ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

27.01.2015р. Справа № 13/278-9/50

За скаргою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області по винесенню постанови про поновлення виконавчого провадження від 27.11.2014 року по справі №13/278-9/50.

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від скаржника: Баранова В. І. довіреність № 186 від 18.12.2014р.;

від ГУЮ в Полтавській області: Кушова І. Б., довіреність № 06-04/6854 від 31.12.2014р.

від стягувача: не з'явився

Розглядається скарга публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області у якій скаржник (боржник) просить визнати дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області по винесенню постанови про поновлення виконавчого провадження від 27.11.2014р. ВП №22836244 неправомірними та такими, що суперечать чинному законодавству і скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про поновлення виконавчого провадження від 27.11.2014р., винесену у виконавчому провадженні ВП №22836244 при примусовому виконанні наказу господарського суду Полтавської області від 27.10.2010р. у справі №13/278-9/50.

Скаржник вимоги ухвали суду від 08.12.2014р. не виконав. Копію ухвали суду від 08.12.2014р. скаржник отримав, що підтверджується відміткою про отримання копії ухвали суду (т.7,а.с.1).

В обгрунтування скарги боржник посилається на те, що: відповідно до пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" є підприємством паливно-енергетичного комплексу України; за приписами, наведеними у статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", на ПАТ "Полтавагаз" поширюється дія цього Закону; станом на час винесення постанови про поновлення виконавчого провадження ПАТ "Полтавагаз" включено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу; процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01.01.2016р.; заборгованість ПАТ "Полтавагаз" перед ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яка виникла з договору №04/01-844 від 28.12.2001р. про користування державним майном, яке не підлягає приватизації є заборгованістю за майно, яке безпосередньо використовується для транспортування (постачання) споживачам природного газу.

Головне управління юстиції в Полтавській області заперечує правомірність скарги посилаючись на те, що: дія закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії; відповідно до ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» з метою вирішення питання щодо зупинення виконавчого провадження державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області направлено запити від 14.08.2014р. №8729 боржнику та стягувачу з вимогою повідомити у триденний термін про підстави виникнення заборгованості по виконавчому документу (при цьому зазначивши, чи виникла заборгованість внаслідок неповних розрахунків за енергоносії); відділом ПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області отримано листи від боржника та стягувача на виконання вищезазначеного запиту державного виконавця, так ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» листом від 09.09.2014р. №31/10-7408 повідомило про те, що стягненню з ПАТ «Полтавагаз» на користь ДК «Газ України» підлягає 5491460,00 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору оренди державного майна та судові витрати; відповідно до резолютивної частини виконавчого документа - наказу господарського суду Полтавської області від 27.10.2010р. №13/278-9/50, з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» необхідно стягнути на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» - 5491460,00 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору; 18212,02 грн. витрат по сплаті державного мита; 84,27 грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу. Зі змісту судового рішення вбачається, що між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та ВАТ «Полтавагаз» 28.12.2001р. укладено договір про користування державним майном. Тобто, неналежне виконання умов договору про користування державним майном не є заборгованістю, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії. Стягувач заперечує проти задоволення скарги посилаючись на те, що всі дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області по поновленню виконавчого провадження від 27.11.2014р. №22836244 є правомірними та відповідають вимогам діючого законодавства, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення скарги на дії ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області, що заборгованість, яка є предметом стягнення у вищезазначеному виконавчому провадженні виникла на підставі договору від 28.12.2001р. №04/01-844 про користування державним майном, яке не підлягає приватизації, отже зазначена заборгованість не є заборгованістю за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, а є заборгованістю зі сплати штрафу за неналежне виконання умов зазначеного договору, а саме за невиконання плану відновлення та розвитку майна, яке не підлягає приватизації, що встановлено рішенням суду у справі №13/278-9/50. Тобто, у ПАТ «Полтавагаз» виникло зобов'язання по оплаті штрафних санкцій за неналежне ставлення товариства до користування державним майном, що не пов'язане з роботою по наданню послуг і зазначений договір не є договором про надання послуг, оскільки за даним договором лише було надано право на користування майном. Стягувач вказує, що статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Стягувач також зазначає, що предметом договору не є передача майна у власність боржника і перехід права власності у зв'язку з укладенням договору не відбувся, боржник прийняв державне майно у тимчасове користування, і заборгованість ПАТ «Полтавагаз» перед ДК «Газ України» згідно з договором про користування державним майном, яке не підлягає приватизації, від 28.12.2001р. №04/01-844, є заборгованістю зі сплати штрафу за неналежне виконання умов зазначеного договору, а саме за невиконання плану відновлення та розвитку майна, що встановлено рішенням суду у справі №13/278-9/50. Таким чином твердження боржника, що це заборгованість за майно, яке було безпосередньо використане для транспортування (постачання) природного газу не вірне. Стягувач також посилається на те, що частиною 2 ст. 2 Закону України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» визначено, що дія цього закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії, таким чином, зупинення виконавчого провадження на даній підставі можливо лише у разі, якщо заборгованість підприємства паливно-енергетичного комплексу за виконавчим документом виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії, отже виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення господарського суду не може бути зупинено на підставі п.15 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників боржника та ГУЮ в Полтавській області, суд встановив:

