РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015Справа № 910/16698/14

За позовом Першого заступника прокурора міста Києва

до Київської міської ради

Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об'єднання "Ліко- Холдінг"

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, визнання відсутності права користування, відновлення становища, що існувало до порушення

Головуючий суддя Грєхова О. А.

Судді: Літвінова М.Є.

Пукшин Л. Г.

Представники сторін:

від прокуратури: Бондарчук І. П. - посвідчення № 026128 від 13.05.2014

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Прокопенко Т. Ю. - представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора міста Києва (далі-позивач) звервувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі-відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об'єднання "Ліко- Холдінг" (далі-відповідач 2) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, визнання відсутності права користування, відновлення становища, що існувало до порушення.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем, в порушення вимог закону та висновку Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА від 13.07.2004 № 19-6454, не було вирішено питання майново-правового характеру. Також прокурор зазначає, що директор КП «Київпастранс» надаючи лист про те, що не заперечує проти відведення земельної ділянки по вул. Червоноармійська, 137, 139 відповідачу, вийшов за межі повноважень наданих Статутом, оскільки зазначене погодження потребує згоди Головного управління транспорту КМДА. Крім того, лист ВАТ «АК «Київводоканал» про погодження передачі земельної ділянки відповідачу датований 02.08.2004, тобто після прийняття Київською міською радою рішення про відведення земельної ділянки. Таким чином, прокурор стверджує, що оспорюване рішення прийнято з порушенням ст. ст. 141, 142, 149, 151 Земельного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2014 порушено провадження по справі № 910/16698/14, розгляд справи призначено на 15.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2014 задоволено першого заступника прокурора м. Києва про вжиття заходів до забезпечення позову.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання 15.09.2014 представників відповідачем розгляд справи відкладено на 06.10.2014.

06.10.2014 через відділ діловодства суду від відповідача 2 по справі надійшов відзив на позов, в якому останній проти позову заперечив та зазначив, що рішення Київської міської ради від 15.07.2005 № 456/1866 було прийнято відповідно до повноважень, визначених законом, та з дотриманням порядку надання земельної ділянки; майново-правові питання повинні бути вирішені не до прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду, а після рішення Київської міської ради та його виконання; майново-правові питання вирішені відповідачем 2 виконанням інвестиційного договору; посилання позивача на те, що КП «Київпастранс» відповідно до статуту має право відчужувати майно тільки за згодою власника або уповноваженого ним органу є помилковим; неправомірним є посилання позивача на порушення ст.ст. 149, 151 Земельного кодексу України щодо порядку вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної та комунальної власності, для суспільних та інших потреб, оскільки спірна земля не вилучалась для суспільних та інших потреб; зазначення позивачем, що на спірній земельній ділянці перебуває комунальне майно не відповідає дійсності, оскільки відповідно до інвестиційного договору у відповідача 2 виникли майнові права на набуття у власність нежилих будинків, що знаходяться по вул. Червоноармійській, 137, 139 у м. Києві; не є порушенням закону передача в оренду відповідачу 2 земельної ділянки, на якій були розташовані об'єкти комунальної власності, майнові права на набуття яких у власність належали відповідачу 2; позивач не зазначив обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави відповідачами, не вказав на негативні матеріальні наслідки такого порушення інтересів держави та необхідність їх захисту; право на подачу зазначеного позову належить КП «Київпастранс» та ВАТ «АК «Київводоканал». Також відповідач 2 заявив про застосування строків позовної давності.

Ухвалою суду від 06.10.2014 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 27.10.2014.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/16698/14 від 07.10.2014 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2014 про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою суду від 27.10.2014 призначено колегіальний розгляд справи.

Розпорядженням голови Господарського суду м. Києва від 27.10.2014 було призначено колегіальний розгляд справи у наступному складі колегії: суддя Грєхова О. А. (головуючий), Пригунова А. Б., Пукшин Л. Г.

Ухвалою суду від 27.10.2014 призначено розгляд справи на 24.11.2014 та витребувано додаткові докази по справі у сторін та ПАТ "АК "Київводоканал".

