ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 р. Справа № 914/3971/14

За позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ідент.код 25558625)

до Відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79035, АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості у сумі 343 374,24грн. та виселення з приміщень.

Cуддя: Шпакович О.Ф.

Секретар: Прокопів І.І.

Представники:

Позивача: Крикус В.В. - Довіреність №2302-вих-55 від 06.01.2015;

Відповідача: ОСОБА_1

Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради заявлено позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами:

-стягнути суму боргу (343 374,24грн.), який виник у зв'язку з порушенням Відповідачем грошових зобов'язань (з оплати за найм майна), передбачених умовами Договору оренди №Г-7012-9 від 10.03.2009;

-«виселити» Відповідача з приміщень (що знаходяться у місті Львові, АДРЕСА_2), які, згідно з умовами Договору №Г-7012-9 від 10.03.2009, було надано Управлінням в оренду, строк якої закінчився (за ствердженням Позивача) 10.03.2014.

У судовому засіданні 09.12.2014 розгляд справи відкладено, - для надання Позивачу можливості зібрати і подати додаткові докази.

Позивачем вимоги суду про надання додаткових доказів (відкладені в Ухвалі від 11.11.2014) виконано лише частково, незважаючи, при цьому, на факт закінчення встановленого законом строку розгляду спору (ч.3 ст.69 ГПКУ).

Представник Позивача, у судовому засіданні 26.01.15, повідомив, що до позову помилково додано Довідку про заборгованість (розрахунок) та Повідомлення Відповідача про припинення договірних відносин, які не стосуються предмету спору. При цьому, суду надано належну Довідку (із розрахунком спірної суми коштів) та Повідомлення, копії яких одночасно вручено і Відповідачу (у судовому засіданні).

Також, Представником Позивача повідомлено:

-Відповідачу щомісяця надсилались Рахунки на сплату орендних платежів, проте, Рахунків (і доказів їх надіслання) - не надано (про наявність поважних причин - не повідомлено);

-про відсутність факту погодження із Відповідачем питання про продовження дії Договору до п'яти років (згідно з п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу»);

-вимога про «виселення» Відповідача зумовлена практикою виконавчих проваджень.

Крім цього, у судовому засіданні 26.01.2015, Представником Позивача надано (письмово) Додаткові пояснення по суті позовних вимог, у яких зазначено:

-керуючись нормою п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу», Управлінням (Орендодавець) самостійно було продовжено строк дії Договору до п'яти років, тобто, - до 10.03.2014;

-Управлінням надсилалось Орендарю Повідомлення №2302-1164 від 27.03.2014 про припинення договірних відносин (у зв'язку із закінченням 11.03.2014 п'ятирічного строку дії Договору);

-згідно з умовами п.3.3 Договору, Акт приймання-передавання стосовно передання у найм об'єкту оренди - не оформлявся, оскільки приміщення перебували у фактичному володінні Орендаря відповідно до умов Договору №Г-0514 від 22.01.2002, що встановлено Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.08.2012 у справі №5015/2362/12;

-відповідно до Довідки про заборгованість, орендна плата вносилась невчасно та не в повному обсязі (борг Відповідача складає 343 374,24грн.).

Крім цього, Представником Позивача, враховуючи неналежне виконання Позивачем (при відсутності поважних причин) вимог суду та ст.33 ГПКУ (щодо надання доказів на підтвердження обставин спору), заявлено (усно) Клопотання про призначення колегіального розгляду справи, у задоволенні якого судом відмовлено, - у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених нормою ч.1 ст.4-6 ГПКУ (неналежне виконання Позивачем у ході судового процесу своїх процесуальних обов'язків не є належною підставою для призначення розгляду справи у колегіальному складі суду, яке, у даному випадку, зумовило б необґрунтоване продовження строку розгляду спору понад строки, встановлені нормою ч.3 ст.69 ГПКУ).

