ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 лютого 2015 року Справа № 902/1210/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська І.П.,
суддіФролова Г.М., Яценко О.В.
розглянувши матеріали касаційної скаргиФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року
у справі№ 902/1210/14
господарського судуВінницької області
за позовомЖмеринського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Шаргородської міської ради
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаДержавна інспекція сільського господарства у Вінницькій області
простягнення упущеної вигоди в сумі 68 905, 45 грн. та звільнення земельної ділянки

В с т а н о в и в:

Касаційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року у справі № 902/1210/14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

З касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 вбачається, що до останньої додано копії квитанцій від 09.12.2014 року про направлення копій касаційної скарги учасникам судового провадження.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що належним доказом надсилання учасникам судового провадження копій касаційної скарги і доданих до неї документів може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Однак, скаржником, в якості доказів, що підтверджують факт повідомлення сторін у справі, долучено до касаційної скарги копії квитанцій, які не можуть визнаватися належним доказом відправлення касаційної скарги учасникам судового провадження в розумінні ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, що є безумовною підставою повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що згідно ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Так, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як вбачається з поданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 касаційної скарги, до останньої додано копію квитанції № 0.0.324043087.1 від 09.12.2014 року, що підтверджується відтиском печатки банку та написом "З оригіналом вірно 09 гру 2014".

Також, скаржником до касаційної скарги додано дублікат чеку від 09.12.2014 року, однак з вказаного документу не можливо з'ясувати призначення платежу та взагалі відсутні платіжні реквізити отримувача коштів, на які перераховано судовий збір.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що скаржником при оформлені та подачі касаційної скарги не було враховано приписів процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 111, п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року у справі № 902/1210/14 повернути скаржнику.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська

СуддіГ.М. Фролова

О.В. Яценко