ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.01.2015 Справа № 920/43/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Зайцевої І.В., при секретарі судового засідання Мітіній Н.М., розглянувши матеріали справи № 920/43/15:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп», м. Дніпропетровськ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім.. М.В. Фрунзе», м. Суми,

про стягнення 48176 грн. 03 коп.,

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Сафронов М.А. ( довіреність № 18-49/1402 від 29.12.2014 року);

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 6731 грн. 67 коп. 3 % річних та 41444 грн. 36 коп. інфляційних втрат нарахованих на суму простроченого боргу за договором поставки № 3/1300104 від 25.04.2013 року, а також витрати по оплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не прибув, але надіслав письмові пояснення по справі № 140 від 23.01.2015 року разом з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат із зазначенням періоду цих нарахувань

Представник відповідача відзиву на позов не подав, у судовому засіданні погодився із вказаними розрахунками, заперечень проти заявлених позовних вимог не мав.

Подані документи прийняті судом та долучені до матеріалів справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

25.04.2013 року між сторонами у справі було укладено договір поставки № 3/1300104, згідно умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити на умовах даного договору продукцію, ціна, кількісні та якісні характеристики та строки поставки якої викладені у Специфікаціях, які являються невід'ємними частинами договору.

Відповідно до п. 3.2. договору, оплата здійснюється на умовах визначених у специфікаціях.

Сторонами було підписано Специфікацію № 1 від 25.04.2013 року з такими умовами оплати: передоплата у розмірі 20% від вартості товару; оплата у розмірі 80% від вартості товару протягом 15 днів з моменту поставки товару. Усього за Специфікацією № 1 відповідачу було поставлено товар на суму 1239887 грн. 84 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та недотримуючись вимог п. 3 Договору укладеного між сторонами по строкам оплати поставки товару, частково оплатив поставлений товар у зв'язку з чим виникла заборгованість.

У зв'язку з виникненням заборгованості за поставлений товар та нарахування штрафних санкцій позивач звернувся до Господарського суду Сумської області з вимогою стягнути основний борг у розмірі 493385 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 16531 грн. 29 коп., інфляційні втрати у сумі 57726 грн. 09 коп. та пеню в сумі 41.136 грн. 82 коп.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.07.2014 року з відповідача стягнуто суму основного боргу у розмірі 493385 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 16531 грн. 29 коп., інфляційні втрати у сумі 57726 грн. 09 коп. та пеню в сумі 41.136 грн. 82 коп., на виконання якого 06.11.2014 року було видано наказ.

На підставі даного наказу Державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ, було видано постанову про відкриття виконавчого провадження, якою встановлено строк на добровільне виконання вимог наказу до 05.12.2014 року. 08.12.2014 року відповідачем було перераховано на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 493385 грн. 32 коп., що становить суму основного боргу.

Згідно п. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Пунктом 2.6 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в редакції від 10.07.2014 року, встановлено, що: «Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення в якому саме процесуальному статусі відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законам надається саме обставинам, встановленим судовим рішенням (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом».

Судом встановлено як факт наявності первинних документів, так і факт наявності договірних відносин між сторонами, щодо поставки товару. Зазначені видаткові накладні та довіреності підтверджують факт здійснення поставок, та не підлягають повторному дослідженню при розгляді та вирішенні даної справи.

Частиною 2 ст. 625 ЦКУ передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку інфляційні втрати складають 41444 грн. 36 коп., 3% річних - 6731 грн. 67 коп. за період з 25.06.2014 року по 07.12.2014 року.

У Постанові Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 року № 14 зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних відносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов'язань та не позбавляє кредитора прав на отримання сум, передбачених частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового прав та інтересу , суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Отже вимоги позивача щодо стягнення 6731 грн. 67 коп. 3% річних та 41444 грн. 36 коп. інфляційних втрат за період з 25.06.2014 року по 07.12.2014 року є правомірними обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, не повної та несвоєчасної оплати поставленого товару, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1 827 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім.. М.В. Фрунзе» (40004, м. Суми, вул.. Горького, 58, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» ( 49000, м. Дніпропетровськ, вул.. Шолом - Алейхема , 5, ) 6731 грн. 67 коп. 3%, 41444 грн. 36 коп. інфляційних втрат та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.01.2015 року.

Суддя І.В. Зайцева