26.01.2015 Відповідачем подано Відзив на позов, у якому викладено обґрунтування безпідставності позовних вимог, так як:

-додана до позову Довідка про заборгованість стосується іншого Договору №Г-7015-9 і не є належним доказом заборгованості Відповідача;

-Позивачем пропущено строк позовної давності за частиною вимог про стягнення грошових коштів;

-вимога про «виселення» Відповідача не відповідає нормам чинного законодавства, що регулює орендні відносини (у якому відсутній термін «виселення»);

-оскільки Позивач вважає, що Відповідач безпідставно володіє майном, ним, згідно із ст.387 ЦКУ, мав бути поданий віндикаційний позов про витребування (повернення) такого майна;

-умови Договору №Г-7012-9, згідно з нормою ст.629 ЦКУ, є обов'язковими до виконання, у тому числі - умови п.п.4.1, 4.3 Договору, згідно з якими строк дії правочину первинно тривав 2 роки 364 дні (до 09.03.2012), а потім, у зв'язку з відсутністю заяв Сторін, продовжився на той самий строк, а не до 09.03.2014, що зумовлює безпідставність Повідомлення від 27.03.2014 про припинення договірних відносин.

Відповідачем, у судовому засіданні, зазначено про:

-неможливість перевірки (у судовому засіданні) даних про заборгованість, які містяться у щойно отриманій від Позивача Довідці (із розрахунком спірної суми боргу);

-ненадходження щомісячних Рахунків Позивача на сплату орендних платежів;

-неповідомлення Позивачем про можливість продовження дії Договору до 5 років та, відповідно, відсутність двостороннього погодження такого питання, що зумовлювало визначення Орендарем строку дії Договору виключно на підставі умов п.п.4.1, 4.3.

У зв'язку зі спливом строку розгляду справи (встановленого нормою ч.3 ст.69 ГПКУ), суд завершив дослідження обставин спору.

У ході ознайомлення з обставинами спору та дослідження поданих доказів, а також - заслухання пояснень Представника Позивача та Відповідача, - судом встановлено:

10.03.2009 Сторонами укладено Договір №Г-7012-9, згідно з умовами якого (п.1) Позивачем (Орендодавець) надано Відповідачу (Орендар) у строкове платне користування об'єкт нерухомості: нежитлові приміщення (загальною площею 481,1м2) у будинку АДРЕСА_2 міста Львова.

Згідно з умовами п.3.3. Договору, Акт приймання-передавання (стосовно надання об'єкту у найм) - не складався, оскільки приміщення перебували у фактичному володінні та користуванні Орендаря на підставі Договору №Г-0514 від 22.01.2002.

Факт передання Позивачем зазначеного майна у найм за Договором від 22.01.2002 встановлено Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.08.2012 у справі №5015/2362/12, тому, згідно з нормою ч.3 ст.35 ГПКУ, зазначена обставина повторному доказуванню - не підлягає.

Згідно з умовами п.4.1 Договору (№Г-7012-9 від 10.09.2009), погоджений Сторонами строк дії зазначеного правочину складав 2 роки 364 дні: з 10.03.2009 до 09.03.2012.

Визначення Сторонами вказаного строку відповідало нормам ст.763 (ч.1) ЦКУ, ст.284 (ч.4) ГКУ та ст.17 (ч.1) ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» у чинній на той час редакції.

Відповідно до норми ст.794 ЦКУ у редакції, що діяла на час укладення Сторонами правочину (10.03.2009), Договір оренди строком до трьох років не підлягав обов'язковій державній реєстрації.

Тому, факт державної реєстрації Договору №Г-7012-9 від 10.03.2009 - відсутній.

Оскільки, відповідно до умов п.4.1., первинно встановлений строк дії Договору тривав до 09.03.2012, тому, факт відсутності, упродовж одного місяця після спливу зазначеного терміну, заяв Сторін про припинення договірних відносин, згідно з умовами п.4.3, зумовив продовження строку дії Договору знову на 2 роки 364 дні, тобто - до 08.03.2015.

Такий порядок продовження дії Договору оренди відповідає нормам ст.764 ЦКУ, ст.284 (ч.4) ГКУ та ст.17 (ч.2) ЗУ «Про оренду державного та комунального майна».

Ствердження Позивача, що, згідно з нормою п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу» (від 15.12.2009), у нього виникло право на одностороннє встановлення 5-річного строку дії Договору, - безпідставне, що підтверджується наступним:

1)Зазначеною нормою встановлено, що строк дії договорів оренди комунального майна для суб'єктів малого підприємництва, укладених до набрання чинності цим Законом, вважається продовженим до п'яти років (з дня укладення), якщо орендарі не пропонують менший строк.

