ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р.Справа № 922/3885/14

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Присяжнюка О.О.
при секретарі судового засідання Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна будівельна фірма "ВБК", м. Харків за участю Військового прокурора Харківського гарнізону
до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Харків Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський ,6). 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянин - ОСОБА_1
про за позовом до витребування з незаконного володіння квартири Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" м.Харків 1- ого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» м.Харків 2-ого відповідача Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м.Харків про витребування з незаконного володіння Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" квартиру №9 в житловому будинку за адресою: м.Харків, вул.Суворова, 86а.
за участю представників:
прокурор- Волик О.Г. посвідчення № 012011 від 30.10.2012р;

позивач- Гладка О.В. довіреність № 1 від 06.10.14,

відповідач- Брижко О.В. довіреність № б/н від 24.12.13,

третьої особи (яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору) Голубовський І.В.,

довіреність № б/н від 01.01.14,

третьої особи (яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ) Мороз А.Г. -не з`явився,

Третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України - Вельми І.О. дов № 220/885/д від 17.11.2014року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» звернулося з позовом до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про витребування з його незаконного володіння на свою користь квартиру АДРЕСА_1 . Разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина України ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.09.2014 року порушено провадження по справі №922/3885/14 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.10.2014року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату. Крім того, цією ухвалою судом заяву відповідача (вх. №34328 від 02.10.2014року) про застосування строків позовної давності долучено до матеріалів справи та визначено вирішити в процесі розгляду справи.

Ухвалою господарського суду задоволено заяву Харківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері про вступ у дану справу з метою захисту інтересів держави в особі відповідача, також цією ухвалою задоволено усне клопотання прокурора про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено до 10.11.2014року.

07.11.2014року Товариство з обмеженою відповідальність ПБК «ЯСА» звернулось до господарського суду Харківської області, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК», м. Харків та Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якій просить суд витребувати з незаконного володіння Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальність ПБК «ЯСА» квартиру №9 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Суворова, 86а.

Представник позивача в судовому засіданні 10.11.2014 року підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, через канцелярію господарського суду від 07.11.2014 року (вх.№39236) надав пояснення по суті заявлених позовних вимог, в яких зокрема просив витребувати у відповідача - Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України оригінали наступних документів:

- договір на будівництво житла в порядку пайової участі №9/1-1-1д від 05.01.2001року, укладений між ТОВ "Інвестиційно - будівельна компанія "ВБК" та ТОВ ПБК "Яса",

- розпорядження Харківського міського голови від 13.09.2010року.

Представник прокуратури через канцелярію господарського суду (вх.№39224 від 07.11.2014року) надав письмові пояснення, стосовно заявлених позовних вимог, в яких вказав на те, що позивачем не надано суду доказів того, що позивач є власником зазначеної квартири, та має право на витребування її з володіння відповідача, крім того, як вказує прокурор, вказана квартира зареєстрована за Державою та перебуває у користуванні третьої особи - гр. ОСОБА_1 тривалий час, у зв`язку із чим наявні вичерпні підстави для застосування в порядку ст.267 ГПК України строків позовної давності до заявлених позовних вимог позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, через канцелярію господарського суду Харківської області, надав відзив на позовну заяву (вх. № 34329 від 02.10.2014року), заяву (вх. № 34328 від 02.10.2014року) про застосування строків позовної давності та наслідків та клопотання (вх. № 34327 від 02.10.2014року), в якому просить суд здійснювати фіксацію судового процесу з допомогою технічних засобів. В обґрунтування своєї правової позиції, відповідач зазначає, що відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, оскільки, спірна квартира була набута у власність на підставі договору №10/2 від 17.06.1998 року та додаткової угоди до нього №5 від 02.12.2002 року, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю "Інсайд", правонаступником якого є позивач, та Відділом будівництва та розквартирування Південно-східного напряму прикордонних військ України, правонаступником якого є відповідач, останній вважає, що перебіг позовної давності минув у 2005 році.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2014року задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача документів, задоволено клопотання сторін про продовження терміну розгляду спору по справі на п`ятнадцять днів для надання доказів по справі в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, до 25.11.2014року.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2014року залучено до участі у справі № 922/3885/14 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА", прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна фірма "ВБК", м. Харків та Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про витребування з незаконного володіння Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" квартиру №9 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Суворова, 86а та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.11.2014року.

Представник Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (відповідача) через канцелярію господарського суду (вх.№42068 від 25.11.2014року) надав відзив на позовну заяву третьої особи про витребування з незаконного володіння Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" квартири №9 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Суворова, 86а, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, вказував, що квартира АДРЕСА_1 була набута у власність управління на підставі Договору №10/2 від 17 червня 1998 року та додаткової угоди до нього №5 від 02 грудня 2002 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю „Інсайд" (правонаступник ТОВ «ІБФ «ВБК») та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України (правонаступник - Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України), які на даний час є не визнані недійсними та взагалі ніким не оспорювались.