24.11.2014 через відділ діловодства суду від прокурора надійшли письмові пояснення в яких прокурор зазначив, що саме прокурор наділений правом звернення до суду з позовами, що стосуються земельних ділянок в м. Києва; Земельним кодексом України не передбачено такої підстави для передачі земельної ділянки у користування як наявність укладеного інвестиційного договору; ні в спірному рішенні, ні в договорі оренди не йде мова про розпорядження КМДА та інвестиційний договір; Київська міська рада розпорядилася земельною ділянкою без вирішення питань майново-правового характеру.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання 24.11.2014 представника відповідача 1 розгляд справи відкладено на 08.12.2014.

Приймаючи до уваги, що суддя Пригунова А. Б. знаходиться на навчанні розпорядженням заступника голови господарського суду міста Києва від 08.12.2014 було призначено колегіальний розгляд справи у наступному складі колегії: суддя Грєхова О. А. (головуючий), Літвінова М. Є., Пукшин Л. Г.

Ухвалою суду від 08.12.2014 відкладено розгляд справи на 26.01.2015.

Позивач в судовому засіданні 26.01.2015 підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач 2 в судовому засіданні заперечив на позов.

Відповідач 1 в судове засіданні 26.01.2015 не з'явився, письмового відзиву на позов не надав, в раніше подано клопотанні просив розглядати справу за відсутності повноважного представника.

В матеріалах справи міститься докази направлення на адресу відповідача 1, зазначену в позовній заяві, яка збігається з адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ухвал суду.

З огляду на зазначене, відповідач 1 вважається повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином.

Оскільки відповідач 1 не з'явився у судове засідання, не надав суду відзиву та документів, витребуваних судом, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 26.01.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача тп відповідача 2, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25.05.2004 р. № 874 «Про надання дозволу на проектування і будівництво тролейбусного депо по вул. Трутенка, об'єктів забудови житлового та громадського призначення на вул. Червоноармійській, 137, 139» ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» дозволено будівництво за власні кошти нового тролейбусного депо по вул. Трутенка і забезпечення енергопостачання насосної станції «Буслівська», каналізаційної насосної станції «Наводницька» ВАТ «АК «Київводоканал» та забудову об'єктами житлового та громадського забезпечення земельних ділянок по вул. Червоноармійській, 137, 139.

Зазначеним Розпорядженням КМДА № 874 на Комунальне підприємство «Київпастранс» покладені функції замовника проектування та будівництва тролейбусного депо по вул. Трутенка та зобов'язано укласти інвестиційну угоду з TOB «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ» на будівництво нового тролейбусного депо.

Також зобов'язано КП «Київпастранс» після завершення будівництва і введення нового тролейбусного депо в експлуатацію передати у власність ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» будівлі і споруди тролейбусного депо № 1.

Зазначеним Розпорядженням КМДА № 874 ТОВ «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ» було зобов'язано здійснити проектування і будівництво об'єктів житлового та громадського призначення на земельній ділянці по вул. Червоноармійській, 137, 139, розробити та затвердити проектно-кошторисну документацію на будівництво об'єктів та оформити право користування земельними ділянками в установленому порядку.

На виконання розпорядження КМДА від 25.05.2004 р. № 874 між ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» та Комунальним підприємством «Київпастранс» був укладений Інвестиційній договір від 22.09.2004 р. № 01-09-04, затверджений Головним управлінням комунальної власності м. Києва.

За умовами Інвестиційного договору ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ», як інвестор, зобов'язався здійснити фінансування всіх витрат, пов'язаних із проектуванням та будівництвом тролейбусного депо по вул. Трутенка.

Відповідно до пунктів 1.4, 3.1.1 Інвестиційного договору після виконання ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ», як інвестором, всіх зобов'язань за договором, завершення будівництва, введення Об'єкту в експлуатацію та передачі його до комунальної власності територіальної громади міста, ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» набуває право власності на будівлі та споруди тролейбусного депо № 1, які розташовані по вул. Червоноармійській. 139.

Рішенням від 15.07.04 № 456/1866 Київська міська рада затвердила Товариству з обмеженою відповідальністю „Територіальне міжгосподарче об'єднання „Ліко-Холдинг" проект відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва і передала позивачу в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку загальною площею 6,14 га для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва.

На виконання вказаного рішення 27.07.2005 між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю „Територіальне міжгосподарче об'єднання „Ліко-Холдинг" було укладено договір оренди земельної ділянки.

Зазначений договір оренди зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів за № 82-6-00308 27.07.05.