Отже, дана норма передбачає обов'язкове двостороннє погодження питання про продовження строку дії Договору до п'яти років, оскільки, у випадку наявності заперечень Орендаря стосовно 5-річного строку, такий строк - не встановлюється (встановлюється менший строк).

Позивачем (Орендодавцем) не повідомлено Відповідача (Орендаря) про можливість продовження, згідно із зазначеною нормою Закону, строку дії Договору до п'яти років, і, відповідно, - не погоджено з Орендарем 5-річного строку дії Договору.

За ствердженням Орендаря, строк дії Договору визначався ним виключно на підставі умов п.п.4.1, 4.3 Договору: 2 роки 364 дні, що первинно тривав до 09.03.2012, а потім - продовжено (до 08.03.2015).

Оскільки право Орендаря на визначення меншого (ніж п'ять років) строку дії Договору - безумовне, тому, одностороння зміна Орендодавцем строку дії Договору (збільшення його до п'яти років) суперечить нормам чинного законодавства.

2)Зазначеною нормою Закону (прийнятого 15.12.2009) не передбачено можливості непоширення на орендні відносини, у випадку продовження дії правочину на п'ять років, норми ст.794 ЦКУ (у чинній на той час редакції) стосовно обов'язкової державної реєстрації Договору найму об'єкту нерухомості, укладеного на строк не менше трьох років.

Тобто, у випадку визначення 5-річного строку дії Договору оренди, у Сторін безумовно наявним був би обов'язок з проведення державної реєстрації такого правочину, який встановлено нормою ст.794 ЦКУ (обов'язковість виконання якої не змінено жодним законом).

Отже, строк дії Договору (№Г-7012-9 від 10.03.2009), що первинно тривав до 09.03.2012, а потім - продовжений до 08.03.2015, на даний час (26.01.2015) - не закінчився.

Відсутність факту спливу строку дії Договору у 2014 році зумовлює безпідставність надіслання Позивачем (Відповідачу) Повідомлення №2302-1164 від 27.03.2014 про припинення договірних відносин, у якому безпідставно зазначено про закінчення строку дії правочину 10.03.2014.

Оскільки підставою позовної вимоги про «виселення» Відповідача з приміщень є припинення строку дії Договору оренди, тому, відсутність такого факту (на час заявлення позову та на даний час) зумовлює безпідставність зазначеної вимоги.

Тобто, наявний факт передчасного заявлення Позивачем зазначеної вимоги, оскільки строк дії Договору - триває (у зв'язку з його продовженням до 08.03.2015).

Крім цього, важливо, що позовна вимога про «виселення» Орендаря з приміщень не відповідає вимогам чинного законодавства України, яке регулює відносини стосовно найму об'єктів нерухомості, що підтверджується наступним:

-Позивачем, згідно з нормами ст.ст.759 (ч.1), 761, 765, 795 (ч.1) ЦКУ, ст.13 (ч.1) ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та умовами Договору (п.1), об'єкт оренди передано Відповідачу у користування, а не «вселено» Орендаря;

-жодна з норм ЦКУ чи Закону «Про оренду державного та комунального майна», яка регулює орендні відносини, не містить терміну «вселення» (такий термін визначено Житловим кодексом України, який регулює питання вселення громадян у житлові приміщення);

-відповідно до норм ст.ст. 785, 795 (ч.2) ЦКУ, ст.27 (ч.1) ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та умов Договору (п.9.1), припинення договірних відносин зумовлює виникнення в Орендаря обов'язку з повернення об'єкту нерухомості, який передбачає вчинення дій із звільнення приміщень і повернення їх Орендодавцю шляхом передання у володіння (за відповідним Актом);

-тобто, нормами законодавчих актів, що регулюють орендні відносини, не передбачено «виселення» Орендаря з найманих нежитлових приміщень (лише стосовно громадян, що користуються житловими приміщеннями, Житловим кодексом України передбаченого виселення із займаного житла).

Крім немайнової вимоги про «виселення» Орендаря з нежитлових приміщень (яка, як уже встановлено судом, є повністю безпідставною), Позивачем заявлено також майнову вимогу про стягнення з Відповідача суми боргу (343 374,24грн.), який, за ствердженням Управління, виник у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань зі сплати орендних платежів, передбачених умовами п.5.1 Договору (№Г-7012-9 від 10.03.2009).