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.09.2010р. стягнуто з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» на користь дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 5491460грн. 00коп. штрафу за неналежне виконання умов договору №04/01-844 від 28.12.2001р. та судові витрати.

Зазначений штраф стягнуто за невиконання (неповне виконання) плану відновлення та розвитку майна по договору №04/01-844 від 28.12.2001р. про користування майном, яке не підлягає приватизації.

На виконання постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.09.2010р. по справі №13/278-9/50 господарським судом Полтавської області 27.10.2010р. видано наказ №13/278-9/50 про стягнення з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" на користь дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 5491460грн. 00коп. штрафу за неналежне виконання умов договору №04/01-844 від 28.12.2001р. та судових витрат: 18212грн. 02коп. державного мита та 84грн. 27коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т.4, а.с.83).

26.11.2010р. за цим наказом було відкрите виконавче провадження (т.7, а.с. 49).

06.12.2010р. виконавче провадження було зупинене відповідно до п.15 ч.1 ст.34 та ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на те, що 06.12.2008р. Президентом України підписано Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", яким передбачено, що процедура погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу діє до 01.01.2011р. (т.7, а.с. 54).

09.09.2014р. стягувач - ДК "Газ України" НАК "НАфтогаз України" повідомив державного виконавця про те, що наказом господарського суду Полтавської області від 27.10.2010р. №13/278-9/50 з боржника - ПАТ "Полтавагаз" стягнуто штраф за неналежне виконання умов договору оренди держмайна (т.7, а.с. 98).

Оспорюваною за даною скаргою постановою державного виконавця від 27.11.2014р. поновлено виконавче провадження з примусового виконання наказу №13/278-9/50 від 27.10.2010р. з посиланням на те, що стягнення по наказу виникло за неналежне виконання умов договору оренди держмайна.

Згідно ч.15 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Статтею 2 Закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" визначено, що дія цього закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Таким чином, внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості не є достатньою підставою для зупинення виконавчого провадження.

Викладене підтверджується і рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012р. у справі №1-26/2012, в якому зазначено, що внесення юридичної особи, незалежно від форми власності до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Згідно п.1.4. статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" заборгованістю є підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій.

Виходячи зі змісту зазначеної норми суми пені, штрафних санкцій та фінансових санкцій відносяться до визначеної цією нормою заборгованості, якщо вони входять в число суми коштів, що підлягають сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, тобто пов'язані з оплатою таких товарів, робіт (послуг).

Як зазначалось вище, постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду у даній справі стягнуто штраф за невиконання (неповне виконання) плану відновлення та розвитку майна по договору №04/01-844 від 28.12.2001р. про користування майном, яке не підлягає приватизації. Отже стягнутий штраф не відноситься до заборгованості, визначеної пунктом 1.4 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", оскільки не є сумою, що підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій.

