ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 р. Справа № 914/4607/14

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Львів)

до відповідача: Червоноградської центральної міської лікарні (м. Червоноград, Львівська обл.)

третья особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління державного казначейства у м. Червонограді Головного управління державного казначейства у Львівській області (м. Червоноград, Львівська обл.)

про: стягнення 19532,31 грн. суми основного боргу, 4238,50 грн. - інфляційних втрат, 1652,73 грн. - 3 % річних

Суддя: В.М. Пазичев

При секретарі: В.С. Пшеничній

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Львів) до Червоноградської центральної міської лікарні (м. Червоноград, Львівська обл.) про стягнення 19532,31 грн. суми основного боргу, 4238,50 грн. - інфляційних втрат, 1652,73 грн. - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.12.2014 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 05.01.2015 року. Ухвалою суду від 05.01.2015 року розгляд справи відкладено до 13.01.2015 року, у зв'язку з відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 13.01.2015 року розгляд справи відкладено до 22.01.2015 року, у зв'язку з відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 22.01.2015 року розгляд справи відкладено до 05.02.2015 року, для надання доказів.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 29.12.2014 року, про відкладення від 05.01.2015 року, від 13.01.2015 року, від 22.01.2015 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується підписом повноважного представника позивача на бланку оголошення про відкладення розгляду справи від 22.01.2015 року, а явка позивача була визнана судом та визначена в ухвалах суду обов'язковою.

19.01.2015 року за вх. № 192/15 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного бору у розмірі 19 532,31 грн., інфляційні втати за період з січня 2013 р. по грудень 2014 р. (включно) у розмірі 4 961,20 грн., а також 3% річних від суми основного боргу за період з 27 грудня 2014 року по 16 січня 2015 року у розмірі 1 686,43 грн.

22.01.2015 року за вх. № 2366/15 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

03.02.2015 року за вх. № 4026/15 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 29.12.2014 року, про відкладення від 05.01.2015 року, від 13.01.2015 року, від 22.01.2015 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст.64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується підписом повноважного представника позивача на бланку оголошення про відкладення розгляду справи від 22.01.2015 року, а явка відповідача була визнана судом та визначена в ухвалах суду обов'язковою.

12.01.2015 року за вх. № 515/15 відповідач подав пояснення по справі.

21.01.2015 року за вх. № 2248/15 відповідач подав пояснення по справі.

02.02.2015 року за вх. № 3724/15 відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Третя особа вимог ухвали суду про відкладення від 22.01.2015 року не виконала, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, хоча і була своєчасно, належним чином, відповідно до ст.64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, про що свідчить Реєстр № 55 на відправлення рекомендованої кореспонденції за 26.01.2015 року, а явка третьої особи була визнана судом та визначена в ухвалах суду обов'язковою.

04.02.2015 року за вх. № 4301/15 третя особа подала клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якому зазначила, що документи на реєстрацію фінансових зобов'язань та платіжні документи на оплату у сумі 19532,31 грн. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 від Червоноградської центральної міської лікарні станом на 30.01.2015 до управління не надходили.

04.02.2015 року за вих. № 914/4607/14/1/15 Господарський суд Львівської області направив до Прокуратури Львівської області повідомлення, згідно ст. 90 ГПК України.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами, у відсутності представників сторін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, рішення виготовлено, підписано та оголошено 05.02.2015 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 2 січня 2012 року Червоноградська центральна міська лікарня (надалі - відповідач, Замовник), в особі головного лікаря Грондзаля Ігора Володимировича, та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, Виконавець) уклали Договір про технічне обслуговування медичної техніки та обладнання № ІП/14. Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов'язується здійснювати технічне обслуговування медичної техніки та обладнання, а Замовник зобов'язується своєчасно приймати та оплачувати вартість технічного обслуговування на умовах цього договору.

Позивач зазначає, що, згідно п. 4.1. Договору, вартість технічного обслуговування за один місяць визначається згідно додатку, що є невід'ємною частиною Договору. Вартість технічного обслуговування за січень-березень 2012 року становить 19 532,31 грн.

Позивач наголошує, що, відповідно до п. 4.2. та п. 4.3. Договру, розрахунок за виконані роботи (послуги) здійснюються відповідно до сум, що вказуються у щомісячних приймально-здавальних актах по забезпеченню готовності до використання медичної техніки, згідно з Додатком № 1 і наступних змін та доповнень, які до нього вносяться. Оплата за цим договором здійснюється щомісячно у гривнях не пізніше 30-го числа поточного місяця.

Позивач зазначає, що Додатком № 1 до Договору № ІП/14 про перелік медичної техніки, включеної в договір на технічне обслуговування та погодження вартості обслуговування підтверджується, що вартість такого обслуговування за січень-березень 2012 р. становить 19 532,31 грн.