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 15.07.04 № 456/1866 за актом приймання передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1 Договору об'єктом оренди відповідно до цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування вул. Червоноапрмійська, 137, 139 у Печерському районі м. Києва

- розмір 6,1353 га;

- цільове призначення - для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом;

- кадастровий номер :79:065:0004.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що відповідно до витягу з технічної документації №Ю-30691/2005 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) за № 6 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 21839894,13 грн.

Згідно з пунктом 3.1 Договору договір укладено на 15 років.

Рішенням Київської міської ради від 31.01.2008 р. № 74/4546 «Про надання дозволу на знесення будівель і споруд, що підпадають під пляму забудови об'єктів житлового та громадського призначення на вул. Червоноармійській, 137, 139» надано дозвіл на знесення будівель і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва, що підпадають під пляму забудови об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139, за умови передачі інвестором (TOB «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ») новозбудованого за власні кошти тролейбусного депо, розташованого на вул. Трутенка у Голосіївському районі м. Києва, до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Зазначеним рішенням Київської міської ради доручено Головному управлінню комунальної власності м. Києва:

- оформити в установленому порядку передачу у власність інвестора (TOB «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ») будівель і споруд, що підпадають під пляму забудови об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139, згідно з додатком;

- провести експертну оцінку будівель і споруд для визначення ринкової (справедливої) вартості; у разі, якщо ринкова (справедлива) вартість будинків і споруд буде більшою, ніж вартість новозбудованого тролейбусного депо на вул. Трутенка, ТОВ «ТМК«ЛІКО-ХОЛДІНГ» перераховує різницю коштів до бюджету міста Києва.

Додатком до Рішення Київської міської ради від, 31.01.2008 р. № 74/4546 визначений «Перелік будівель та споруд, що підпадають під пляму забудови на вул. Червоноармійській, 137, 139», які відповідно до п. 2 зазначеного рішення підлягають передачі у власність ТОВ «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ».

Перший заступник прокурора міста Києва звернувся до Господарського суду м Києва з позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 456/1866 "Про передачу земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Територіальне між господарче об'єднання «Ліко-Холдінг» для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 6,14 га, що розташована по вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва, зареєстрований 27.07.2005 за № 82-6-00308 у книзі записів державної реєстрації договорів; визнати відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне між господарче об'єднання «Ліко-Холдінг» права користування земельною ділянкою площею 6,1353 га (кадастровий номер :79:065:0004), вартість 21939894,13 грн., що розташована на вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Територіальне між господарче об'єднання «Ліко-Холдінг» відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення в розпорядження Київської міської ради земельної ділянки площею 6,1353 га вартістю 21939894,13 грн., на вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог закону та висновку Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА від 13.07.2004 № 19-6454 не було вирішено питання майново-правового характеру. Також прокурор зазначає, що директор КП «Київпастранс» надаючи лист про те, що не заперечує проти відведення земельної ділянки по вул. Червоноармійська, 137, 139 відповідачу, вийшов за межі наданих Статутом повноважень, у зв'язку з чим зазначене погодження потребує згоди Головного управління транспорту КМДА. Крім того лист ВАТ «АК «Київводоканал» про погодження передачі земельної ділянки відповідачу датований 02.08.2004, тобто після прийняття Київською міською радою рішення про відведення земельної ділянки. Таким чином, прокурор стверджує, що оспорювань рішення прийнято з порушенням ст.ст. 141, 142, 149, 151 Земельного кодексу України.

Відповідач 1 не скористався своїм правом передбаченим ст. 22 ГПК України на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позовом обставин суду не надав.

Відповідач 2 проти позову заперечував з підстав, що рішення Київської міської ради від 15.07.2005 № 456/1866 було прийнято відповідно до повноважень, визначених законом, та з дотриманням порядку надання земельної ділянки; майново-правові питання повинні бути вирішені не до прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду, а після рішення Київської міської ради та його виконання; майново-правові питання вирішені відповідачем 2 виконанням інвестиційного договору; посилання позивача на те, що КП «Київпастранс» відповідно до статуту має право відчужувати майно тільки за згодою власника або уповноваженого ним органу є помилковим; неправомірним є посилання позивача на порушення ст.ст. 149, 151 Земельного кодексу України щодо порядку вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної та комунальної власності, для суспільних та інших потреб, оскільки спірна земля не вилучалась для суспільних та інших потреб; зазначення позивачем, що на спірній земельній ділянці перебуває комунальне майно не відповідає дійсності, оскільки відповідно до інвестиційного договору у відповідача 2 виникли майнові права на набуття у власність нежилих будинків, що знаходяться по вул. Червоноармійській, 137, 139 у м. Києві; не є порушенням закону передача в оренду відповідачу 2 земельної ділянки, на якій були розташовані об'єкти комунальної власності, майнові права на набуття яких у власність належали відповідачу 2; позивач не зазначив обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави відповідачами, не вказав на негативні матеріальні наслідки такого порушення інтересів держави та необхідність їх захисту; право на подачу зазначеного позову належить КП «Київпастранс» та ВАТ «АК «Київводоканал». Також відповідач 2 заявив про застосування строків позовної давності.

