ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 911/5120/14

За позовом Державного підприємства «Енергоринок»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго»

про стягнення 543 000грн

Суддя А.Р.Ейвазова

Представники сторін:

від позивача - Сніжко В.Ю. (довіреність № 01/44-737Д від 25.12.2014), Чепурна О.Б. (довіреність №01/44-761Д від 21.01.2015);

від відповідача - Абрахімова-Кобилянська Т.В. (довіреність №1-1/05.01.2015 від 05.01.2015)

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство «Енергоринок» (далі - ДП «Енергоринок») звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (далі - ТОВ «Біогазенерго») 543 000грн штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань щодо реєстрації автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії (далі - АСКОЕ) у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії відповідно до Порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії України у строк, встановлений п.1 додаткової угоди від 17.12.2013 №10081/09 до договору №10080/09 від 17.12.2013 (а.с.2-5).

Відповідач у справі - ТОВ «Біогазенерго» у відзиві на позов просить у задоволенні позову відмовити. Відхиляючи заявлені вимоги, відповідач вказує на те, що не порушував взяті на себе зобов'язання, оскільки:

- неодноразово звертався до позивача з листами, у який повідомляв про неможливість проведення реєстрації, у зв'язку з пошкодженнями, які виникли на ТЕС та відсутності генерації електричної енергії, що позбавляє можливості коректно провести попередні випробування;

- перший відпуск електричної енергії розпочався лише у липні 2014 року, після чого відбулось випробування АСКОЕ та реєстрація.

Окрім того, відповідач зазначив, що:

- укладення додаткової угоди від 17.12.2013, якою передбачено строк проведення реєстрації АСКОЕ було умовою позивача, який не міг відмовитись від підписання відповідної угоди, оскільки мав змогу укласти договір купівлі-продажу електричної енергії лише з позивачем, який здійснює оптове постачання електричної енергії та розробив Порядок, відповідно до якого здійснюється реєстрація АСКОЕ;

- після закінчення налагоджувальних робіт та перевірки функціонування АСКОЕ має проводитись дослідна експлуатація терміном не менше кварталу, між тим, позивачем встановлений строк для проведення випробувань у один місяць;

- санкція за порушення строку реєстрації не є господарсько-правовою відповідальністю у розумінні ст.216 ГК України і заходи впливу за порушення строку реєстрації АСКОЕ не повинні бути заходами впливу у вигляді господарських санкцій;

- сума нарахованого штрафу є надмірно великою, оскільки порушення строку не завдало збитків позивачу, а застосування штрафу має ознаки протиправного тиску (а.с.52-54, 46-48).

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, представник відповідача - проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2013 між сторонами у справі - ДП «Енергоринок» та ТОВ «Біогазенерго» укладено договір №10080/09 (далі - договір), за умовами якого відповідач зобов'язується продавати, а позивач - купувати електроенергію, вироблену відповідачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору (а.с.9-14).

Як визначено п.2.1 договору, сторони визнають свої зобов'язання згідно з договором між членами Оптового ринку електричної енергії України (далі - ОРЕ України), чинними додатками до нього та керуються його положеннями та положеннями законодавства України при виконанні договору.

Умовами договору передбачено, що обсяг фактично проданої та купленої електроенергії визначається згідно з Інструкцією про порядок здійснення розрахунків на ОРЕ України з використанням погодинних даних, отриманих з автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії, яка охоплює точки обліку згідно з Інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії (п.2.1 договору).

Даний договір, згідно його п.8.6, вступає в силу з 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому було погоджено договір з боку НКРЕ та діє до 30.06.2014.

Відповідний договір погоджено з НКРЕ України 19.2.2013, про що вчинено напис на останньому аркуші відповідного договору (а.с.14).

У подальшому сторонами змінено строк дії відповідного договору. Так, згідно додаткової угоди від 26.06.2014, сторонами викладено п.8.6 договору у новій редакції, відповідно до якої договір вступає в силу з 01 січня 2014 року та діє до 31 грудня 2014 року (а.с.16).

Додатковою угодою №10081/09 від 17.12.2013 до відповідного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання у термін до 15 лютого 2014 року здійснити реєстрацію автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії відповідно до Порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії (а.с.15).

При цьому, як визначено п.2 вищевказаної додаткової угоди, у випадку порушення відповідачем відповідного зобов'язання, позивач має право нарахувати штраф у розмірі 3 000грн за кожен день такого порушення, а відповідач - зобов'язався його сплатити.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача штрафу за порушення відповідного зобов'язання, який нарахований за період з 16.02.2014 по 15.08.2014.

