ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Справа № 908/3496/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача - Левицька А.В. - дов. № 445-О від 22.10.2014р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №162 З/1-9) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.11.2014 р. у справі № 908/3496/14,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк", м. Дніпропетровськ,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Макіївка, Донецька обл.,

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.11.2014р. (суддя Дроздова С.С.) припинено провадження у справі на підставі п. 6 ст. 80 ГПК України.

Позивач, ПАТ "Акцент Банк", з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.11.2014р. скасувати та повернути справу до суду першої інстанції.

Відповідач, ФОП ОСОБА_2, відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання не з'явився та про причини неявки Харківський апеляційний господарський суд не сповістив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується розміщенням інформації щодо часу та зали проведення судового засідання на офіційному веб-сайті суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Новини і події" відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. №01-06/2052/14 (а.с.77).

Зважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце засідання суду, та на те, що його явка у судове засідання не була визнана обов'язковою, а також на те, що відповідно до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності за наявними в справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України. Крім того, сторони відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України не заявляли клопотання про продовження строку розгляду справи, а господарський суд не має права за своєю ініціативою продовжувати строк розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк", м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Донецька область, м. Макіївка про зобов'язання відповідача визнати вимоги позивача у сумі 23 796,37 грн. станом на 27.07.2014 р. за договором банківського обслуговування від 27.05.2011р., включити їх в проміжний ліквідаційний баланс та задовольнити їх.

Припиняючи провадження у справі на підставі п. 6 ст. 80 ГПК України, суд першої інстанції виходив з того, що у судове засідання 19.11.2014 р. представник відповідача не з'явився, а ухвала суду про порушення провадження у справі від 24.09.2014 р., яку було надіслано на адресу відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) поштовим відділенням м. Макіївки Донецької області повернуто на адресу господарського суду Запорізької області з відміткою "адресат помер".

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ч. 1, 2).

У відповідності до ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення закріплені у ст. 2 та ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Перелік органів, які складають систему органів державної реєстрації актів цивільного стану закріплений у ст. 4 зазначеного Закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції безпідставно прийняв відмітку на поштовому конверті, на якому поштовим відділенням м. Макіївки Донецької області було зазначено "адресат помер", як належний доказ в підтвердження смерті відповідача.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що в п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв'язку з її смертю є підставою для припинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 80 ГПК. У разі якщо з якихось причин таку реєстрацію не здійснено в порядку, установленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", то смерть фізичної особи, яка була стороною у справі, може підтверджуватися нотаріально засвідченою копією свідоцтва про смерть фізичної особи або нотаріально засвідченою копією довідки органу реєстрації актів цивільного стану про смерть фізичної особи, а оголошення фізичної особи померлою - належним чином засвідченою копією судового рішення про оголошення фізичної особи померлою, яке набрало законної сили, або нотаріально засвідченою копією відповідної довідки органу реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи викладене та те, що в матеріалах справи відсутні вищезазначені документи, які є належними доказами, на підставі яких може бути припинено провадження у справі відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України, суд першої інстанції неправомірно припинив провадження у справі.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, а тому, оскаржувана ухвала господарського суду Запорізької області від 19.11.2014 р. у справі № 908/3496/14, підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.11.2014 р. у справі № 908/3496/14 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Повний текст постанови складено 04.02.2015р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.