На підтвердженого зазначеного у відзиві відповідач 2 наводить акт прийому-передачі витрат (майна) до комунальної власності територіальної громади міста Києва від 25.12.2008 р., підписаним між ТОВ «ТМО «ЛІКО- ХОЛДІНГ», Головним управлінням комунальної власності міста Києва та Комунальним підприємством «Київпастранс», на виконання рішення Київської міської ради від 31.01.2008 р. № 74/4546 та відповідно до умов Інвестиційного договору від 22.09.2004 р. № 01-09-04 TЦB «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» передав до комунальної власності міста Києва витрати в суму 121268500 грн. шляхом внесення інвестицій на банківський рахунок КП «Київпастранс», згідно умов інвестиційного договору КП «Київпастранс» сума витрат була витрачена на будівництво тролейбусного депо.

Відповідно до зазначеного Акту Головне управління комунальної власності міста Києва прийняло до комунальної власності територіальної громади м. Києва витрати в сумі 121268500 грн. на будівництво тролейбусного депо по вул. Трутенка, 32-а, що визначені як основні засоби, всього 154 позиції. (п. 2 акту від 25.12.2008 р.).

Вартість нового тролейбусного депо по вул. Трутенка, 32-а (121268500 грн.) перевищувала ринкову вартість будівель та споруд колишнього тролейбусного депо по вул. Червоноармійська, 137, 139, 141/1 (113 457 120 грн.), відповідно до Висновку про вартість майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ОлВіка», затвердженого Головним управлінням комунальної власності міста Києва.

Актом прийому-передачі комунального майна територіальної громади міста Києва у власність Інвестора ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» від 25.12.2008 р., підписаним між ТОВ «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ» та Головним управлінням комунальної власності міста Києва відповідно до умов Інвестиційного договору від 22.09.2004 р. № 01-09-04 ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» передані у власність будівлі і споруди, розташовані за адресою вул. Червоноармійська. 137, 139, 141/1 на території колишнього тролейбусного депо, всього 34 позиції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 13 Конституції України земля її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шлейфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У силу ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з нормами Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" повноваження власника землі щодо володіння, користування та розпорядження землями комунальної власності здійснює відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно статті 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Частина 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад, зокрема розпорядження землями комунальної власності.

Згідно з частиною 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. (п.п. 1-2 ст. 90 Земельного кодексу України).

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Оскільки, Київська міська рада є колегіальним органом, вона приймає нормативні та інші акти у формі рішень на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради в порядку, визначеному ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що міський голова укладає договори від імені територіальної громади на підставі рішень Київської міської ради.

Тобто, вирішення питання про передачу землі у користування є виключним правом ради і це питання вирішується виключно на пленарному засіданні відповідної ради.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням від 15.07.04 № 456/1866 Київська міська рада затвердила Товариству з обмеженою відповідальністю „Територіальне міжгосподарче об'єднання „Ліко-Холдинг" проект відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва і передала позивачу в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку загальною площею 6,14 га для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва.

Відповідно до положень ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення Київської міської ради) надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Форма типового договору, нормативи та строки розробки проектів відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України.

Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

При наданні земельної ділянки у користування Кабінетом Міністрів України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська, Севастопольська міські державні адміністрації подають свої висновки та проект відведення земельної ділянки центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який розглядає ці матеріали і у місячний строк подає їх до Кабінету Міністрів України.

Відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку. Рішення про відмову у наданні земельної ділянки в користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до положень ч. 4 статті 15 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення) невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі: рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок; укладених договорів між землевласниками і землекористувачами та розробником проекту відведення земельної ділянки; судового рішення.

Проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини (пункт 9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок).

Погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства (пункт 10 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок).

Згідно з пунктом 11 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

У відповідності до частини 5 статті 123 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення Київської міської ради) передбачено погодження проекту відведення земельної ділянки із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Відповідач-2 на підставі вказаних норм Земельного кодексу України звертався з клопотанням до Київської міської ради про отримання земельних ділянок за адресою м. Київ вул. Червоноармійська, 137, 139 в тимчасове користування для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Кадастр" було розроблено проект відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «ТМО «Ліко-Холдінг» для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійська, 137, 139 в м. Києві.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в подальшому було погоджено з відповідними службами міста Києва згідно з приписами частини шостої статті 123 Земельного кодексу України, а саме: Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища (висновок від 13.02.2004 № 19/6454); Державною санітарно-епідеміологічною службою (лист №4221 від 14.06.2004 року); Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в м. Києві (лист № 071/04-4-19/2314 від 14.07.2004 року); Головним управління охорони культурної спадщини (лист від 12.07.2004 № 001-09/2546); Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією (лист від 07.07.2004 № 090-311).

КП «Київпастранс» ( лист від 13.07.2004 від 01/492) не заперечувало проти припинення права користування земельною ділянкою по вул. Червоноармійській, 137, 139 і передачі її ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг». Також в листі КП «Київпастранс» підтвердило досягнуту згоду щодо вирішення майнових питань, пов'язані з відведенням вказаної земельної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства.

ВАТ «АК «Київводоканал» (лист № 19/1792 від 02.08.2004) не заперечувало проти припинення права користування земельною ділянкою по вул. Червоноармійській, 137, 139 і передачі її ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг». Також в листі ВАТ «АК «Київводоканал» підтвердило досягнуту згоду щодо вирішення майнових питань, пов'язані з відведенням вказаної земельної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок TOB «ТМО «Ліко-Холдінг» для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійська, 137, 139 в м. Києві отримав позитивну оцінку Головного управлінням земельних ресурсів у місті Києві у висновку № 03-85/922 від 15.07.2004.

Оскільки при вирішенні даної справи спірним моментом виявилось питання отримання відповідачем 2 погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, суд вважає за доцільне вважати правомірність висновків інших державних установ такими, що сторонами не заперечуються.

Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища висновком було надано висновок від 13.02.2004 № 19/6454 щодо умови використання земельної ділянки, наявних містобудівних обмежень та умов, які мають враховуватись при затверджені проекту відведення земельної ділянки на вул. Червоноармійська, 137, 139 в Печерському районі м. Києва.

Зі змісту даного Висновку вбачається, що згідно з чинним містобудівним законодавством, відповідними нормами та правилами, для даної земельної ділянки визначені наступні містобудівні обмеження та умови землекористування: питання майново-правового характеру вирішити у встановленому законом порядку.

У резолютивній частині Висновку вбачається, що Головне управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища не заперечує проти відведення земельної ділянки в установленому законодавством порядку під будівництво об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом.

Майново-правові питання були вирішені ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» в установленому порядку, а саме: до комунальної власності територіальної громади міста Києва за Актом прийому-передачі витрат (майна) від 25.12.2008 р. та відповідно до умов Інвестиційного договору від 22.09.2004 р. № 01-09-04 Головне управління комунальної власності міста Києва прийняло до комунальної власності територіальної громади м. Києва витрати в сумі 121 268 500 грн. на будівництво тролейбусного депо по вул. Трутенка, 32-а; та власність інвестора ТОВ «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ» за Актом прийому-передачі комунального майна територіальної громади міста Києва від 25.12.2008 р. та відповідно до умов Інвестиційного договору від 22.09.2004 р. № 01-09-04 передані у власність будівлі і споруди, розташовані за адресою вул. Червоноармійська, 137, 139, 141/1, на території колишнього тролейбусного депо.

Також про вирішення питань з приводу відведення земельної ділянки може свідчити прийняте рішенням Київської міської ради від 31.01.2008 р. № 74/4546 «Про надання дозволу на знесення будівель і споруд, що підпадають під пляму забудови об'єктів житлового та громадського призначення на вул. Червоноармійській, 137, 139» яким надано дозвіл на знесення будівель і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва, що підпадають під пляму забудови об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139, за умови передачі інвестором (TOB «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ») новозбудованого за власні кошти тролейбусного депо, розташованого на вул. Трутенка у Голосіївському районі м. Києва, до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачу 2 згідно укладеного договору оренди на підставі прийнятого на пленарному засіданні Київської міської ради рішення правомірно надано у оренду земельну ділянку.

