ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.02.15р. Справа № 904/9469/14

За позовом ОСОБА_1, м. Орджонікідзе

до Приватного акціонерного товариства "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", м. Орджонікідзе

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод",

про визнання недійсним правочину

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: Гетьман І.Г., дов. № 660 від 21.11.2014 року, представник;

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1, м. Орджонікідзе звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", м. Орджонікідзе про визнання недійсним правочину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Приватним акціонерним товариством "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" було укладено договір підряду № 10 від 21.02.2014 року. Позивачем зазначено, що при укладанні спірного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" являлось особою, заінтересованою у вчиненні правочину. Отже, після ухвалення Правлінням товариства 21.02.2014 рішення про укладення спірного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" протягом 3 днів з моменту виникнення в нього заінтересованості повинне було проінформувати виконавчий орган та Наглядову раду Приватного акціонерного товариства "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", а також розглянути питання погодження даного правочину на засіданні Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Орджонікідзевський рудоремонтний завод".

Даний правочин не було погоджено ні членами Наглядової ради, ні Загальними зборами Приватного акціонерного товариства "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", тобто було порушено передбачений ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" та п. 10 Статуту, порядок погодження та укладення правочину, у вчиненні якого є заінтересованість.

Позивач вважає, що укладанням оспорюванного правочину, порушено його корпоративні права, як акціонера відповідача.

Ухвалою господарського суду від 23.12.2014 року до участі у справі у якості відповідача-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод".

Ухвалою господарського суду від 26.01.2015 року змінено процесуальний статус Товариства з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний та залучено його до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Третя особа надала письмові пояснення по справі, в задоволенні позовних вимог просить відмовити, з посиланням на те, що позивачем не доведено в чому саме полягає порушення його корпоративних прав.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні03.02.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, прокурора, суд, -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (замовник) було укладено договір підряду №10 (далі- договір).

Відповідно до п.1.1. договору, підрядник зобов'язується виконати роботи по виготовленню або обробці деталей, вузлів, механізмів з матеріалів, що поставляються замовником. Замовник зобов'язується прийняти в сплатити виконані роботи (п 1.2. договору).

Вартість робіт, доручених до виконання підрядникові за договором, визначається специфікаціями, що є невід'ємною частиною договору (п. 2.1. договору).

Оплата за виконані роботи здійснюється замовником за допомогою прямого платежу на розрахунковий рахунок підрядника (п. 2.4. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 231.12.2014 року, або до остаточного виконання сторонки своїх зобов'язань (п. 9.4. договору).

Підставою для визнання спірного договору недійсним позивачем зазначено те, що укладання оспорюванного правочину порушує його корпоративні права, що і є причиною виникнення спору.

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що акціонерами товариства визнаються фізичні і юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.

Відповідно до реєстру власників іменних цінних паперів від 12.08.2014 позивач є акціонером ПрАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", що володіє 5 353 990 цінних паперів, що становить 32,2530 %.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не є стороною оспорюваного правочину.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства; порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства. При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено.

На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства у задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, учинених господарським товариством. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав (п. 51 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 N 13).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Договір підряду №10 від 21.02.2014 року не суперечить цивільному законодавству, можливість його укладення передбачено ст.837 Цивільного кодексу України, положення цього договору не суперечать інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин вчинявся ПрАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", обсяг цивільної дієздатності якого згідно із статутом ПрАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" достатньо для вчинення правочину (договору новації). Пункт 2.2. Статуту ПрАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" встановлює, що товариство має цивільні права та обов'язки, здійснює свою діяльність відповідно до цього статуту та закону. Товариство може бути відповідачем та позивачем в суді.

Виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради (частина 1 статті 58 Закону України "Про акціонерні товариства").

Відповідно до пункту 9.98 Статуту ПрАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" до компетенції Голови правління Товариства зокрема, відноситься:

- на свій розсуд без погодження укладання наступних правочинів та договорів від імені товариства: господарських, цивільно-правових договорів та фінансових договорів, а саме: зорів поруки, застави, гарантії, уступки права вимоги, переведення боргу, позики, тощо;

- без довіреності представляти інтереси Товариства в установах, підприємствах, організаціях всіх форм власності та вчиняти від його імені юридичні дії.

