ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

04.02.15 Справа № 914/2734/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

Суддів Матущака О.І.

Скрипчук О.С.

при секретарі судового засідання Довгополові А.О.

розглянувши апеляційну скаргу особи яка не брала участі у справі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 № 7 від 08.12.2014р. (вх. № ЛАГС 01-05/112/15 від 06.01.2015р.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.10.2014 року

у справі №914/2734/14 (суддя - О.З. Долінська)

за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3, м. Львів

про стягнення 6263,48 грн., розірвання договору оренди нежитлових приміщень №Ф-7402-9 від 16.12.2009 року та виселення.

за участю представників сторін:

від апелянта: не з'явилися (належним чином повідомлені);

від позивача: Грицин Я.М. - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не з'явилися (належним чином повідомлені).

ВСТАНОВИВ:

Причини відкладення розгляду справи викладені в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 27.01.2015р.

Судом роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст. 20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило

04 лютого 2015р. у канцелярію Львівського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою витребування з Господарського суду Львівської області справ, необхідних для повного та об'єктивного розгляду даної справи.

Представник позивача проти задоволення заявленого клопотання про відкладення розгляду справи заперечив, вважаючи, що необхідності у витребуванні зазначених скаржником справ не має.

Суд порадившись на місці, ухвалив про безпідставність вимог скаржника про витребування з місцевого господарського суду справ за 2008-2009р., оскільки апелянт не є особою, яка брала участь при розгляді цих спорів, а в даному випадку необхідно з'ясувати, чи оскаржуване рішення суду по даній справі зачіпає права та обов'язки СПД ОСОБА_2, виходячи із предмету спору: стягнення заборгованості з орендної плати з СПД ОСОБА_3, розірвання договору оренди нежитлових приміщень № Ф-7402-9 від 16.12.2009р., укладеного між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3, та виселення.

Також, представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, зазначаючи при цьому, що прийняте судом першої інстанції рішення ніяким чином не зачіпає прав та інтересів апелянта у зв'язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що у судовому засіданні 27.01.2015р. розгляд даної справи на вимогу апелянта вже відкладався, беручи до уваги те, що повторно подане ним клопотання про відкладення розгляду справи в даному судовому засіданні є необгрунтоване і відхилене судом та те, що відповідач по справі з апелянтом про час та місце розгляду даної справи належним чином повідомлені і своїм правом визначеним ст. 22 ГПК України брати участь в засіданні не скористалися, а їх участь обов'язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе перейти до розгляду апеляційної скарги за їх відсутності.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.10.2014 року у цій справі (суддя О.З. Долінська) позовні вимоги Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради задоволено. Стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 6 263,48 грн. заборгованості по орендній платі та 4263, 00 грн. понесених витрат на сплату судового збору. Розірвано договір оренди від 16.12.2009 року №Ф-7402-9 укладений між позивачем та відповідачем та виселено Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 із нежитлових приміщень загальною площею 215, 6 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, не будучи стороною у справі та вважаючи, що таке порушує його права та обов'язки, оскаржив дане рішення в апеляційному порядку, вказуючи про необхідність залучення його до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Апелянт вказує, що між ним та відповідачем по справі укладено договір підряду № 11 від 11.02.2013р., в п. 17.1. якого за ФОП ОСОБА_2, вразі невиконання СПД ОСОБА_3 зобов'язання щодо виплати авансу, закріплене право притримання майнових прав на оренду нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, відповідно до договору оренди від 16.12.2009р. № Ф-7402-9.

Скаржник стверджує, що авансова оплата у визначені договором терміни та розміри замовником проведена не була.

Розірвання договору оренди від 16.12.2009р. № Ф-7402-9 та виселення орендаря з орендованого приміщення, що визначено рішенням Господарського суду Львівської області від 15.10.2014р., на думку апелянта, унеможливлює реалізацію підрядником (СПД ОСОБА_5) права на притримання об'єкта оренди .

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обгрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи та нормам чинного законодавства. Позивач вказує, що порушення відповідачем істотних умов договору в частині несвоєчасного внесення плати за оренду нежитлового приміщення є підставою для розірвання спірного договору, а існування договору підряду № 11 від 11.02.2012р. не звільняє відповідача від виконання ним своїх обов'язків.

Відповідач правом визначеним ст. 96 ГПК України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та запереченням на неї, судова колегія встановила наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 1 ГПК України передбачає право на звернення до господарського суду за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

З наведеної норми права вбачається, що судове рішення, оскаржене не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Таким чином, підставою для надання певній не залученій до участі у справі особі права на звернення з апеляційною скаргою є саме порушення її прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок вирішення судами спору в справі, до участі в якій ця особа обов'язково підлягала залученню як така, що мала певні права і обов'язки у спірних правовідносинах.

Рішення є таким, що стосується прав та обов'язків особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

Відповідно до частини 1 статті 33 та частини 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З аналізу апеляційної скарги та наявних у матеріалах справи доказів у відповідності до ст.43 ГПК України, колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ніяким чином не зачіпає прав та інтересів скаржника. У його резолютивній та мотивувальній частинах не містится жодних приписів щодо прав та обов'язків скаржника.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що зміст апеляційної скарги не містить обставин, якими б скаржник обґрунтовував порушення його прав оскаржуваним рішенням, оскільки правовідносини які виникли між СПД ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 є окремими, ніяк не пов'язаними із правовідносинами, що склалися у даній справі.

Стягнення 6263, 48 грн., розірвання договору оренди нежитлових приміщень № Ф-7402/9 від 16.12.2009р. та виселення СПД ОСОБА_3 у справі № 914/2734/14 зумовлене неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди, який не містить жодних вказівок на залежність виконання його умов від наявності будь-яких інших договорів між іншими, ніж визначені ним сторонами.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, факт невиконання СПД ОСОБА_3 умов договору підряду № 11 від 11.02.2013р. є підставою для звернення ФОП ОСОБА_2 до суду з окремими позовними вимогами, які не є пов'язаними із предметом спору в даній справі і регулюються різними нормами права.

Відповідно до п.52 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зробила висновок про те, що заявником апеляційної скарги належним чином не обґрунтовано та не доведено порушення його прав оскаржуваним рішенням суду першої інстанції

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі вимоги не можуть бути предметом апеляційного розгляду, а апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_3 підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України.

Крім того, згідно п. 5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарськими судами у здійсненні судочинства не застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Враховуючи наведене та відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 80, ст. ст. 86, 91 Господарського процесуального кодексу України Львівський апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. Апеляційне провадження по розгляду апеляційної скарги особи яка не брала участі у справі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Львівської області від 15.10.2014р. у справі № 914/2734/14 припинити.

Судові витрати покласти на ФОП ОСОБА_2

2.Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки, встановлені ст. ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.