ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

22.01.2015р. Справа № 917/2313/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП", вул. Широка, 107-а, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, 51901

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", вул. Івана Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39607

про стягнення 519 494,07 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: Соломяна Н.О. дов. № 31 від 14.03.2014 року

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 519 494,07 грн., за договором поставки товару № 0742-СН від 25.12.2013 року та договором поставки товару № 0596-СН від 03.12.2013 року.

03.12.2014 року за вхідним № 16102(канцелярії суду) провідний юристконсульт ТОВ ПП "ЗІП" В.О. Качан на виконання вимог ухвали суду подав витяг з ЄДРПОУ. Суд поданий витяг з ЄДРПОУ прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

21.01.2015р. від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли додаткові докази по суті предмету спору. Суд подані докази прийняв та залучив до матеріалів справи.

22.01.2015 року за вх. канцелярії суду №703 від ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує мотивуючи тим, що Постачальником не надані документи що підтверджують якість та комплектність товару. Суд поданий відзив прийняв та залучив до матеріалів справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

03 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Промислове підприємство "ЗІП "Олвін-сервіс" та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" укладено Договір поставки товару №0596-СН (далі -Договір №0596-СН), а 25 грудня 2013 року Договір поставки товару №0742-СН (далі -Договір №0742-СН)

За умовами договорів, Постачальник (ТОВ ПП "ЗІП" ) зобов"язується поставити і передати у власність Покупцю (ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод") визначений договорами товар.

Пунктом 1.2 договорів визначено, що найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення, визначаються специфікацією.

Загальна ціна товару за Договором №0742 СН становить 355 200,00 грн. (в т.ч. ПДВ), за Договором №0596-СН становить 85 456,80 грн. (в т.ч. ПДВ), п.1.4 Договору. Пунктами 1.2 договорів, визначена Специфікація. Відповідно до Специфікації Договору №0742 СН передбачена поставка товару - Грунтовка по металу в кількості 40 000,00 шт, загальної ціною з ПДВ 355 200,00 грн.; Специфікації Договору №0742 СН поставка Емалі, Грунту та Клею на загальну суму з ПДВ 85 456,80 грн.

Відповідно до п.2.1 договорів, поставка товару здійснюється протягом 5 календарних днів з дати отримання Постачальником заявки Покупця факсом або поштою. Датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної або дата на товарно-транспортній накладній перевізника або дата календарного штемпеля залізничної накладної чи квитанції про приймання вантажу (п.2.4 Договорів).

Розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару. Оплата здійснюється шляхом переказу Покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, що визначений у цьому Договорі (п.6.1, п.6.2 Договору).

На підтвердження поставки товару Позивачем надані суду видаткові накладні та Довіреності на отримання матеріальних цінностей:

за Договором №0742 СН

- видаткова накладна Гп 0000011 від 17.01.2014р. на суму 134 088,00 грн.;

- видаткова накладна Гп 0000026 від 04.02.2014р. на суму 130 536,00 грн.;

- видаткова накладна Гп 0000039 від 11.02.2014р. на суму 127 872,00 грн.

та довіреності № від 16.01.2014р., № від 03.02.2014р. видані ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" економісту Таран Р.Г.

За Договором №0596-СН

- видаткова накладна Гп 0000010 від 17.01.2014р. на суму 6 582,00 грн.;

- видаткова накладна Гп 0000025 від 04.02.2014р. на суму 4 371,00 грн.;

- видаткова накладна Гп 0000038 від 11.02.2014р. на суму 6 091,20 грн.;

та довіреності № від 16.01.2014р., № від 03.02.2014р. видані економісту Таран Р.Г.

ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" у визначені договорами строки (30 банківських днів) оплачено за поставлений товар не було.

25.09.2014 року ТОВ ПП "ЗІП" на адресу ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" було направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість за поставлений товар. Вказана претензія залишена відповідачем поза увагою.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеними Договорами щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаними договорами та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар у встановлені у строки, заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає за Договором №0596- СН від 03.12.2013р. - 19 653,00 грн., Договором №0742-СН від 25.12.2013р. - 452 547,89 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу за договорами в розмірі 472 200,89 грн. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктами 10.6 договорів визначено, що у разі прострочення Покупцем строку розрахунку за поставлений товар, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє під час порушення зобов'язання, від несплаченої суми, за кожен день прострочення.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого розрахунку здійсненого за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5" Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню Договором №0596- СН від 03.12.2013р. в розмірі 1 620,74грн., Договором №0742-СН від 25.12.2013р. - 37 395 грн.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 39016,20 грн. суд визнає його вірним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних трьох процентів річних в розмірі 8 276,98 грн. (за Договором №0596-СН - 345,27 грн., Договором №0742-СН - 7 931,71 грн.), суд визнає його вірним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 472 200,89 грн. основного боргу, 39016,20 грн. пені та 8 276,98 грн. - 3% річних підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити повністю.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн. покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (р/р 4679 в ПАТ КБ Приватбанк» м. Дніпропетровськ, МФО 305299 , ІПН. 60, Св.ПДВ №100327584) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" (вул. Широка, 107-а, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, 51901, ) заборгованість за Договором №0596- СН від 03.12.2013р. в розмірі 19 653,00 грн. з яких: основний борг - 19653,00 грн., пеня - 1620,74 грн. та 3% річних - 345,27 грн.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (р/р 4679 в ПАТ КБ Приватбанк» м. Дніпропетровськ, МФО 305299 , ІПН. 60, Св.ПДВ №100327584) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" (вул. Широка, 107-а, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, 51901, ) заборгованість за Договором №0742- СН від 25.12.2013р. в розмірі 497 875,00 грн. з яких: основний борг - 452 547,89 грн., пеня - 37 395,46 грн. та 3% річних - 7 931,71 грн.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (р/р 4679 в ПАТ КБ Приватбанк» м. Дніпропетровськ, МФО 305299 , ІПН. 60, Св.ПДВ №100327584) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" (вул. Широка, 107-а, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, 51901, ) витрати на сплату судового збору в розмірі 10 389,88 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 29.01.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.