ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року Справа № 904/8576/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідач)

суддів: Джихур О.В., Виноградник О.М.

Секретар судового засідання Євстигнеєва Т.О.

Представники сторін:

від позивача: Гайдай Р.В., представник, довіреність №б/н від 14.11.14;

від відповідача-1: ОСОБА_2, представник, довіреність №01/10 від 01.10.14;

представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", смт.Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19листопада 2014року у справі № 904/8576/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", смт Ювілейне Дніпропетровський район Дніпропетровська область

до Відповідача-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Чиста планета", м.Дніпропетровськ

Відповідача-2 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, м.Київ

про визнання договору поруки від 10.01.2014р. недійсним

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови (статті 85, 99, 105 Господарського процесуального кодексу України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року по справі № 904/8576/14 (суддя Кеся Н.Б.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", смт Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета", м. Дніпропетровськ , Фізичної особи - підприємцю ОСОБА_3, м. Київ про визнання Договору поруки від 10 січня 2014 року недійсним.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області вмотивоване тим, що позивачем не доведено фіктивність Договору поруки від 10 січня 2014 року, укладеного між відповідачами по справі, а також тим, що договір частково був виконаний відповідачем 2, який перерахував відповідачу 400грн. вартості товару як поручитель.

Не погодившись із вказаним рішенням, до господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій просить рішення скасувати , а позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що суд дійшов невірного висновку про те, що Договір від 10 січня 2014 року, укладений між відповідачами по справі не був спрямований саме на його реальне виконання, а був укладений з метою зміни підсудності справи.

Також скаржник зазначив, що сума, на яку був укладений спірний договір поруки ( всього лише на 1000грн.), абсолютно і явно не є співрозмірною із сумою основного зобов'язання, яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Чиста планета» намагається стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» у судовому порядку по справі № 910/22286/14 (231613,62грн.).

Заборона укладання поставщиком договору відступлення міститься у пункті 8.17 у Договорі поставки від 01 січня 2014 року № 59017, укладеному між позивачем та відповідачем 1.

Відповідач 1 вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року без змін.

Представник відповідача 2 про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, явку у судове засідання повноважного представника не забезпечив ( а.с. 134 поштове відправлення).

Згідно частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції.

У відповідність абзацу 3 пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу .

Абзацом 1 пункту 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку колегії суддів, неявка у судове засідання представника відповідача 2 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідністю "АТБ-маркет" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Чиста планета", 01 січня 2014 року укладено Договір поставки № 59017 (далі - Договір поставки), відповідно до умов якого відповідач-1 зобов'язувався в порядку та строки, встановлені Договором, передати товар у власність позивачу, в певній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а позивач прийняти та оплатити товар на умовах, обумовлених вказаним Договором (пункт 1.1 Договору поставки).

В цей же день - 10 січня 2014 року між відповідачем-1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладений Договір поруки № б/н (далі - Договір поруки), відповідно до пункту 1.1 якого відповідач-2 зобов'язується солідарно відповідати перед відповідачем-1 за виконання позивачем зобов'язань відносно оплати вартості товару, поставленого відповідачем-1 позивачу по Договору поставки № 59017 від 01 січня 2014 року. на суму не більш 1000,00 грн.

Послуга по наданню поручительства по даному договору є безкоштовною (пункт 1.2 Договору поруки).

Поручитель зобов'язаний виконувати за боржника зобов'язання останнього відносно сплати вартості товару, переданого кредитором боржнику у відповідності з Основним договором (пункт 2.1 Договору поруки).

Кредитор не має права вимагати від поручителя виконання зобов'язань за боржника в частині оплати сум основного боргу, який виник на підставі Основного договору на суму, що перевищує 1000,00 грн. (пункт 2.2 Договору поруки ).

Всі права та зобов'язання по Основному договору залишаються у боржника (пункт 2.3 Договору поруки ).

Протягом строку дії даного Договору, кредитор не має права змінювати умови Основного договору без згоди на це поручителя. В іншому випадку поручитель не відповідає перед Кредитором за виконання боржником своїх зобов'язань з моменту внесення таких змін (пункт 2.4 Договору поруки).

Пунктом 3.1 Договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань в частині оплати вартості товару по Основному договору.

Сторони несуть передбачену діючим законодавством України відповідальність за збитки, нанесені один одному у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань по даному Договору (пункт 3.2 Договору поруки ).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2015року. (пункт 4.1 Договору поруки).

Поручительство по даному Договору діє до 31 грудня 2015року. (пункт 4.2 Договору поруки).

Загальні засади поруки визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (частини 1,2 статті 553 Цивільного кодексу України).

Порука як вид забезпечення зобов'язання спрямована на можливість задоволення вимог кредитора за рахунок солідарного або субсидіарного боржника за цим зобов'язанням у випадку його порушення основним боржником.

Загальні правила щодо заміни сторони в зобов'язанні встановлені статтями 512-520 Цивільного кодексу України. Цими правилами визначений перелік випадків, внаслідок яких кредитор у зобов'язанні може бути замінений, у тому числі, в інших випадках, встановлених законом. При цьому, кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Щодо заміни боржника у зобов'язанні, діє правило про те, що таке можливо лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Отже, закон не встановлює обов'язкову участь або надання згоди при укладенні договору поруки з боку основного боржника, якщо це не передбачено договором щодо основного зобов'язання або прямо не заборонено спеціальними нормами (нормами законодавства в окремих правовідносинах).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 „ Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними " роз'яснено, що обов'язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоди боржника на укладення такого договору законодавством України не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки. Відповідно відсутність зазначеної згоди не порушує й умов дійсності договору поруки та не є підставою для визнання його недійсним. Згідно з пунктом першого Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21 листопада 2011 року за №01-06/1624/2011 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права " відсутність згоди боржника на укладення договору поруки не порушує умови дійсності договору поруки і не є підставою недійсності зазначеного правочину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відсутність в Договорі поруки участі основного боржника не є порушенням положень, визначених статтею 626 Цивільного кодексу України.

Доводи скаржника про заборону у Договорі поставки від 01 січня 2014 року № 59017 ( пункт 8.17) укладати поставщику ( відповідачу 1) договори відступлення до уваги не приймаються, оскільки предметом позову є договір поруки.

Щодо доводів скаржника про фіктивність Договору поруки від 10 січня 2014 року слід зазначити наступне.

Згідно з частиною 1 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Матеріали справи свідчать про те, що підтвердженням реальності настання правових наслідків за спірним Договором поруки є дії поручителя, відповідача-2 у цій справі, який частково виконав передбачені Договором поруки № б/н від 10 січня 2014року зобов'язання з оплати вартості товару, що був поставлений відповідачем-1 позивачу за договором поставки № 59017 від 01 січня 2014року, а саме сплатив відповідачу-1 грошову суму у розмірі 400,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки та квитанції № 112186394 від 31 жовтня 2014року. (а.с. 69, 97).

Враховуючи викладене, і те, що позивачем не надано доказів щодо укладання спірного Договору з метою зміни підсудності іншого спору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про те позивачем не доведено, що Договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують ніяким чином вищенаведену правову оцінку матеріалів, обставин справи, отже, не є правовими підставами зміни чи скасування оскаржуваного рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року.

Підстави для зміни або скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року по справі № 904/8576/14, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Судовий збір за перегляд справи в апеляційному порядку покладається на скаржника відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", смт.Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року у справі № 904/8576/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Матеріали справи повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 січня 2015 року.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.В.Джихур

Суддя О.М.Виноградник