Крім того зазначив, що право власності нині не належить позивачу, спірна квартира належала йому, але право власності на неї було передано ТОВ ПБК «ЯСА» до ТОВ «ІБФ «ВБК», а від останнього до Відділу будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України, правонаступником якого є Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України на підставі цивільно-правового договору, який в свою чергу є ніким не оскаржений, не визнаний недійсним, відповідно до свідоцтва на право власності від 22 листопада 2010 року квартира належить Адміністрації Державної прикордонної служби України, тобто окремій юридичній особі.

Окрім того, представник відповідача просив суд застосувати до заявленого позову третьої особи строки позовної давності на підставі ст. 256, 257 ЦК України, у зв`язку із вищевикладеним відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна фірма "ВБК", через канцелярію господарського суду (вх.№42108 від 25.11.2014року) надав пояснення по суті заявлених позовних вимог третьою особою про витребування з незаконного володіння Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" квартиру №9 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Суворова, 86а, в яких заперечував проти заявлених позовних вимог, вказував на те, що, договір на будівництво житла в порядку пайової участі № 9/1-1-58д від 14.09.2001року, укладений між ТОВ «Інвестиціно - будівельна фірма «ВБК» та Міністерством оборони України та правочин, укладений між ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» та Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 на виконання договору на будівництво житла в порядку пайової участі № 9/1-1-58д від 14.09.2001року у формі акту приймання-передачі від 26.03.2004року (в частині, що стосується квартир №№ 2,5,6,7,8,10,11,12,13,14,15 загальною площею 1485,80 кв.м. в житловому будинку, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Суворова, 86-А), укладені безпідставно, у зв`язку з тим, дані квартири було передано ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК», вважає, що єдиним законним власником квартир у будинку по АДРЕСА_3 саме ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК».

В судовому засіданні оголошувались перерви з 25.11.2014року до 11.12.2014року та з 11.12.2014року по 25.12.2014року, з метою надання сторонами доказів в підтвердження заявлених вимог та заперечень.

Представник позивача в судовому засіданні 25.12.2014року підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, через канцелярію господарського суду звернувся до суду з клопотанням (вх.№47093 від 25.12.2014року) про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи.

Представник прокуратури та відповідача усно заперечували проти заявленої позивачем судової експертизи, представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору клопотання підтримав.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" через канцелярію господарського суду (вх.№47094 від 25.12.2014року) звернувся до суду з клопотанням щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський ,6).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Мороз А.Г., не з`явився в судове засідання, про те через канцелярію господарського суду (вх.№44635 від 11.12.2014року) звернувся до суду з клопотанням щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6).

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" звернувся до суду з клопотанням про продовження терміну розгляду спору по справі на п`ятнадцять днів для надання доказів по справі в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.12.2014року задоволено клопотання третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору про продовження терміну розгляду спору по справі на п`ятнадцять днів для надання доказів по справі в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України до 25.01.2015року, відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерства оборони України.

В процесі розгляду справи Харківська прокуратура з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері надала для долучення в матеріали справи наказ Генеральної прокуратури України №76ш від 22.08.2014року, в якому зазначено , що у зв`язку з прийняттям Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про прокуратуру" щодо утворення військових прокуратур", керуючись статтями 13, 14 та 15 Закону України „Про прокуратуру", ліквідовано з дня набрання чинності вищезазначеним Законом у структурі органів прокуратури України прокуратури Центрального, Південного, Західного регіонів України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері та усі підпорядковані їм 29 прокуратур з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (на правах міських), а також прокуратуру Кримського регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, та утворено з дня набрання чинності вищезазначеним Законом у структурі органів прокуратури України 3 військові прокуратури регіонів (на правах прокуратур областей поза групою), а саме:

- військову прокуратуру Центрального регіону України (з місцем дислокації у м. Києві);

- військову прокуратуру Південного регіону України (з місцем дислокації у м. Одесі);

- військову прокуратуру Західного регіону України (з місцем дислокації у м. Львові).

Також цим наказом, зобов`язано утворити у структурі органів прокуратури України та підпорядкувати військовій прокуратурі Центрального регіону України, зокрема, військову прокуратуру Харківського гарнізону

Військовою прокуратурою Харківського гарнізону через канцелярію господарського суду (вх.№2483 від 23.01.2015) подано додаткові письмові пояснення, в яких заперечив проти задоволення клопотання позивача щодо призначення експертизи.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" через канцелярію господарського суду (вх.№14 від 26.01.2015року) звернувся до суду з клопотанням про призначення колегіального розгляду справи.

Представник позивача через канцелярію господарського суду (вх.№15 від 26.01.2015року) звернувся до суду з клопотанням про призначення колегіального розгляду справи.

Представником Міністерства оборони України через канцелярію господарського суду (вх.№2680 від 26.01.2015року) подано заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Під час судового засідання 26.01.2015року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" та представник Військової прокуратури Харківського гарнізону підтримали клопотання про залучення Міністерства оборони України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Суд, враховуючи позицію сторін, а також клопотання Міністерства оборони України вважає за можливе залучити Міністерство оборони України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на підставі ст.27 ГПК України.