Правочин вчинений у письмовій формі та підписаний повноважними представниками сторін.

Отже позивач не довів належним чином ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не довів обґрунтованість своєї позиції щодо визнання оспорюваного правочину недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України "Про акціонерні товариства" особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, вважається посадова особа органів товариства; член її сім'ї - чоловік (дружина), батьки (усиновителі), опікун (піклувальник), брат, сестра, діти та їхні чоловіки (дружини); юридична особа, в якій частка, що належить посадовій особі органів товариства, членам її сім'ї, становить 25 і більше відсотків; акціонер, який одноосібно або разом із членами сім'ї володіє 25 і більше відсотками простих акцій товариства, якщо зазначена особа (особи - разом або окремо) відповідає принаймні одній із нижченаведених ознак: є стороною такого правочину або є членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину; отримує винагороду за вчинення такого правочину від товариства (посадових осіб товариства) або від особи, яка є стороною правочину; внаслідок такого правочину придбаває майно; бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва товариства посадовими особами).

Особа, заінтересована у вчиненні правочину, зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту виникнення у неї заінтересованості поінформувати товариство про наявність у неї такої заінтересованості.

Пунктом 10.7. Статуту передбачено, що особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, вважається посадова особа органів товариства; член її сім'ї - чоловік (дружина), батьки (усиновителі), опікун (піклувальник), брат, сестра, діти та їхні чоловіки (дружини); юридична особа, в якій частка, що належить посадовій особі органів товариства, членам її сім'ї, становить 25 і більше відсотків; акціонер, який одноосібно або разом із членами сім'ї володіє 25 і більше відсотками простих акцій товариства, якщо зазначена особа (особи - разом або окремо) відповідає принаймні одній із нижченаведених ознак:1) є стороною такого правочину або є членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину; 2) отримує винагороду за вчинення такого правочину від товариства (посадових осіб товариства) або від особи, яка є стороною правочину; 3) внаслідок такого правочину придбаває майно; 4) бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва товариства посадовими особами).

Особа, заінтересована у вчиненні правочину, зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту виникнення у неї заінтересованості поінформувати товариство про наявність у неї такої заінтересованості.

Відповідно до пункту 10.8 Статуту виконавчий орган Товариства протягом 5 днів з моменту отримання відомостей про можливість вчинення правочину, щодо якого є заінтересованість, зобов'язаний надати членам наглядової ради інформацію стосовно правочинів, у вчиненні яких Товариство заінтересоване.

Наглядова рада протягом 5 робочих днів зобов'язана прийняти рішення про вчинення чи відмову від вчинення правочину, щодо якого є заінтересованість. У разі, якщо правочин, щодо якого є заінтересованість, порушує інтереси Товариства, Наглядова рада може заборонити його вчинення або винести розгляд цього питання на Загальні збори. Якщо заінтересована особа є членом Наглядової ради, вона не бере участь у голосуванні з питання вчинення такого правочину. Якщо більшість членів Наглядової ради є особами, заінтересованими у вчиненні такого правочину, це питання виноситься на розгляд Загальних зборів.

Правочин, вчинений з порушенням вимог статті 71 цього Закону, може бути визнано судом недійсним (частина 1 статті 72 Закону України "Про акціонерні товариства"), але порушення ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" не є безумовною підставою для визнання договору недійсним.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Оскільки правочин відповідає загальним вимогам, які висуваються ст. 203 Цивільного кодексу України, враховуючи те, що права позивача не були порушені, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Так само суд не вбачає підстав для застосування п. 1.ч. 1 ст.83 ГПК України, оскільки даною нормою суду надано право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству, в той час як визнання договору підряду №10 від 21.02.2014 року недійсним є безпосередньо предметом спору по даній справі і суд виходить з того, що спірний правочин не порушує права позивача як акціонера ПАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", тому суд відмовляє в задоволенні позову та залишає без задоволення клопотання про застосування п. 1.ч1 ст. 83 ГПК України.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.02.2015 року.

Суддя С.В. Мартинюк