Щодо посилання на відсутність згоди від КП «Київпастранс» та ВАТ «АК «Київводоканал» суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 142 Земельного кодексу України припинення права власності на земельну ділянку або права постійного користування у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки або уповноваженого ним органу.

Відповідно до Розділу 2 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами у м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 14.03.2002 р. № 313/1747, який діяв в 2004 р., у разі якщо земельна ділянка відводиться за рахунок земель, що перебувають у користуванні іншої юридичної або фізичної особи, у рішенні Київської міської ради має бути пункт про припинення права користування земельною ділянкою (її частиною) за згодою землекористувача, в тому числі шляхом розірвання Договору оренди чи внесення змін до договору оренди в частині розмірів земельної Ділянки та про віднесення земельної ділянки до відповідної категорії у разі її зміни.

Земельна ділянка площею 5,57 га перебувала в користуванні комунального підприємства «Київпастранс» відповідно до рішень виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 09.04.49 р. № 634 «О первой очереди реконструкции тролейбусного депо по ул. Красноармейской № 137», від 09.12.52 р. № 2596 «Про додатковий відвід земділянки Трамвайно-Тролейбусному Управлінню під розширення території тролейбусного гаражу по вул. Червоноармійській №137», від 20.12.66 р. №1995 «Про реконструкцію першого тролейбусного депо на Червоноармійській вулиці № 139».

Згода комунального підприємства «Київпастранс» на припинення права користування земельною ділянкою була отримана листом від 13.07.2004 р. №01/492, про що в тому числі, зазначено в тексті рішення Київської міської ради від 15.07.2004 р. №456/1866.

У п. 5.2 Статуту КП «Київпастранс», затвердженого розпорядженням Київської, міської державної адміністрації від 24.10.2001 р. №2276, на який посилається позивач, йдеться виключно про відчуження та інші операції з майном комунальної власності, яке закріплено за підприємством на праві господарського відання.

Земельна ділянка не є майном, яке закріплене за КП «Київпастранс» на праві господарського відання, а тому на неї не поширюється дія пункту 5.2 Статуту.

Шляхом надання відмови від права користування землею листом від 13.07.2004 р. № 01/492 КП «Київпастранс» не здійснювало операцій, які підпадають під дію п. 5.2 Статуту - не здійснювало відчуження земельної ділянки, її передачу в оренду, безоплатне користування, списання з балансу.

Земельна ділянка площею 0,57 га перебувала в користуванні ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 12.04.66 р. № 508 «Про відвод земельної ділянки Артезіанським водопровідним станціям під розширення санітарної зони Московської водопровідної станції по вул. Червоноармійській 137».

Згода ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на припинення права користування земельною ділянкою була отримана листом від 08.07.2004 р. № 29/979, про що в тому числі, зазначено в тексті рішення Київської міської ради від 15.07.2004 р. № 456/866.

Доказів того, що спірна земельна ділянка вилучалася для суспільних та інших потреб позивачем не надано, а тому безпідставним є посилання прокуратури на ст.ст. 149, 151 Земельного кодексу України.

Підставою для припинення права користування земельної ділянкою була вільна відмова від права користування, яка реалізована в порядку ст.ст. 141, 142 Земельного кодексу України.

Позивач як на підставу позову посилається на те, що на час прийняття рішення Київською міською радою на спірній земельній ділянці знаходилось нерухоме майно, яке належить комунальної власності.

Відповідно до п. 3 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 р. № 456/1866, що оскаржується, земельна ділянка загальною площею 6,14 га була передана в оренду ТОВ «ТМО «Ліко-ХОЛДІНГ» за умови виконання п. 4 цього рішення.

Як зазначено вище, відповідно до пункту 4.4 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 р. № 456/1866 предписано TOB «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ» майново-правові питання вирішувати в установленому порядку.