Позивач звертає увагу на те, що, відповідно до приймально-здавального акту № ІП/14/01 від 30 січня 2012 р., приймально-здавального акту № ІП/14/02 від 27 лютого 2012 р., приймально-здавального акту № ІП/14/03 від 28 березня 2012 р., технічне обслуговування виконане у точній відповідності з Додатком № 1 до Договору № ІП/14. Замовник не має претензій та зауважень щодо обсягів та якості робіт, наданих Виконавцем.

Отже, за твердженням позивача, згідно умов Договору, Замовник повинен був оплатити повну вартість виконаних робіт у розмірі 6510,77 грн. не пізніше 31 січня 2012 р. (приймально-здавальний акт № ІП/14/01), 6510,77 грн. не пізніше 1 березня 2012 р (приймально-здавальний акт № ІП/14/02), 6510,77 грн. не пізніше 2 квітня 2012 р. (приймально-здавальний акт № ІП/14/03). Червоноградська центральна міська лікарня не здійснила оплати за виконані роботи. Таким чином, Замовник порушив умови Договору щодо оплати виконаної роботи.

За твердженням позивача, на даний момент, сума основного боргу Червоноградської центральної міської лікарні на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, відповідно до Договору № ІП/14 від 02.01.2012 року, становить 19 532,31 грн.

Позивач зазначає, що п. 6.4. Договору також передбачено, що, у випадку несвоєчасної оплати виконаних робіт, Замовник на користь Виконавця відшкодовує збитки, завдані несвоєчасною оплатою, в тому числі збитки, завдані інфляцією, відповідно до індексу інфляції, визначеного державним органом України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Тому, відповідно до індексів інфляції з січня 2013 р. по листопад 2014 р. сума боргу збільшилася на 4 238,50 грн.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до цієї норми сума заборгованості за рахунок трьох процентів річних за період з 31 січня 2012 року по 26 грудня 2014 року збільшилася на 1 652,73 грн.

Отже, за твердженням позивача, сума заборгованості Червоноградської центральної міської лікарні на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по Договору про технічне обслуговування медичної техніки та обладнання № ІП/14 від 02.01.2012 року становить: основна сума боргу - 19 532,31 грн., інфляційні втрати - 4 238,50 грн., 3% річних - 1 652,73 грн.

19.01.2015 року за вх. № 192/15 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначає, що з дати подачі позовної заяви 26.12.2014 і до 16.01.2015 року сума заборгованості так і не була погашена, зобов'язання Червоноградської центральної міської лікарні перед ФОП ОСОБА_1 не виконано. Відповідачем в органи державної казначейської служби України жодні платіжні документи щодо оплати за Договором № ІП/14 від 2 січня 2012 року не подано.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного бору у розмірі 19 532,31 грн., інфляційні втати за період з січня 2013 р. по грудень 2014 р. (включно) у розмірі 4 961,20 грн., а також 3% річних від суми основного боргу за період з 27 грудня 2014 року по 16 січня 2015 року у розмірі 1 686,43 грн.

У поясненні на позовну заяву відповідач зазначає, що він є бюджетною установою, яка утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. Причиною виникнення заборгованості є відсутність коштів, у зв'язку з недофінансуванням видатків. Тому, оскільки, відповідно до норм статті 614 ЦК України, лише вина є підставою для відповідальності за порушення зобов'язання, а в даному випадку вина відсутня, то і заходи відповідальності, передбачені ч. 2 статті 625 ЦК України не застосовуються.

На момент розгляду справи відповідач не подав доказів погашення боргу в повному обсязі, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов не подав, явку представника в судове засідання не забезпечив.

У своїх поясненнях третя особа зазначає, що документи на реєстрацію фінансових зобов'язань та платіжні документи на оплату у сумі 19532,31 грн. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 від Червоноградської центральної міської лікарні станом на 30.01.2015 до управління не надходили.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно положень ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, -достроково.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 02 січня 2012 року Червоноградська центральна міська лікарня (надалі - відповідач, Замовник) в особі головного лікаря Грондзаля Ігора Володимировича та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, Виконавець) уклали Договір про технічне обслуговування медичної техніки та обладнання № ІП/14. Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов'язується здійснювати технічне обслуговування медичної техніки та обладнання, а Замовник зобов'язується своєчасно приймати та оплачувати вартість технічного обслуговування на умовах цього договору.

Згідно п. 4.1. Договору, вартість технічного обслуговування за один місяць визначається згідно додатку, що є невід'ємною частиною Договору. Вартість технічного обслуговування за січень-березень 2012 року становить 19 532,31 грн.

Відповідно до п. 4.2. та п. 4.3. Договру, розрахунок за виконані роботи (послуги) здійснюються відповідно до сум, що вказуються у щомісячних приймально-здавальних актах по забезпеченню готовності до використання медичної техніки, згідно з Додатком № 1 і наступних змін та доповнень, які до нього вносяться. Оплата за цим договором здійснюється щомісячно у гривнях не пізніше 30-го числа поточного місяця.

