ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 911/5594/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІОЛ СОЛАР";

про стягнення 1 733 582,76 євро та 11 158 644,76 дол. США

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача : Бауліна В.О. (довіреність № 19-11/161 від 24.11.2014 р.), Кур'ята В.В. (довіреність № 19-11/157 від 24.11.2014 р.);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІОЛ СОЛАР" про стягнення 1 733 582,76 євро та 11 158 644,76 дол. США заборгованості за Договором кредитної лінії № 4 від 08.02.2011 року.

Позов було прийнято Господарським судом Київської області у відповідності до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.12.2014 року порушено провадження у справі № 911/5594/14 та призначено до розгляду на 05.01.2015 року.

В судове засідання, яке відбулось 05.01.2015 року представник відповідача не з'явився, сторони вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 26.12.2014 року не виконали, у зв'язку з чим розгляд справи відкладався до 27.01.2015 року.

19.01.2015 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог № 55/2-08/52-394 від 16.01.2015 року, в якій посилаючись на п. 3.3.1 Договору останній просить стягнути з відповідача всю суму Кредиту (включаючи нараховані та несплачені проценти, пеню, 3 % річних).

Судом враховано рекомендації Вищого господарського суду України, що викладені в інформаційному листі від 05.06.2014 року № 01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким визначено, що неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, підтверджується повідомленням від 04.04.2014 № 33-20.606 Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим.

Крім того, у зв'язку з надходженням до Господарського суду Київської області повідомлення Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Київської міської дирекції №33-20-606 від 04.04.2014 року про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим, з метою забезпечення процесуальних прав відповідача та відсутністю у господарського суду визначених законом можливостей, судом було запропоновано позивачу надіслати відповідачу копії ухвал у справі кур'єрською службою доставки.

На виконання вимог ухвал суду від 26.12.2014 року, 05.01.2015 року позивач надав докази надіслання на адресу відповідача копій вищезазначених ухвал у справі № 911/5594/14 за допомогою служби доставки «Exmoto».

Відтак, суд здійснив всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи № 911/5594/14. Крім того, всі процесуальні документи суду у справі № 911/5594/14 занесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

В судовому засіданні 27.01.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Однак, відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, в судове засідання 27.01.2015 року не з'явився, вимог суду виконав, відзив на позов не надав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений, відзив на позов без поважних причин не наданий, суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2011 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", позивач, Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРІОЛ СОЛАР" (відповідач, Позичальник) було укладено Договір кредитної лінії № 4 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, в редакції укладених до нього Додаткових договорів, Банк зобов'язується надати на умовах цього Договору, а Позичальник зобов'язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки Кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування Кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Договору).

Кредит надається у вигляді мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 07.02.2021 року (п. 2.2 Договору).

Сторони погодили суму Максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 13 438 943,60 євро та 56 518 446,00 дол. США (п. 2.3 Договору в редакції Додаткового договору № 5 від 24.06.2011 року).

Кредит Позичальнику може надаватися в такій валюті: в національній валюті (гривня), в доларах США, в Євро.

Погашення Основної суми боргу (його частини) здійснюється у валюті надання Кредиту (його частини) (п. 2.3.1 Договору).

Сторони погодили графік погашення кредиту в наступні строки, а саме: щомісячно починаючи з лютого 2014 року (83 місяці) по 159 987,00 євро та 672 838,00 дол. США; не пізніше 07.02.2021 року (84-ий місяць) 160 022,60 євро та 672 892,00 дол. США (п. 2.3.5 Договору в редакції Додаткового договору № 10 від 28.02.2012 року).

Кредит надається траншами з позичкового рахунку в безготівковому порядку на такі цілі (далі - цільове призначення): для фінансування будівництва сонячної електростанції (проект «Будівництво сонячної електростанції (АР Крим, Сакський район, с. Охотникове встановленою потужністю 20 МВт), а також інших витрат, пов'язаних з експлуатацією збудованого об'єкту будівництва.