Виходячи з викладеного, посилання скаржника на те, що заборгованість ПАТ "Полтавагаз" перед ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яка виникла з договору №04/01-844 від 28.12.2001р. про користування державним майном, яке не підлягає приватизації (далі - договір) є заборгованістю за майно, яке безпосередньо використовується для транспортування (постачання) споживачам природного газу не може бути враховане, оскільки Закон України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не відносить штрафи за невиконання плану відновлення та розвитку майна до заборгованості, на яку поширюється дія вказаного Закону; вказане скаржником майно, що передане йому стягувачем у користування по договору №04/01-844 від 28.12.2001р. не є товаром, спожитим у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, не входить до коштів, що підлягають оплаті за це майно, оскільки договором №04/01-844 від 28.12.2001р. не передбачена оплата скаржником зазначеного в договорі майна.

Договір №04/01-844 від 28.12.2001р., по якому стягнуто штраф постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.09.2010р. у справі №13/278-9/50 укладений щодо передачі скаржнику - ПАТ "Полтавагаз" майна у тимчасове користування. За умовами договору скаржник (користувач) зобов'язаний забезпечити збереження, відновлення і розвиток майна, переданого йому в користування. За невиконання (неповне виконання) користувачем плану відновлення і розвитку майна договором передбачена відповідальність у формі штрафу, який і був стягнутий постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.09.2010р. у справі №13/278-9/50.

Посилання скаржника в заяві від 14.01.2015р. на те, що вказаний штраф є заборгованістю за оренду трубопровідного транспорту не може бути враховане оскільки:

- договором сплата орендної плати не передбачена;

- штраф не стосується орендної плати (як і оплати за товари, роботи (послуги);

- Закон України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не відносить орендну плату до заборгованості, на яку поширюється дія цього закону;

- п.1.5 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не відносить вказане скаржником майно до енергоносіїв;

- вказане скаржником майно не відноситься до товарів, робіт (послуг) спожитих у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, та за умовами договору підлягає поверненню стягувачу.

Як зазначив Конституційний Суд України в абз. 1 п.1 резолютивної частини рішення від 13.12.2012р. у справі №1-26/2012 обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Пунктом 1.5 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" визначено, що енергоносії - це кам'яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам'яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф'яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Виходячи з визначення енергоносіїв, наведеного у вказаному вище пункті 1.5 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" вказане скаржником майно не відноситься до енергоносіїв.

Таким чином дія Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не поширюється на штраф за невиконання плану відновлення та розвитку майна, щодо якого оскаржуваною постановою державного виконавця поновлено виконавче провадження.

Посилання скаржника в листі від 26.01.2015р. (т.7, а.с.136-137) на те, що підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Полтавській області постанову про поновлення виконавчого провадження винесено з порушенням строку встановленого ч.5 ст.39 Закону №606-ХІУ також не може бути враховане, оскільки:

- порушення строку не потягло прийняття державним виконавцем неправомірної постанови;

- чинним законодавством не передбачені наслідки порушення строку поновлення виконавчого провадження у формі визнання такого поновлення неправомірним.

Виходячи з наведеного порушення строку поновлення виконавчого провадження не може бути підставою для скасування постанови про поновлення виконавчого провадження і, відповідно, звільнення боржника (скаржника) від виконання судового рішення, яке є обов'язковим до виконання згідно ст.45 ГПК України.

Посилання скаржника в листі від 26.01.2015р. (а.с.136-137, т.7) на те, що абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 Закону №2711 встановлено, що не зупиняється здійснення щодо підприємств паливно-енергетичного комплексу, внесених до Реєстру, виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості зі сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, не може бути враховане, оскільки Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23 червня 2005 року №2711-ІУ з наступними змінами треба розуміти так, що:

- обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

- внесення юридичної особи, незалежно від форми власності до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. у справі №1-26/2012).

Згідно п.2 вказаного рішення Конституційного Суду України - рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України.

Законом України від 16.10.1996р. №422/96-ВР "Про Конституційний Суд України" встановлено, що рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання. Невиконання рішень та недодержання висновків Конституційного Суду України тягнуть за собою відповідальність згідно з законом.

Виходячи з викладеного скарга необгрунтована і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.1211 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу відхилити.

Суддя Тимошенко К.В.