, що підтверджується актом приймання-передачі майна, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції на дату його винесення.

Крім того, як зазначалося вище, у разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов'язаний не пізніше 10 календарних днів повернути орендодавцю або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно за приймально-передавальним актом у належному, технічно справному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду (п. 5.9 договору).

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п. 2.4 договору).

Згідно із ч. 2 ст. 795 ЦК України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Таким чином, аналіз вказаної норми свідчить, що особа на підтвердження виконання зобов'язання за договором найму вправі в судовому порядку вимагати прийняття від неї майна, яке було предметом договору, та отримання документа (акта) про таке прийняття як підтвердження виконання нею зобов'язання.

Беручи до уваги те, що факт прийняття майна з оренди підтверджується шляхом складання акту приймання-передачі майна, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача підписати акти приймання-передачі кіосків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2014 року скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2014 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2014 року у справі № 910/17934/14 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Зобов'язати Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (02090, м. Київ, вул. Лобачевського, 23 В; ) прийняти у Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» (03061, м. Київ, вул.. Героїв Севастополя, 29, кв. 64; ) з оренди:

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 2;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 12;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 52-А;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 58-А;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, пр. Корольова, 10;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, вул. Корольова, 7.

5. Зобов'язати Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (02090, м. Київ, вул. Лобачевського, 23 В; ) підписати з Товариством з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» (03061, м. Київ, вул.. Героїв Севастополя, 29, кв. 64; ) акти приймання-передачі індивідуально-визначеного майна з оренди:

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 2;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 12;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 52-А;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 58-А;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, пр. Корольова, 10;

- кіоск металевий прямокутний збірно-розбірного типу, розташований за адресою: м. Київ, вул. Корольова, 7.

6. Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (02090, м. Київ, вул. Лобачевського, 23 В; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» (03061, м. Київ, вул.. Героїв Севастополя, 29, кв. 64; ) 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

7. Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (02090, м. Київ, вул. Лобачевського, 23 В; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар Рісайклінг» (03061, м. Київ, вул.. Героїв Севастополя, 29, кв. 64; ) 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

9. Матеріали справи № 910/17934/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко