ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р. Справа № 911/5357/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс»

до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 182 986 794, 56 грн.

Представники:

від позивача: Рацун О.В.

від відповідача: Шикеринець Р.І.

від третьої особи: не з'явилися

суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 182 986 794, 56 грн. заборгованості за договором про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012, з яких: 148 243 035, 97 грн. - основного боргу, 29 274 986, 57 грн. - інфляційних втрат та 5 468 772, 02 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.12.2014 порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 12.01.2015.

12.01.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 51/6 від 12.01.2015 (вх. № 289/15 від 12.01.2015), у якому останній заперечує проти задоволення позову.

У судовому засіданні 12.01.2015 судом, в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 29.01.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.01.2015 залучено до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», зобов'язано позивача направити Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» копію позовної заяви з доданими до неї документами, докази про що надати суду і зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надати суду нормативно обґрунтовані та документально підтвердженні письмові пояснення по суті спору.

До господарського суду Київської області від позивача надійшли заява б/н від 12.01.2015 (вх. № 466/15 від 13.01.2015) про долучення до матеріалів справи документів та заперечення б/н від 15.01.2015 (вх. № 758/15 від 15.01.2015) на відзив відповідача.

Присутній у судовому засіданні 29.01.2015 представник позивача надав суду докази направлення Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» копії позовної заяви з доданими до неї документами (вх. № 2028/15 від 29.01.2015), повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.01.2015 проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у його відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправленняу, у судове засідання 29.01.2015 не з'явився, причин неявки суду не повідомив, вимог суду не виконав.

Враховуючи, що неявка третьої особи у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника третьої особи за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 29.01.2015, відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

27.12.2012 між сторонами укладено договір про закупівлю товару № т15-156/, за умовами якого позивач зобов'язався з моменту підписання цього договору до 31.12.2013 поставити і передати відповідачу товари (вузли до турбін, код згідно ДК 016-97-29.11.3 (запасні частини до газоперекачувальних агрегатів типів ГТК-10І, ГТК-25І (лот № 3), зазначені в специфікації (додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного договору, а відповідач - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якісні характеристики товару, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюються у підписаній сторонами специфікації.

Згідно з п. 1.3 договору обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків відповідача. Про таке зменшення та у разі зміни істотних умов договору у випадках, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про здійснення державних закупівель», сторони укладають додаткову угоду (додаткові угоди) до цього договору, при цьому відповідач має право вимагати від позивача документального підтвердження наявності обставин, які передбачають внесення змін до договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що ціна цього договору становить 148 243 035, 97 грн., у тому числі податок на додану вартість - 24 707 172, 66 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна договору (сума, визначена в договорі) може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 3.3 договору ціна за одиницю товару зазначена в специфікації.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем фактичної поставленої партії товарів після пред'явлення позивачем рахунку на оплату товару (далі - рахунок) протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару за видатковою накладною. На вимогу позивача, відповідач може здійснити попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі не більше 30 відсотків від суми цього договору. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару позивачем уповноваженій особі відповідача. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

Відповідно до п. 4.2 договору до рахунка на кожну партію товару додаються: видаткова та товарно-транспортна (форма № 1ТН) накладні на поставлений товар, виходячи з цін даного договору; оригінал паспорту (сертифікату якості або іншого документу, який підтверджує якість та відповідність товару) виробника; податкова накладна відповідно до положень чинного податкового законодавства України; монтажна та експлуатаційна документація українською або російською мовою.

Згідно з п. 5.1 договору термін поставки товарів: партіями в період зазначений в пункті 1.1 розділу І цього договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання відповідачем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (надалі - рознарядка).

Пунктом 5.2 договору передбачено місце поставки товарів: на базисних умовах DDP (м. Боярка, вул. Маяковського, 49, центральний склад ВРТП «Укргазенергосервіс»). Правила тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

Відповідно до п. 6.1.1 договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Згідно з п. 6.2.3 договору відповідач має право зменшити обсяг закупівлі товарів та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Пунктом 6.4.1 договору передбачено, що позивач має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Відповідно до п. 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Згідно з п. 7.2.5 договору у випадку прострочення відповідачем грошового зобов'язання за даним договором, відповідач на вимогу позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2013, а частині гарантійних зобов'язань та розрахунків - до повного виконання.

Відповідно до п. 11.4 договору всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками позивача і відповідача.

Специфікацією, що є додатком № 1 до договору про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012, сторони визначили найменування, одиницю виміру, кількість, ціну та загальну суму товару, яка становить 148 243 035, 97 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем згідно п. 5.1 договору було надано позивачу рознарядку № 155/15 від 28.01.2013 на поставку товару, передбаченого договором та специфікацією.

На виконання умов договору позивач по товарно-транспортних накладних № 001026 від 13.05.2013, № 001027 від 13.05.2013, № 001028 від 13.05.2013, № 001029 від 13.05.2013, № 001032 від 26.06.2013, № 001033 від 26.06.2013, № 001034 від 26.06.2013 та по накладних № 2 від 14.05.2013 на суму 50 808 735, 49 грн., № 2 від 27.06.2013 на суму 62 167 419, 98 грн. поставив відповідачу товар на загальну суму 112 976 155, 47 грн., а відповідач, на підставі довіреностей № 56 від 14.05.2013 та № 69 від 27.06.2013, вказаний товар отримав. Копії зазначених документів залучено до матеріалів справи, оригінали у судовому засіданні оглянуті.

Крім того, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 2 від 14.05.2013 на суму 50 808 735, 49 грн. та рахунок № 2 від 27.06.2013 на суму 62 167 419, 98 грн. для оплати поставленого товару, примірники яких залучено до матеріалів справи.

Додатковою угодою № 1 від 16.12.2013 до договору про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012, у зв'язку зі зміною роботи газотранспортної системи, що призвело до зменшення обсягів ремонтів ГПА в 2013 році, що в свою чергу зменшило потребу в кількості запасних частин до ГПА, що планувалось закупити за договором в 2013 році, відповідач вимушений був просити позивача про призупинення поставки запасних частин до ГПА за договором, що документально підтверджується листами від 02.08.2013 № 1278/14, від 14.08.2013 № 1332/14, від 10.09.2013 № 1445/14, від 01.10.2013 № 1587/01 та у зв'язку з ти, що позивач, виконуючи свої зобов'язання щодо поставки запасних частин до ГПА за договором, профінансував виготовлення цих запасних частин до ГПА і які були розмитнені та знаходяться на території України, що документально підтверджується листами від 02.08.2013 № 357/02/08-1, від 03.08.2013 № 357/03/08-1, від 10.09.2013 № 357/10/09-1 та від 01.10.2013 № 357/01/10-1, а також у зв'язку з затримкою фінансування витрат відповідача, що призвело до затримки оплати за поставлені позивачем за договором товари на суму 112 976 155, 47 грн. і керуючись положеннями ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (зі змінами та доповненнями), ст. 188 ГКУ, ст. 651 ЦКУ, п. 11.4 розділу XI договору та враховуючи пропозицію позивача, викладену в листі від 06.12.2013 № 357/06/12-1 про продовження до 31.12.2014 строку дії договору та терміну поставки товару за договором, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору та виконання зобов'язань щодо передачі товару до 31.12.2014 та внесли наступні зміни до договору: в п. 1.1 договору слова і цифри «до 31 грудня 2013 року» замінити словами і цифрами «до 31 грудня 2014 року»; в п. 10.1 договору слова і цифри «діє до 31 рудня 2013 року» замінити словами і цифрами «діє до 31 грудня 2014 року»; решта умов договору залишаються незмінними і обов'язковими до виконання сторонами.

В подальшому, у зв'язку з відмовою відповідача від прийняття залишку товару згідно наданої ним рознарядки, який вже був замовлений та профінансований позивачем, останній звернувся до господарського суду з позовом про зобов'язання відповідача прийняти товар.

Так, рішенням господарського суду Київської області від 24.12.2013 у справі № 911/3897/13 зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» на виконання умов про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012 та згідно рознарядки № 155/15 від 28.01.2013 товар на загальну суму 35 266 880, 50 грн., а саме: вихлопний корпус з тришаровою ізоляцією та ущільнюючим компенсатором задньої панелі ГТК-10І в кількості 3 шт. на суму 19 725 025, 50 грн.; вихлопний корпус з тришаровою ізоляцією та ущільнюючим компенсатором задньої панелі ГТК-25І в кількості 1 шт. на суму 7 870 000, 00 грн.; перехідний дифузор вихлопного тракту з ізоляцією в кількості 1 шт. на суму 3 935 925, 00 грн.; комплект касет шумоглушіння з ізоляцією в кількості 1 шт. на суму 3 735 930, 00 грн. Вказане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

На виконання умов договору та вищезазначеного рішення господарського суду Київської області позивач по накладній № 2 від 21.01.2014 передав відповідачу товар на загальну суму 35 266 880, 50 грн., а відповідач, на підставі довіреності № 3 від 21.01.2014, вказаний товар отримав. Копії зазначених документів залучено до матеріалів справи, оригінали у судовому засіданні оглянуті.

Крім того, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 2 від 21.01.2014 на суму 35 266 880, 50 грн. для оплати поставленого товару, примірник якого залучено до матеріалів справи.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що за період дії договору про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 148 243 035, 97 грн.

Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач за отриманий товар не розрахувався, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 148 243 035, 97 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що він при здійсненні своєї фінансово-господарської діяльності, в тому числі при виконанні договору про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012, повинен використовувати кошти в порядку встановленому чинним законодавством, статутом та у відповідності до затверджених НАК «Нафтогаз України» фінансових планів. Разом з тим, за твердження відповідача його фінансові плани на 2013-2014 роки з незалежних від нього обставин до цього часу не затверджені, хоча відповідач вжив всіх необхідних та обов'язкових для цього дій з дотриманням вимог законодавства, а тому до моменту погодження його фінансового плану на 2013-2014 роки відповідач позбавлений можливості здійснення у 2013-2014 роках фінансування оплати товару, отриманого по договору про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012, у зв'язку з чим його зобов'язання по оплаті отриманого товару не є простроченим.

Пунктом 4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та їх дочірніх підприємств, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 21.06.2005 № 173, на який відповідач посилається у своєму відзиві, передбачено, що проект фінансового плану підприємства з пронумерованими, прошнурованими та скріпленими печаткою сторінками у двох примірниках за формою згідно з додатком 1 у паперовому та електронному вигляді подається органу, уповноваженому управляти державним майном або корпоративними правами держави, до 15 червня року, що передує плановому. До проекту фінансового плану підприємства додається пояснювальна записка, яка включає результати аналізу його фінансово-господарської діяльності за попередній рік, а також показники господарської діяльності та розвитку підприємства в поточному році та на плановий рік. У разі необхідності органи управління державним майном або корпоративними правами держави та органи, відповідальні за забезпечення реалізації державної політики у відповідній сфері, можуть самостійно встановлювати диференційовані строки подання проектів фінансових планів підприємств, але не пізніше 15 червня року, що передує плановому.

Відповідно до п. 5 вищевказаного Порядку органи, уповноважені управляти державним майном або корпоративними правами держави, у місячний строк здійснюють аналіз проекту фінансового плану підприємства з обов'язковим порівнянням його показників з показниками фінансово-господарської діяльності підприємства за два попередні роки, приймають рішення щодо затвердження/погодження фінансового плану або повернення його на доопрацювання та в письмовій формі повідомляють підприємство про прийняте рішення. Органи, уповноважені управляти державним майном, затверджують фінансовий план підприємства, а органи, уповноважені управляти корпоративними правами держави, або затверджують фінансовий план підприємства, або погоджують проект фінансового плану підприємства до 1 вересня року, що передує плановому, та в паперовому й електронному вигляді подають до Міністерства економіки України і Міністерства фінансів України завізовані та завірені печаткою копії затверджених/погоджених фінансових планів підприємств разом із пояснювальною запискою.

Проте, відповідачем будь-яких доказів звернення до НАК «Нафтогаз України» із фінансовим планом підприємства, а також вжиття інших дій щодо фінансування оплати товару, отриманого по договору про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012, суду не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з п. 1.3 договору обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків відповідача. Про таке зменшення та у разі зміни істотних умов договору у випадках, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про здійснення державних закупівель», сторони укладають додаткову угоду (додаткові угоди) до цього договору.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна договору (сума, визначена в договорі) може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 6.2.3 договору відповідач має право зменшити обсяг закупівлі товарів та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Пунктом 11.4 договору передбачено, що всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками позивача і відповідача.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що договором про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012 передбачена можливість зменшення загальної вартості цього договору залежно від реального фінансування видатків відповідача шляхом укладення додаткової угоди.

Проте, відповідно до матеріалів справи, відповідач не звертався до позивача з пропозиціями щодо зменшення обсягу закупівлі товару та додаткової угоди з цього приводу сторонами не укладалося.

Додатковою угодою № 1 від 16.12.2013 до договору про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012, у зв'язку з тим, що відповідач просив позивача про призупинення поставки запасних частин до ГПА за договором, а також у зв'язку з затримкою фінансування витрат відповідача, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору та виконання зобов'язань щодо передачі товару до 31.12.2014.

Разом з тим, як вже зазначалося, рішенням господарського суду Київської області від 24.12.2013 у справі № 911/3897/13 зобов'язано відповідача прийняти від позивача на виконання умов про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012 та згідно рознарядки № 155/15 від 28.01.2013 товар на загальну суму 35 266 880, 50 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, враховуючи те, що договір про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012 був укладений між позивачем та відповідачем, посилання відповідача на відсутність погоджених НАК «Нафтогаз України» фінансових планів не звільняє його від виконання зобов'язань щодо оплати вартості поставленого товару.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами заявлених до нього вимог щодо стягнення заборгованості за отриманий товар не спростував.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за отриманий відповідачем товар настав, доказів його оплати останнім не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 148 243 035, 97 грн. основного боргу за договором про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012 є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення оплати за отриманий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобов'язання.

Згідно з п. 7.2.5 договору у випадку прострочення відповідачем грошового зобов'язання за даним договором, відповідач на вимогу позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних з простроченої суми за період з 29.06.2013 по 08.12.2014 складають 5 468 772, 02 грн., а інфляційні втрати за період з 29.06.2013 по 08.12.2014 складають 29 274 986, 57 грн.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, здійснений позивачем та встановлено, що він є арифметично невірним, оскільки ним не враховано положення ст. 253 Цивільного кодексу України.

За розрахунком суду, здійсненим з урахуванням положень ст. 253 Цивільного кодексу України, сума 3 % річних та інфляційних втрат є більшою, ніж заявлена позивачем, а оскільки, в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд не може виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання заінтересованої сторони, стягненню підлягають 3 % річних у розмірі 5 468 772, 02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 29 274 986, 57 грн.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 182 986 794, 56 грн. заборгованості за договором про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012, з яких: 148 243 035, 97 грн. - основного боргу, 29 274 986, 57 грн. - інфляційних втрат та 5 468 772, 02 грн. - 3 % річних є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 33-34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, місто Київ, Печерський район, Кловський узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код - 30019801) в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (08151, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вулиця Маяковського, будинок 49, ідентифікаційний код - 00156127) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» (03150, місто Київ, вулиця Горького, будинок 48, ідентифікаційний код - 35730031) 148 243 035 (сто сорок вісім мільйонів двісті сорок три тисячі тридцять п'ять) грн. 97 коп. - основного боргу, 29 274 986 (двадцять дев'ять мільйонів двісті сімдесят чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 57 коп. - інфляційних втрат, 5 468 772 (п'ять мільйонів чотириста шістдесят вісім тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 02 коп. - 3 % річних та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено: 05.02.2015.

Суддя Т.В. Лутак