ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р.Справа № 922/5714/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ "Укртелеком" м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон.Телеком", м. Харків
про стягнення заборгованості в розмірі 202 723,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Перхун Ю.М. за довіреністю №3639 від 03.11.2014 р.,

відповідача - Бочарова Н.В за довіреністю № 62 від 26.01.2015 р.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ "Укртелеком" м. Харків (позивача) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон.Телеком", м. Харків про стягнення заборгованості в розмірі 202 723,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на відповідача обов'язків за Договором № 136-10 про надання в користування лінійних споруд від 23.06.2008 року, в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги за вересень та жовтень 2014 року, з урахуванням чого та враховуючи приписи ст. ст. 525, 526, 530, 625, 629, 762 Цивільного кодексу України, ст. 193, 229, 230, 232, 285, 286 Господарського кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 201 398,02 грн. за отримані послуги, 3% річних в розмірі 256,45 грн., пені в розмірі 1068,53 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 4054,46 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.12.2014 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 14.01.2015 року о 10:30 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 03.02.2015 року о 10:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь суму в розмірі 201 398,02 грн. за отримані послуги, 3% річних в розмірі 256,45 грн., пені в розмірі 1068,53 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 4054,46 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позивачем вимог не заперечував, разом з тим, підтримав надане 03.02.2015 року клопотання про розстрочку виконання рішення суду (вх. № 4155) по справі №922/5714/14 шляхом здійснення оплати загальної стягнутої суми (основного боргу, пені, трьох відсотків річних, судового збору) рівними платежами протягом 12 місяців після набрання рішення законної сили.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

23.06.2008 р. між ВАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ВАТ "Укртелеком" та ТОВ "Велтон.телеком" був укладений Договір №136-10 (далі - Договір) про надання в користування лінійних споруд.

Відповідно до розділу 1 Договору предметом договору є зобов'язання Позивача надавати Відповідачу послуги з користування: пар магістрального кабелю для організації абонентської лінії; розподільною шафою для розміщення боксу.

Відповідно до п.8.1,8.3 Договору, строк якого складав з 01.05.2008 р. по 23.06.2009 р. Продовження оформляється укладанням додаткової угоди до нього. Станом на час звернення до суду з даною позовною заявою Договір є діючим, з огляду на укладання додаткової угоди №2 до нього, у якій сторони домовились, що Договір продовжується на кожний наступний строк на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін не заявить письмово іншій Стороні про своє небажання продовжити дію Договору не менше, як за 30 днів до закінчення строку його дії.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про акціонерні товариства" рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ "Укртелеком" від 14.06.2011 р. ВАТ "Укртелеком" перейменовано на ПАТ "Укртелеком", яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Укртелеком".

Протягом строку дії Договору Позивач виконував свої обов'язки за вищевказаним Договором та надавав Відповідачу визначені Договором послуги.

Відповідач порушуючи свої зобов'язання передбачені п.3.5. Договору та проводив оплату отриманих послуг з порушенням порядку та термінів, що встановлені Договором, а саме в порушення п.3.1 Договору Відповідач з 01.06.2014 р. не вчасно та не в повному обсязі проводив оплату направлених Позивачем відповідно до п.3.1. Договору рахунків. Крім умов Договору обов'язок Відповідача виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги передбачений п.6.1. Правил надання в користування кабельної каналізації зв'язку, які затверджені Рішенням НКРЗІ №428 від 23.08.2012р.

В результаті чого, заборгованість Відповідача за отримані послуги, за період з вересня 2014 р. по жовтень 2014 р., відповідно до зазначеного Договору, як зазначає Позивач та не спростував відповідач склала 201 398,02 грн.

Так, при розрахунку заборгованості було враховано вхідне від'ємне сальдо на 01.09.2014 р. у розмірі 100 грн. 00 коп. та часткове погашення заборгованості згідно протоколів проведення розрахунків за вересень та жовтень 2014 р. Можливість оплати Відповідачем отриманих відповідно до Договору послуг, шляхом зарахування зустрічних однорідних фінансових вимог передбачена п.3.5 Договору та Договором №15П-06-08 від 23.06.2008 р.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, згідно якої за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Як вбачається з матеріалів справи, суму заборгованості відповідачем не сплачено. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства та умов договору, суд знаходить що сума заборгованості за отримані послуги за період з вересня 2014 р. по жовтень 2014 р. в розмірі 201 398,02 грн., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача, 3% річних в розмірі 256,45 грн. та пеню в розмірі 1068,53 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування надані позивачем 3% річних в розмірі 256,45 грн., суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.4.2. Договору, за порушення строків, передбачених Договором, винна сторона сплачує іншій пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Перевіривши нарахування пені за період з 21.10.2014 року по 20.11.2014 року в розмірі 1068,53 грн., суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду по справі №922/5714/14 шляхом здійснення оплати загальної стягнутої суми (основного боргу, пені, трьох відсотків річних, судового збору) рівними платежами протягом 12 місяців після набрання рішення законної сили, суд вважає за доцільне відмовити у його задоволенні на підставі наступного.

При зверненні до суду з клопотанням про розстрочку виконання рішення, Відповідач не надав жодного доказу в підтвердження наявності обставин, які б підтверджували ускладнення виконання рішення суду або зробили б його виконання неможливим та винятковість випадку у розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності якого може бути надано розстрочку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання необхідно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події).

Відповідачем не доведено, що скрутний стан відповідача є винятковою обставиною у розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення. Тяжкий фінансовий стан утворився внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних обставин, що б унеможливило виконання договірних зобов`язань та рішення суду.

Стаття 42 ГК України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Надання розстрочки на підставі тяжкого матеріального стану відповідача не може вважатися підставою для застосування положень ст. 121 ГПК України, адже враховуючи положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, Відповідач у випадку порушення грошового зобов`язання не може посилатися на неможливість його виконання.

Крім того, відповідно до п. 7.2. Пленуму Вищого Господарського Суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Надання розстрочки виконання рішення суду негативно вплине на матеріальні інтереси Позивача, який тривалий час не отримуватиме кошти по даному договору та не матиме можливості використати їх у своїй господарській діяльності, що може привести до тяжкого фінансового стану Позивача.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо наявної загрози банкрутства, відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, а також щодо наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим без надання розстрочки.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на Відповідача.

На підставі статей 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 173, 174, 179, 180, 193 ГК України та ст.ст. 6, 14, 509, 510, 525 - 527, 530, 546, 548 - 552, 598, 599, 610, 611, 626 - 647, 649, 651 - 654 ЦК України, керуючись статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон.телеком" (61002, м. Харків, вул. Сумська, 50, Код ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, ) суму основного боргу в розмірі 201 398,02 грн., 3% річних в розмірі 256,45 грн., пені в розмірі 1068,53 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 4054,46 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.02.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/5714/14