РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/27224/14 20.01.15

За позовомДержавної установи "Лабораторний центр на залізничному транспорті Держсанепідслужби України"
До Головного управління Держсанепідслужби України на залізничному транспорті
Простягнення 12 055, 36 грн.
Суддя Бондаренко Г.П.

Представники сторін:

Від позивача:Лява В.Р. (дов. № 41-08/05. від 16.01.2015)
Від відповідача: Гришко Я.С. (дов. № 52 від 19.01.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 20.01.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Державна установа "Лабораторний центр на залізничному транспорті Держсанепідслужби України" (далі по тексту - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Держсанепідслужби України на залізничному транспорті (далі по тексту - відповідач) про стягнення 12 055,36 грн., а також позивач просить покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/27224/14, розгляд справи призначено на 20.01.2015.

В судове засідання 20.01.2015 представники сторін з'явилися, надали усні пояснення по справі, вимоги ухвали про порушення провадження не виконали.

Позовні вимоги мотивовані несплатою відповідачем грошових коштів за використані ним енергоносії та комунальні послуги, поставлені та надані у приміщення, розташоване за адресою 03049, м. Київ, вул. Стадіонна, 6-А на першому поверсі, яке за твердженням позивача використовується спільно позивачем та відповідачем, в якому відповідач займає 148,5 кв. м. від загальної площі приміщень.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, викладеним в позовній заяві, до 31.12.2012 державний заклад «Санітарно - епідеміологічна станція на Південно - Західній залізниці» займав на правах оренди нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Стадіонна, 6-А на 1 поверсі будівлі площею 562,3 кв. м. Належних доказів вказаного твердження, зокрема, копії договору оренди матеріали справи не містять.

Крім того, позивач стверджує, що в 2012 після проведення реорганізації органів Державної санітарно-епідеміологічної служби України, було ліквідовано державний заклад «Санітарно - епідеміологічна станція на Південно - Західній залізниці» та створено дві бюджетні установи: Державна установа "Лабораторний центр на залізничному транспорті Держсанепідслужби України" (далі по тексту - центр) та Головне управління Держсанепідслужби на залізничному транспорті (далі - управління), які були розташовані у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Стадіонна, 6-А на 1 поверсі будівлі.

При цьому, доказів ліквідації державного закладу «Санітарно - епідеміологічної станції на Південно - Західній залізниці» та доказів створення на його базі та за його адресою розташування бюджетних установ: Державна установа "Лабораторний центр на залізничному транспорті Держсанепідслужби України" та Головне управління Держсанепідслужби на залізничному транспорті матеріали справи, також, не містять.

Проте, із наданого в матеріали справи статуту Державної установи «Лабораторний центр на залізничному транспорті Держсанепідемслужби України», засновником якого є Державна санітарно - епідеміологічна служба України (п. 1.2. статуту) вбачається місцезнаходження Центру: 03049, м. Київ, вул. Фурманова, 3/8 (п. 2.2. статуту).

Місцезнаходження Державної установи «Лабораторний центр на залізничному транспорті Держсанепідемслужби України» за адресою с. Київ, вул. Фурманова, 3/8, також, вбачається із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, копія якої наявна в матеріалах справи.

Позивач стверджує що, станом на 04.11.2014 Центр здійснює заходи щодо укладення договору з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву стосовно оренди нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Стадіонна, 6-А на 1 поверсі нежитлової будівлі площею 562, 3 кв. м. Згідно викладеного в позовній заяві, проект даного договору було погоджено з балансоутримувачем - Державним підприємством Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1 Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", Державним територіально - галузевим об'єднанням, Міністерством інфраструктури України, але досі знаходиться на стадії підписання в відділенні Фонду державного майна України по м. Києву. Жодних доказів вказаного твердження до матеріалів справи не надано.

Управління та Центр, як вказує позивач, фактично розміщені на фондах нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Стадіонна, 6 - а на 1 поверсі нежилої будівлі площею 562, 3 кв. м. Зазначену обставину позивач підтверджує листами Головного управління держсанепідслужби на залізничному транспорті (відповідача). Так, на запит позивача №1080-08/01-4 від 15.08.2014, копія якого наявна в матеріалах справи, останнім отримано відповідь відповідача № 1052 від 20.08.2014 про те, що відповідач займає за адресою: м. Київ, вул. Стадіонна, 6-А на 1 поверсі 148,5 кв. м. від загальної площі приміщень (копія листа наявна в матеріалах справи).

За твердженням позивача, ним на підставі прямих договорів з підприємствами -постачальниками послуг здійснюється оплата за поставлені енергоносії та надані комунальні послуги в повному обсязі та на всю площу 562, 3 кв. м., з 02.01.2013. На підтвердження вказаного позивачем надано в матеріали справи копії договору № 140 на відпуск води та послуги каналізації від 01.04.2014, договору про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді /парі) за державні кошти № 312133 від 14.05.2014, договору № ПЗ/ЕЕ-142222/1848/НЮ про постачання електричної енергії від 12.05.2014. Із наданих копії вказаних договорів вбачається, що вони укладені позивачем, проте не вбачається за якою адресою здійснюється поставка електричної/теплової енергії/води та надаються комунальні послуги.