Додатком № 1 до Договору № ІП/14 про перелік медичної техніки, включеної в договір на технічне обслуговування та погодження вартості обслуговування підтверджується, що вартість такого обслуговування за січень-березень 2012 р. становить 19 532,31 грн.

Відповідно до приймально-здавального акту № ІП/14/01 від 30 січня 2012 р., приймально-здавального акту № ІП/14/02 від 27 лютого 2012 р., приймально-здавального акту № ІП/14/03 від 28 березня 2012 р. технічне обслуговування виконане у відповідності з Додатком № 1 до Договору № ІП/14. Замовник не має претензій та зауважень щодо обсягів та якості робіт, наданих Виконавцем.

Отже, згідно умов Договору, Замовник повинен був оплатити повну вартість виконаних робіт у розмірі 6510,77 грн. не пізніше 31 січня 2012 р. (приймально-здавальний акт № ІП/14/01), 6510,77 грн. не пізніше 1 березня 2012 р (приймально-здавальний акт № ІП/14/02), 6510,77 грн. не пізніше 2 квітня 2012 р. (приймально-здавальний акт № ІП/14/03). Червоноградська центральна міська лікарня не здійснила оплати за виконані роботи. Таким чином, Замовник порушив умови Договору щодо оплати виконаної роботи.

У п. 6.4. Договору також передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати виконаних робіт Замовник на користь Виконавця відшкодовує збитки, завдані несвоєчасною оплатою, в тому числі збитки, завдані інфляцією, відповідно до індексу інфляції, визначеного державним органом України.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

19.01.2015 року за вх. № 192/15 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначає, що з дати подачі позовної заяви 26.12.2014 і до 16.01.2015 року сума заборгованості так і не була погашена, зобов'язання Червоноградської центральної міської лікарні перед ФОП ОСОБА_1 не виконано. Відповідачем в органи державної казначейської служби України жодні платіжні документи щодо оплати за Договором № ІП/14 від 2 січня 2012 року не подано.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного бору у розмірі 19 532,31 грн., інфляційні втати за період з січня 2013 р. по грудень 2014 р. (включно) у розмірі 4 961,20 грн., а також 3% річних від суми основного боргу за період з 27 грудня 2014 року по 16 січня 2015 року у розмірі 1 686,43 грн.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на час прийняття судом рішення, незважаючи на вимоги суду, що викладені в відповідних судових ухвалах, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення основної суми боргу в розмірі 19532,31 грн., про що свідчить підписаний повноважними представниками та завірений печатками юридичних осіб - сторін за договором Акт звіряння розрахунків станом на 14.01.2015 року, оригінал якого долучено до матеріалів справи

Щодо твердження відповідача про те, що лише вина є підставою для відповідальності за порушення зобов'язання, а в даному випадку, на думку відповідача, вина відсутня, тому заходи відповідальності, передбачені ч. 2 статті 625 ЦК України не повинні застосовуватися, судом не може братися до уваги, адже, згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, судом встановлено, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача суму основного бору у розмірі 19 532,31 грн., інфляційні втати за період з січня 2013 р. по грудень 2014 р. (включно) у розмірі 4 961,20 грн., а також 3% річних від суми основного боргу за період з 27 грудня 2014 року по 16 січня 2015 року у розмірі 1 686,43 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, позовні вимоги не заперечив та не спростував, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (збільшених) позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не заперечив та визнав в частині стягнення суми основного бору, суд прийшов до висновку, що уточнені (збільшені) позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Львів) до Червоноградської центральної міської лікарні (м. Червоноград, Львівська обл.) про стягнення суми основного бору у розмірі 19 532,31 грн., інфляційні втати за період з січня 2013 р. по грудень 2014 р. (включно) у розмірі 4 961,20 грн., а також 3% річних від суми основного боргу за період з 27 грудня 2014 року по 16 січня 2015 року у розмірі 1 686,43 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 470 від 12.12.2014 року на суму 1827,00 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (збільшені) позовні вимоги - задоволити.

2. Стягнути з Червоноградської центральної міської лікарні (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Івасюка, 2, , р/р 1334 УДК у м. Червоноград ГУДКУ у Львівській обл., МФО 825014) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79015, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 в АТ «УкрСиббанк» в м. Харків, МФО 351005) суми основного бору у розмірі 19 532 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот тридцять дві) грн. 31 коп., інфляційні втати у розмірі 4 961 (чотири тисячі дев'ятсот шістдесят одна) грн. 20 коп., 3% річних у розмірі 1 686 (одна тисяча шістсот вісімдесят шість) грн. 43 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімчот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.