Застереження: Позичальник в будь-якому разі не має права використовувати надані в рамках цього Договору кредитні кошти на: (1) придбання власних цінних паперів або цінних паперів Банку; (2) формування та збільшення статутного фонду юридичних осіб; (3) здійснення інших фінансових інвестицій в цінні папери.» (п. 2.4 Договору в редакції Додаткового договору № 8 від 08.12.2011 року).

Сплати Позичальником комісійної винагороди за надання Кредиту відповідно до умов цього Договору (п. 2.5.8 Договору).

Підписання додаткових договорів до цього Договору, в яких буде визначатися розмір траншу та особливі умови видачі, за умови підтвердження Позичальником участі самостійно або іншими інвесторами в розмірі не менше ніж 20 % вартості проекту фінансування для будівництва сонячної електростанції (проект «Будівництво сонячної електростанції (АР Крим, Сакський район, с. Охотникове встановленою потужністю 20 МВт) (п. 2.5.9 Договору).

Відповідно до п. 2.6 Договору за користування Кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим Договором. При нарахуванні та сплаті процентів за користування Кредитом Сторони повинні керуватись наступним:

Проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі процентної ставки в розмірі 16 % річних в гривні; 10,5 % річних в євро; 10,75 % річних в доларах США, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим Договором (п. 2.6.1 Договору в редакції Додаткового договору № 2 від 18.03.2011 року).

Проценти нараховуються методом факт/факт на Основну суму боргу за строк фактичного користування кредитними коштами, починаючи з першого дня видачі кредитних коштів включно, та до повного погашення Основної суми боргу. При нарахуванні процентів день видачі кредитних коштів приймається до розрахунку як один повний день користування Кредитом, а день погашення Основної суми боргу (його частини) до розрахунку процентів не включається (п. 2.6.2 Договору).

Нараховані за період з першого дня видачі кредитних коштів або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день повернення Позичальником Кредиту проценти (з урахуванням положень п. 2.6.4 цього Договору) повинні бути сплачені Позичальником не пізніше 15-го числа місяця наступного за звітним, а в разі розірвання цього Договору або настання остаточного терміну повернення кредитних коштів, зазначеного у п. 2.2 цього Договору) - одночасно з погашенням всієї Основної суми боргу. Нараховані проценти за жовтень місяць 2012 року повинні бути сплачені Позичальником не пізніше 26-го числа місяця наступного за звітним (п. 2.6.3 Договору в редакції Додаткового договору № 11 від 15.11.2012 року).

Згідно п. 2.9 Договору за надання банківських послуг Позичальник сплачує Банку такі комісійні винагороди:

- за надання Кредиту. Сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 0,02 % від суми кожної видачі Кредиту (частини кредиту) протягом трьох Банківських днів після дати надання (п. 2.9.1 Договору);

- за зміну умов цього Договору за ініціативою Позичальника за зміну кінцевого терміну повернення Кредиту, зміну розміру плати за користування Кредитом (процентної ставки, комісійних винагород), зміну обов'язків за цим Договором, укладеними з Позичальником. Дана комісійна винагорода до 31.07.2011 року відсутня, а з 01.08.2011 року визначається при розгляді змін умов кредитування окремими рішеннями Банку (п. 2.9.2 Договору в редакції Додаткового договору № 2 від 18.03.2011 року).

Підпунктом 3.3.1 пункту 3.3 Договору передбачено, що Банк має право вимагати негайного погашення Основної суми боргу та всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом, комісійних винагород (разом із будь якими іншими нарахованими сумами, що підлягають сплаті за цим Договором) у разі якщо Позичальник вчасно не погасив Основну суму боргу, її частини, проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди, або будь які інші суми, які підлягають сплаті за цим Договором.

Після отримання Позичальником від Банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання Кредиту Позичальник зобов'язаний не пізніше двадцяти Банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення (сплату, відшкодування) Зобов'язань (п. 3.9.2 Договору).

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 Договору Сторони погодили, що Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим Договором зобов'язання.

Точно в строки, обумовлені цим Договором, погашати Основну суму боргу та своєчасно у визначені цим Договором строки сплачувати плату (проценти) за користування Кредитом та комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань та/або обов'язків за цим Договором сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки (п. 5.3.2 Договору).

