ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 915/2177/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Харченка Д.М. - дов. б /н від 03.12.2014,

представника відповідача: Ухової К.Е. - дов. №2 від 05.01.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза»

(73034, м.Херсон, Новомиколаївське шосе, 7А),

до відповідача: Дочірнього підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

(54029, м.Миколаїв, вул.Галини Петрової 2-А)

про: стягнення 3337,19 грн., -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза» звернулось з позовними вимогами до Дочірнього підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 3337,19 грн. за надані послуги з ремонту та технічного обслуговування легкового автомобіля.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства відповідач не розрахувався за надані послуги, підтвердженням виконання яких є акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №НЗ-24939 підписаний сторонами 31.03.2012. У зв'язку з порушенням строків оплати наданих послуг відповідачу також нараховані збитки від інфляції та 3% річних.

Відповідач надав відзив №юр/69 від 27.01.2015, в якому зазначив, що з позовними вимогами не згодний, оскільки додана до позовної заяви вимога про сплату боргу, не стосується правовідносин сторін по даній справі.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 28.01.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

31.03.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю Авто-Плаза» (надалі - позивач) надало Дочірньому підприємству «Миколаївський облавтодор» Вікритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (надалі - відповідач) послуги з ремонту та технічного обслуговування легкового автомобіля на загальну суму 3087,49 грн.

Письмового договору сторони не укладали.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з усної угоди надання послуг з ремонту та технічного обслуговування легкового автомобіля, підтвердженням якої є Акт №НЗ-24939 від 31.03.2012 (а.с.9), довіреність №069 від 23.03.2012 (а.с.10), які містять відомості про зміст виконаних робіт, перелік використаних матеріалів їх ціну та загальну вартість наданих послуг.

Статтями 202 та 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, а сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю на настання відповідних наслідків.

Відповідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного кодексу України, за договором послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив 06.06.2014 на адресу відповідача вимогу, в якій зазначив, що 31.03.2012 позивачем були надані послуги з ремонту та технічного обслуговування легкового автомобіля на загальну суму 3087,49 грн. та відповідно до п.2 ст. 530 ЦК України позивач просив перерахувати вказані кошти на його рахунок. Вказана вимога була отримана відповідачем 10.06.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.7, 8).

Посилання відповідача на невідповідність вказаної вимоги дійсним правовідносинам сторін у даній справі, у зв'язку з тим, що вимога містить посилання на договір поставки транспортного засобу, а не виконання робіт, судом відхиляється як надумані, оскільки зі змісту направленої позивачем вимоги чітко видно, яка сума боргу вимагається кредитором та підстави його виникнення. При цьому, слід зазначити, що зміст документу має превалюючи значення над його формою.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.193 Господарського кодексу України, - суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач, у визначений ст.530 ЦК України семиденний строк, грошові кошти в розмірі 3087,49 грн. за надані послуги, не сплатив, що стало підставою звернення позивача до суду.

На день розгляду справи, будь-яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов'язання щодо сплати позивачеві вартості наданих послуг, відповідач, у порушення приписів ст.33 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати послуг, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3087,49 грн. є обґрунтованими відповідно до вимог чинного законодавства і підлягають задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов'язання збитки від інфляції у сумі 203,77 грн. за період з червня 2014 року по грудень 2014 року та 3% річних в сумі 45,93 грн. за період з 18.06.2014 по 15.12.2014.

Перевіривши розрахунок збитків від інфляції та 3% річних суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані у відповідності з діючим законодавством та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.49 ГПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», 54029, м.Миколаїв, вул.Галини Петрової 2-А (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Плаза», 73034, м.Херсон, Новомиколаївське шосе, 7А (відомості про банківські реквізити відсутні, ) 3087,49 грн. основного боргу, 45,93 грн. - 3% річних, 203,77 грн. збитків від інфляції та 1827,0 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 02 лютого 2015 року.