Згідні пункту 1.4 Інвестиційного договору № 01-09-04 від 22.09.2004 р., після виконання інвестором усіх зобов'язань згідно даного договору інвестор набуває права власності на будівлі і споруди тролейбусного депо № 1, які розташовані по вул. Червоноармійській, 139, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

TOB «ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» свої зобов'язання за Інвестиційним договором виконував у повному обсязі, а саме, за рахунок власних коштів у 2007 році на вул. Трутенка, 32-а у Солом'янському районі м. Києва збудував тролейбусне депо, яке прийнято в експлуатацію на підставі Акта державної приймальної комісії від 25.12.07, зареєстрованого в УДБАК м. Києва 26.01.2006 р. за № 31, затвердженого розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 26.01.2008 р. № 66.

Рішенням від 31.01.2008 р. № 74/4546 Київська міська рада надала ТОВ «ТМО «ЛІКО-Холдінг» дозвіл на знесення будівель і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва, що підпадають під пляму забудови об'єктів житлового і громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139, за умови передачі інвестором новозбудованого за власні кошти тролейбусного депо на вул. Трутенка.

Також, рішенням від 31.01.2008 р. № 74/4546 Київська міська рада доручила Головному управлінню комунальної власності м. Києва оформити у встановленому » законом порядку передачу у власність інвестору ТОВ «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ» будівель і споруд, що підпадають під пляму забудови об'єктів житлового і громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139 згідно з додатком.

Таким чином, з 31 сучня 2008 року нежилі будинки (корп. 1 "літ. А", 3 "літ. Б", 31 "літ. В") на вул. І. Кудрі, 3 к м. Києві були включені до переліку об'єктів, які підлягають передачі у власність позивачу (ТОВ «ТМК «ЛІКО-ХОЛДІНГ») та знесенню у зв'язку із будівництвом на земельній ділянці, розташованій на вул. Червоноармійській, 137, 139 к м. Києві.

Зазначені обставини підтверджуються судовим рішенням - постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2009 р. у справі № 40/33 за позовом ТОВ «ЛІКО-ХОЛДІНГ» до Київської міської ради про скасування в частині рішень Київської міської ради, яка залишена в силі постановою Вищого госпоДарськоґо суду України від 11.11.2009 р.

Згідно п. 2-4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Частини 2 - 4 цієї статті вказують на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

У зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (з подальшими змінами, далі - Закон) і поширенням на Україну юрисдикції Європейського суду з прав людини, прийняттям Закону України "Про ратифікацію Протоколів N 12 та N 14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", з огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини (далі - Суд) в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є приоритетним джерелом права для національного суду, тому апеляційний суд вважає безсумнівними факти, встановлені Святошинським районним судом м. Києва при розгляді справи № 9/202. Виходячи з зазначеного, ці факти не можуть ставитися судом під сумнів та є такими, які знімають необхідність додаткового доведення зазначених обставин.

Розпорядження земельною ділянкою здійснювалось Київською міською радою, яка також є органом, який здійснює повноваження про розпорядженню комунальним майном територіальної громади. Тому прийняття рішення про передачу в оренду земельної ділянки із розташованим на ній майном власником такого майна не є порушення прав жодних осіб та не заборонено законом.

Таким чином, не є порушенням закону передача в оренду ТОВ «ЛІКО- ХОЛДІНГ» земельної ділянки, на якій були розташовані об'єкти комунальної власності, майнові права на набуття яких у власність належали ТОВ «ЛІКО- ХОЛДІНГ».

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п. 2 Роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35, 26.01.2000 р. із змінами «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняття відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що законні підстави для визнання рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 456/1866 "Про передачу земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Територіальне між господарче об'єднання «Ліко-Холдінг» для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів житлового та громадського призначення з паркінгом на вул. Червоноармійській, 137, 139 у Печерському районі м. Києва» у суду відсутні, спірне рішення прийнято відповідно до вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 648 Цивільного Кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відповідачами у справі, про визнання відсутності права користування та відновлення становища, що існувало до порушення, є похідними від вимоги про визнання недійсним рішення, на підставі якого укладено оскаржуваний договір, та як наслідок ґрунтуються виключно на встановленні недійсності рішення органу місцевого самоврядування, законних підстав для задоволення даних вимог суд не вбачає.

Щодо заявленого відповідачем 2 клопотання про застосування строків позовної давності, необхідно зазначити наступне

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення закону відповідачами, то у суду немає підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування позовної давності.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.02.2015

Головуючий суддя Грєхова О. А.

Судді: Літвінова М. Є.

Пукшин Л. Г.