При цьому, жодних доказів на підтвердження наявності зазначеної у позові суми боргу Управлінням - не надано.

Ствердження Позивача, що доказом наявності спірної суми боргу є Довідка Управління №2302-2703 від 07.10.2014 (складена Фінансово-господарським відділом), - безпідставне, оскільки зазначений документ є лише розрахунком суми боргу.

Жодних Довідок про щомісячне нарахування розміру орендної плати (із застосуванням відповідного індексу інфляції) та Виписок установи Банку про часткову сплату Відповідачем орендних платежів - не надано, що є порушенням Позивачем обов'язкових вимог ст.33 ГПКУ та Ухвал суду у даній справі (п.4 Ухвали від 11.11.14, п.3 Ухвали від 09.12.14) та унеможливлює суду:

-визначення як дійсного розміру орендних платежів (що підлягали сплаті Відповідачем), так і сум часткових оплат;

-визначення дійсної суми боргу.

При цьому, важливо також, що до позовної заяви Управлінням додано невідповідну Довідку про заборгованість (яка містила розрахунок боргу за іншим договором), а належну Довідку надано Позивачем лише в останньому судовому засіданні, що унеможливило Відповідачу перевірку зазначеного у ній розрахунку суми боргу.

Не виконавши обов'язкових вимог суду, Позивачем не доведено зазначеного ним факту складання щомісячних Рахунків на сплату орендних платежів та не спростовано ствердження Відповідача про ненадходження таких Рахунків, оскільки Управлінням не надано витребуваних судом, Ухвалою від 11.11.14, зазначених Рахунків та доказів їх вручення (надіслання) Орендарю.

Так як Рахунки на оплату, у яких містяться дані про розмір щомісячних орендних платежів, є необхідними суду для встановлення розміру орендної плати у кожному місяці спірного періоду (розрахунок боргу здійснено з 01.03.2009 до 01.03.2014), факт невиконання Позивачем обов'язкової вимоги суду (викладеної у п.4 Ухвали від 11.11.2014) про їх надання унеможливлює перевірку розрахунку суми боргу та, відповідно, - вирішення по суті спору стосовно стягнення грошових коштів.

При цьому, важливим є і факт відсутності допустимих доказів часткової сплати Відповідачем орендних платежів.

Отже, згідно з нормою п.5 ч.1 ст.81 ГПКУ, - наявні підстави для залишення судом без розгляду позовної вимоги про стягнення з Відповідача суми боргу (343 374,24грн.).

Відповідно до норм ст.7 (п.4 ч.1) ЗУ «Про судовий збір» та ст.44 (ч.2) ГПКУ, - наявні підстави для винесення судом (у випадку набрання даним Рішенням законної сили) Ухвали про повернення Позивачу з Державного бюджету України судового збору (у сумі 6 867,48грн.) за заявлення вимоги майнового характеру, яку залишено без розгляду (оскільки, згідно з нормою ч.1 ст.7 Закону, повернення судового збору здійснюється виключно за ухвалою суду).

Згідно з нормою ч.1 ст.49 ГПКУ, - наявні підстави для покладення на Позивача судових витрат у справі за заявлення вимоги немайнового характеру, яку судом визнано безпідставною.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст.ст. 173, 283, 284, 287 ГК України; ст.ст. 11, 509, 526, 627, 629, 759-761, 763-765, 793-795 ЦК України (у відповідних редакціях); ст.ст. 2, 12, 13, 17, 27 ЗУ «Про оренду державного і комунального майна» (у відповідних редакціях); ст.ст. 4-3, 4-5, 4-7, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 69, 81 (п.5 ч.1), 82 ГПК України, - суд

ВИРІШИВ:

1. Позов, у частині стягнення суми боргу (343 374,24грн.), залишити без розгляду.

2. У задоволенні позову, у частині «виселення» з приміщень, відмовити повністю.

Повне Рішення складено 31.01.2015р. (відповідно до норм ч. 4 ст. 85 та ч. 3 ст. 50, ч. 3 ст. 51 ГПКУ).

Рішення (при відсутності своєчасного оскарження), згідно з нормами ч. 5 ст. 85, ч. 1 ст. 93 ГПКУ, набирає законної сили після спливу 10-денного строку з дня його прийняття (складення повного тексту).

Суддя Шпакович О.Ф.