За порушення взятих на себе Зобов'язань Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.1.1 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань за цим Договором (п. 10.5 Договору).

Додаткові договори та будь-які інші правочини, укладені на зміну та доповнення умов Договору, є його невід'ємною частиною (п. 10.3 Договору).

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за Договором в частині надання кредиту в сумі 13 446 900,00 євро та 56 383 446,00 дол. США виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку відповідача за період 08.02.2011 року по 08.02.2015 року, що відповідачем не заперечено і не спростовано.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання за Договором та Додатковими договорами до нього, виконував неналежно, систематично порушуючи встановлені Договором та Додатковими договорами обов'язки щодо сплати кредитних коштів та процентів за користування кредитом.

У зв'язку з чим, керуючись п. 3.3.1, 3.9.2 Договору, 16.01.2015 року Банк надіслав Позичальнику вимогу № 55/2-06/81 від 02.12.2014 року, якою повідомив останнього про відкликання наданого йому Кредиту та просив протягом двадцяти банківських днів повністю погасити Кредит (включаючи основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування Кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку відповідно до умов Договору), що залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, позивач в заяві про збільшення позовних вимог (від 16.01.2015 року № 55/2-08/52-394) враховуючи невиконання відповідачем вимоги про дострокове виконання умов Кредитного договору згідно з п. 3.3.1, 3.9.2, просить суд стягнути з відповідача 12 717 531,72 Євро простроченої заборгованості за кредитом, 1112 915,15 Євро простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 353 902,75 Євро пені, 46 335,07 Євро 3 % річних та 56 383 446,00 дол. США простроченої заборгованості за кредитом, 5 303 004,60 дол. США простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 1 571 102,53 дол. США пені, 189 889,72 дол. США 3 % річних.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є кредитим договором, за яким, згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно з п. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, суд дійшов висновку про доведеність факту існування заборгованості Позичальника за Договором в сумі 14 230 684,69 Євро, в тому числі: 12 717 531,72 Євро простроченої заборгованості за кредитом, 1 112 915,15 Євро простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 353 902,75 Євро пені, 46 335,07 Євро 3 % річних та 63 447 442,85 дол.США з яких: 56 383 446,00 дол. США простроченої заборгованості за кредитом, 5 303 004,60 дол. США простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 1 571 102,53 дол. США пені, 189 889,72 дол. США 3 % річних, а отже вимога про їх стягнення є обґрунтованою, відповідачем не запереченою та не спростованою, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1-2 п. 19 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29 червня 2010 року «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» господарський суд може прийняти рішення про стягнення з відповідача суми заборгованості саме в іноземній валюті у спорах, пов'язаних із здійсненням валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). При цьому законом прямо не передбачено обов'язку господарського суду зазначати в резолютивній частині рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті еквівалент такої суми в гривнях.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Частиною 2 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» відшкодування витрат по сплаті судового збору покладається на відповідача в повному обсязі в сумі 73 080,00 грн., обрахованої з гривневого еквіваленту заявленої до стягнення заборгованості, із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

На підставі викладеного, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 73 080,00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІОЛ СОЛАР" (95011, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь,Центральний район, вул. Турецька, буд. 13 А, код 36905434) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, код 00032129) 12 717 531 (дванадцять мільйонів сімсот сімнадцять тисяч п'ятсот тридцять один) Євро 72 центів простроченої заборгованості за кредитом, 1 112 915 (один мільйон сто дванадцять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) Євро 15 центів простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 353 902 (триста п'ятдесят три тисячі дев'ятсот два) Євро 75 центів пені, 46 335 (сорок шість тисяч триста тридцять п'ять) Євро 07 центів 3 % річних та 56 383 446 (п'ятдесят шість мільйонів триста вісімдесят три тисячі чотириста сорок шість) дол. США 00 центів простроченої заборгованості за кредитом, 5 303 004 (п'ять мільйонів триста три тисячі чотири) дол. США 60 центів простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 1 571 102 (один мільйон п'ятсот сімдесят одна тисяча сто два) дол. США 53 центів пені, 189 889 (сто вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) дол. США 72 центів 3 % річних, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 03.02.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін