РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015Справа № 910/26618/14

За позовомВиробничого кооперативу «Контакт-90»
доКомунального підприємства «Київпастранс»
простягнення 339 798,66 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Собура А.К.
від відповідача:Вітковський В.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виробничий кооператив «Контакт-90» (надалі - «Кооператив») звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (надалі - «Підприємство») про стягнення 339 798,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням господарського суду міста Києва від 04.03.2014 р. у справі №910/25916/13 стягнуто з Підприємства на користь Кооперативу борг у розмірі 1 791 347,76 грн., 3% річних у розмірі 112 339,59 грн. та судовий збір у розмірі 38 073,75 грн. Відповідачем рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2014 р. не було виконано, а тому позивачем додатково нараховані 3% річних у розмірі 39 101,22 грн. та інфляційні у розмірі 300 697,44 грн. за період прострочення з 01.04.2014 р. по 01.12.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2014 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.12.2014 р.

В судовому засіданні 22.12.2014 р. судом оголошувалась перерва на 21.01.2015 р.

23.12.2014 р. від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на тяжке фінансове становище та збитковість підприємства, що унеможливило виконання рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2014 р. у справі №910/25916/13.

В судовому засіданні 21.01.2015 р. судом оголошувалась перерва на 28.01.2015 р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, вимоги ухвали суду виконав, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2007 р. між сторонами у справі було укладено договір підряду №1/05-7, відповідно до умов якого позивач за завданням відповідача зобов'язався виконати роботи з відновлення та ремонту залізниць (комплексна реконструкція лінії швидкісного трамваю від площі Перемоги до Великої Кільцевої дороги) загальною вартістю 32 299 466,00 грн., а останній - прийняти та оплатити ці роботи на умовах договору.

На виконання умов вказаного договору позивачем у листопаді 2011 року було виконано роботи на загальну суму 1 91 347,76 грн., проте відповідач свого грошового зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по оплаті виконаних робіт.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.03.2014 р. у справі №910/25916/13 стягнуто з Підприємства на користь Кооперативу борг у розмірі 1 791 347,76 грн., 3% річних у розмірі 112 339,59 грн. та судовий збір у розмірі 38 073,75 грн.

25.03.2014 р. на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Спір у справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати виконаних робіт за договором підряду №1/05-7 від 21.05.2007 р.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних у розмірі 39 101,22 грн. та інфляційні у розмірі 300 697,44 грн., які нараховані за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 01.04.2014 р. по 01.12.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Наявність грошового зобов'язання відповідача по сплаті позивачу вартості виконаних робіт у розмірі 1 791 347,76 грн. підтверджується рішенням господарського суду м. Києва від 04.03.2014 р. у справі №910/25916/13.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Отже, рішення господарського суду м. Києва від 04.03.2014 р. у справі №910/25916/13 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується, що спірне грошове зобов'язання відповідачем перед позивачем у розмірі 1 941 781,10 грн. (в тому числі, борг у розмірі 1 791 347,76 грн., 3% річних у розмірі 112 339,59 грн. та судовий збір у розмірі 38 073,75 грн.) як станом на момент звернення до суду із даним позовом, так і на момент винесення рішення виконано не було.

Посилання заявника на тяжке фінансове положення товариства не є винятковою підставою, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено принцип обов'язковості рішень суду, який не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 39 101,22 грн. та інфляційні у розмірі 300 697,44 грн., які нараховані за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 01.04.2014 р. по 01.12.2014 р., а відтак позовні вимоги Кооперативу є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Виробничого кооперативу «Контакт-90» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Виробничого кооперативу «Контакт-90» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 37; ідентифікаційний код 22873846) 3% річних у розмірі 39 101 (тридцять дев'ять тисяч сто одна) грн. 22 коп., інфляційні у розмірі 300 697 (триста тисяч шістсот дев'яносто сім) грн. 44 коп. та судовий збір у розмірі 6 795 (шість тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 97 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.02.2015 р.

Суддя В.П. Босий