Заявлені вимоги є обґрунтованими з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

При цьому, посилання відповідача на те, що зобов'язання зареєструвати АСКОЕ не є майново-господарським не заслуговує на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За умовами договору між сторонами виникли майново-господарські зобов'язання з купівлі-продажу електричної енергії, які є основними зобов'язаннями за договором. Між тим, встановленні інших зобов'язань у договорі не суперечить чинному законодавству з наступних підстав.

Пунктом 4 ст.179 ГК України визначено основний принцип, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Таким чином, встановлення у договорі інших умов, ніж ті, що визначені диспозитивними нормами, не породжують недійсність зобов'язань за цим договором, за умови, якщо вони прямо не суперечать чинному законодавству.

Аналогічні положення містять і норми ЦК України, які визначають, що: сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст.627 ЦК України); зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628 ЦК України), сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст.6 ЦК України).

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, обов'язок зареєструвати АСКОЕ не лише визначений умовами договору, але й встановлюється нормативними актами.

Так, відповідно до п.3.2.6 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ України від 08.02.96 №3 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.04.96 №174/1199), ліцензіат повинен забезпечити та здійснювати комерційний облік електричної енергії з використанням даних, отриманих з автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії, відповідно до вимог Інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії (додаток 10 до Договору між членами Оптового ринку електроенергії).

Згідно п.2.3 Інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії, яка затверджена рішенням Ради Оптового ринку електричної енергії від 08.10.98 (затверджене постановою НКРЕ від 19.10.98 №1349) (далі - Інструкція), системи обліку, їх оператори та власники повинні бути зареєстровані у Головного оператора. При цьому, в силу п.1.4 Інструкції, система комерційного обліку - сукупність вимірювальних комплексів встановлених на об'єкті та об'єднаних відповідним обладнанням збору, передачі та обробки даних локального, регіонального рівня для визначення точного обсягу виробленої, відпущеної, переданої, поставленої та спожитої електричної енергії з метою забезпечення проведення розрахунків в Оптовому ринку електричної енергії.

Таким чином, відповідач зобов'язаний зареєструвати АСКОЕ у Головного оператора, яким є позивач у справі - ДП «Енергоринок». При цьому, сторонами у договорі визначено строк виконання відповідного зобов'язання і відповідний договір у такій частині не визнаний недійсним.

Оскільки відповідач у строк, встановлений п.1 додаткової угоди №10081/09 від 17.12.2013 до договору, не здійснив реєстрацію АСКОЕ, ним допущено порушення зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. При цьому, як визначено ч.2 ст.218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідачем надані листи, адресовані відповідачу, від 27.12.2013 за вих.№1/2712-13 та від 22.01.2014 за вих.№1/2201-14, - до закінчення строку реєстрації АСКОЕ, у яких він повідомляв позивача про аварійну ситуацію на градирні та неможливість виробництва електроенергії, початок строку передачі даних АСКОЕ позивачу (а.с.55,56). Доказів направлення відповідних листів позивачу відповідачем суду не надано. При цьому, у таких листах відповідач не вносив пропозицій щодо зміну строку виконання зобов'язання з реєстрації АСКОЕ, який встановлений договором, у зв'язку з неможливістю виконати таке зобов'язання у встановлений строк, тобто відповідач фактично не зазначив у таких листах про те, що зобов'язання з реєстрації АСКОЕ ним не буде виконано у строк.

Лише у відповіді №4/3005-14, яка датовано після спливу строку виконання зобов'язання з реєстрації, - 30.05.2014 на претензію позивача, відповідач просив продовжити термін попередніх випробувань АСКОЕ (а.с.57-58).

За таких обставин, є слушним посилання позивача на порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, що тягне за собою відповідальність, встановлену за взаємною згодою сторін у додатковій угоді №10081/09 від 17.12.2013 у вигляді сплати штрафу, який нарахований позивачем.

Поряд з цим, згідно п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вказана норма кореспондується з загальними нормами, які визначають підстави для такого зменшення.

Так, відповідно до чч.2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні положення визначені ст.233 ГК України, за якою, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно ч.2 цієї норми, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Обставинами, які у даному випадку мають істотне значення, і з огляду на які суд вважає, що розмір штрафу підлягає зменшенню до 93 000грн є наступні.

Порядок реєстрації АСКОЕ на оптовому ринку електричної енергії затверджено радою Оптового ринку електричної енергії України 26.10.2011, у якій у подальшому вносились зміни, і який погоджено постановою НКРЕ від 16.12.2010 №1876 (далі - Порядок).