Між позивачем і відповідачем ніяких договорів стосовно зайняття відповідачем приміщень (з зазначенням площ приміщень), а також договорів щодо обов`язку сплати позивачем за комунальні послуги і енергоносії, за твердженням сторін, надані відповідачеві, укладено не було.

Для визначення обсягів та вартості спожитих відповідачем комунальних послуг в нежитловому приміщенні, розміщеному на 1 поверсі за адресою: м. Київ, вул. Стадіонна, 6-А, між позивачем і відповідачем складено наступні акти: № 2 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за січень 2014 на суму 751,98 грн., акт №3 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2271 "Оплата теплопостачання" за січень 2014 на суму 1171,07 грн., акт №1 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за січень 2014 на суму 34,41 грн., акт №5 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за лютий 2014 на суму 359,64 грн., акт №4 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за лютий 2014 на суму 28,85 грн., акт №6 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2271 "Оплата теплопостачання" за лютий 2014 на суму 1074,97 грн., акт №8 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за березень 2014 на суму 1078,93 грн., акт №9 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2271 "Оплата теплопостачання" за березень 2014, акт №7 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за березень 2014 на суму 237,02 грн., акт № 11 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за квітень 2014 на суму 745,44 грн., акт №10 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за квітень 2014 на суму 333,27 грн., акт №12 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2271 "Оплата теплопостачання" за квітень 2014 на суму 391,56 грн., акт №14 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за травень 2014 на суму 641,67 грн., акт №13 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за травень 2014 на суму 317,39 грн., акт №16 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за червень 2014 на суму 708,08 грн., акт №15 від 30.06.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за червень 2014 на суму 104,53 грн., акт №18 від 31.07.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за липень 2014 на суму 499,82 грн., акт №17 від 31.07.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за липень 2014 на суму 104,53 грн., акт №20 від 31.08.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за серпень 2014 на суму 627,60 грн., акт №19 від 31.08.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за серпень 2014 на суму 76,71 грн., акт №22 від 30.09.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за вересень 2014 на суму 601,29 грн., акт №21 від 30.09.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за вересень 2014 на 139,45 грн., акт №24 від 31.10.2014 витрачання КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" за жовтень 2014 на суму 1074, 86 грн., акт №23 від 31.10.2014 витрачання КЕКВ 2272 "Оплата водопостачання та водовідведення" за жовтень 2014 на суму 69,72 грн.

Вказані вище акти жодних умов щодо обов'язку відповідача оплатити спожиті послуги, порядку їх оплати, тощо не містять.

Позивачем стверджується, що ним оплачувалися поставлені енергоносії та комунальні послуги в повному обсязі за всю площу 562, 3 кв.м. з 02.01.2013 відповідно до договору №140 на відпуск води та послуги каналізації від 01.04.2014, договору про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді/парі за державні кошти №312133 від 14.05.2014, договору № ПЗІЕЕ-142222/1848/НЮ про постачання електричної енергії від 12.05.2014. Докази, що підтверджують факт сплати послуг позивачем, матеріали справи не містять.

З метою досудового врегулювання спору, за твердженням позивача, відповідачу було направлено попередження-претензії вих. №1113-08/01-4 від 20.08.2014 та вих.№1348-08/01-4 від 31.10.2014, копії яких наявні в матеріалах справи, які були отримані відповідачем.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, викладеного позивачем не спростував.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Державної установи "Лабораторний центр на залізничному транспорті Держсанепідслужби України" не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. ст. 33, 34 ГПК України).

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 ГК України), при цьому сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Обставини справи викладені позивачем в позовній заяві щодо наявності у відповідача обов'язку щодо оплати спожитих ним електроенергії, води та комунальних послуг, факту порушення відповідачем такого обов'язку, факту споживання відповідачем комунальних послуг, електроенергії, води, як і факти постачання/надання послуг та товару за договорами копії яких надані в матеріали справи саме за адресою: м. Київ, вул. Стадіонна, 6-А на 1 поверсі та їх оплати позивачем, не підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст. 34 ГПК України, доказами, а відтак є недоведеними.

Копії актів підписаних між сторонами, які додані позивачем до позовної заяви, як вже зазначалось, не підтверджують наявність зобов'язань у відповідача перед позивачем по оплаті комунальних послуг, а лише вказують обсяги комунальних послуг і енергоносіїв, які були спожиті відповідачем.

Позивачем також не вказано жодної норми матеріального права, на підставі якої у відповідача виник обов`язок сплати грошових коштів.

Крім того, до матеріалів справи, позивачем та відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджують правову підставу знаходження відповідача у нежитлових приміщеннях, яке є державним майном.

Сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними та допустимими доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.02.15.

Суддя Бондаренко Г. П.