Як визначено п.6.10 Порядку, для реєстрації АСКОЕ власник або оператор мають звернутися до Головного оператора із заявою про реєстрацію АСКОЕ на оптовому ринку електроенергії та надати повний комплект документів, що вимагаються відповідним Порядком.

При цьому, згідно п.6.11 Порядку, перед реєстрацією власники АСКОЕ або оператори мають провести разом з Головним оператором попередні випробування стосовно визначення готовності та придатності даних АСКОЕ для використання у розрахунках.

Отже, реєстрації передує випробування. При цьому, згідно п.6.12 Порядку, заявником має бути надані повна інформація та об'єктивні свідоцтва того, що вимоги Головного оператора до функціонування АСКОЕ та використання даних комерційного обліку, отриманих з АСКОЕ, у системі розрахунків оптового ринку електричної енергії виконані, зокрема, згідно п.6.12.1, організована передача повних, актуальних та достовірних погодинних даних від АСКОЕ до Головного оператора по УППДВ. Поряд з цим, відповідним пунктом Порядку зазначено, що підставою для призупинення реєстрації АСКОЕ є, зокрема, зафіксована більше 5 разів на протязі одного календарного місяця наявність повторної передачі однакових даних комерційного обліку з інтервалом менше ніж 5 хвилин.

З бухгалтерської довідки №362 від 15.12.2014, наданої відповідачем (а.с.60), вбачається, що перший відпуск електроенергії відповідач здійснив у липні 2014 року, що підтверджується актом про виробіток, споживання та відпуск у мережу виробленої електроенергії ТОВ «Біогазенерго» від 01.08.2014 (а.с.59).

Як вбачається з наданого акту, при попередніх показниках лічильника - « 0», за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 відпущено на оптовий ринок електроенергії 608 384кВт/год.

Таким чином, зважаючи на відсутність генерації електричної енергії до 01.07.2014, фактично проведення випробування та здійснення реєстрації не було можливе до цієї дати, оскільки б мала місце передача однакових (нулевих) даних більше 5 разів протягом місяця з інтервалом менше ніж 5 хвилин, що є підставою для призупинення згідно вимог вказаного Порядку.

При цьому, з урахуванням змін, внесених до п.8.1.2 Порядку, термін проведення попередніх випробувань складає 1 місяць, починаючи з 1 числа та закінчуючи останнім числом місяця, тобто фактично випробування може розпочатись лише у перше число календарного місяця.

З урахуванням того, що відповідачем під час розгляду справи не доведено того, що початок генерації електричної енергії мав місце не 1 липні 2014 року, а в інший день місяця, суд вважає, що вже у період з 01.07.2014 сторонами могло бути проведено випробування для здійснення подальшої реєстрації АСКОЕ, за умови забезпечення відповідачем передачі повних, актуальних та достовірних погодинних даних, починаючи це здійснення до 01.07.2014 (зокрема, нульових даних).

Також, зменшуючи розмір штрафу суд виходив з недоведеності у даній справі факту заподіяння порушенням відповідного зобов'язання збитків позивачу у розмірі, зокрема, більшому ніж 93 000грн.

Задовольняючи заявлені вимоги в частині, судом також не прийняті до уваги посилання відповідача на те, що штраф, з огляду на ч.4 ст.231 ГК України, має бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаного зобов'язання, що у даному випадку не є можливим, з урахуванням того, що зобов'язання не носить майнового характеру.

Так, штраф є видом неустойки, яка, у свою чергу, є видом забезпечення виконання зобов'язання, що вбачається з положень ст. 546 ЦК України; поняттю штраф надано визначення ч.2 ст.549 ЦК України.

Між тим, як вбачається з ч.2 ст.546 ЦК України, договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення зобов'язань.

Таким чином, сторонам, відповідною диспозитивною нормою, надана свобода у визначенні способу забезпечення виконання зобов'язання, у т.ч. такому, що відрізняється від загальних способів такого забезпечення, визначених ст.546 ЦК України.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 93 000грн штрафу, у задоволенні вимог про стягнення 450000грн суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача у повному обсязі, без врахування зменшення штрафних санкцій судом, а саме у розмірі 10 860 грн (також див. абз.4 п.3.17.4 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення; повне рішення складено 29.01.2015.

Керуючись ст. ст. 49,82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства «Енергоринок» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» 93 000грн штрафу, а також 10 860грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 450 000грн. штрафу у задоволенні позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ейвазова А.Р.