Під час судового засідання Міністерство оборони України надало відзив на позовні заяви позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору (вх.№2774 від 26.01.2015року) в якому просило відмовити в задоволенні позовних заяв у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Крім того, господарський суд розглянувши клопотання позивача подане через канцелярію господарського суду (вх.№47093 від 25.12.2014року) про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи, вважає за необхідне відмовити в його задоволенні .

Господарський суд розглянувши клопотання, суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.41 ГПК України для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу. Визначення поняття судова експертиза наводиться у ст.1 Закону України Про судову експертизу: судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно з абз.2 п.2 ППВГСУ №4 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В той же час у пункті 4 ППВГСУ №4 вказано, що якщо обставини справи свідчать про доцільність отримання пояснень спеціаліста з питань, що виникають під час розгляду справи, зокрема, з метою з`ясування її фактичних обставин, господарський суд може скористатися правом, наданим йому статтею 30 ГПК, і викликати відповідного спеціаліста для участі в судовому процесі, притому як у підготовці справи до розгляду, так і під час її розгляду. Виклик спеціаліста здійснюється ухвалою суду. Його пояснення подаються суду у вигляді висновку або в іншій прийнятній для суду письмовій формі.

Крім того, оцінюючи висновок експерта, господарський суд повинен виходити з того, що цей висновок не має заздалегідь встановленої сили і переваг щодо інших доказів ( частина п`ята ст.42 та частина друга статті 43 ГПК України). Таким чином, господарський суд не вбачає дійсної потреби та доцільності у призначенні судової експертизи, оскільки в матеріалах справи містяться всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Також, господарським судом в судовому засіданні 26.01.2015року відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК», (вх.№15 від 26.01.2015року) та Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» (вх.№14 від 26.01.2015року) про призначення колегіального розгляду справи, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення учасників процесу господарським судом встановлено наступне.

05.01.2001року між Товариством з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» був укладений договір №9/1-1-1д на будівництво житла в порядку пайової участі, згідно з яким Товариством з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» зобов`язався збудувати та передати у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» зобов`язалося прийняти та оплатити 1673,74 квадратних метри загальної площі житла в будинку по вулиці Суворова будинок 88 в місті Харкові. На виконання зазначеного договору між позивачем (Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК») та третьою особою, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору (Товариством з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА») було складено акт приймання-передачі, в якому зазначено з посиланням на договір №9/1-1-1д від 05.01.2001року, що Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» прийняло частку у вигляді житлової площі у кількості 1594,60 кв.м. в житловому будинку №88 по вулиці Суворова в місті Харкові, в тому числі спірну квартиру №9.

В подальшому позивачем з Міністерством оборони України був укладений договір №9/1-1-58д на будівництво житла в порядку пайової участі від 14.09.2001року.

Додатком №1 до договору №9/1-1-58д був встановлений перелік квартир, за адресою м. Харків, вул. Суворова, 88, де серед інших зазначена також квартира №9.

В подальшому, сторонами договору було підписано корегуючий акт приймання-передачі квартир, відповідно до якого було уточнено перелік квартир, що передається Міністерству оборони України. За новим переліком затвердженим актом приймання-передачі від 26 березня 2004 року спірна квартира за №9 не значиться.

Поряд з тим, між Товариством з обмеженою відповідальністю „Інсайд та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України 17 червня 1998 року було укладено Договір №10/2 на дольову участь в будівництві житла. Правонаступниками за цим договором виступили відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» (правонаступник ТОВ «Інсайд) як Замовник, та Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України (правонаступник Південно-Східного напряму Прикордонних військ України), як дольовик. За змістом додаткової угоди №5 від 02.12.2002року до цього Договору замовник в рахунок заборгованості передає дольовику перелік житла, в тому числі і квартиру №9 по вул. Суворова, 86а в місті Харкові. На виконання цього договору складений акт приймання-передачі від 03.04.2003року про передачу в тому числі й спірної квартири.

Рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради в м. Харкові від 17.01.2006року №6/2 житловому будинку по вулиці Суворова, 88 у місті Харкові було присвоєно поштову адресу вулиця Суворова, 86а.

Відповідно до наданої відповідачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна від 06.10.2014року за індексним номером інформаційної довідки 27730407 об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою Харківська обл., м. Харків, вулиця Суворова, будинок 86-А, квартира 9 зареєстрована на праві власності за державою Україна в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України на підставі свідоцтва на право власності від 22.10.2010року.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з врахуванням вимог положень статуту Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА», цим товариством безпідставно укладені угоди та складені акти приймання-передачі квартир з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» у житловому будинку по вулиці Суворова, 86а в місті Харкові, серед яких є і спірна квартира за №9, яка за твердженням позивача перебуває у володінні та балансі відповідача.

Відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі зважаючи на їх безпідставність, відсутність у власності Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України спірної квартири, просить суд в порядку статті 267 ЦК України застосувати приписи позовної давності та відмовити в позові.

Військовий прокурор Харківського гарнізону, вважає позов не обґрунтованим та позовні вимоги безпідставними, у зв`язку з чим просить відмовити у їх задоволенні.

Третя особа Мороз А.Г. заперечив проти позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» з огляду на його безпідставність, у зв`язку з чим просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи Міністерства оброни України заперечив проти позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» з огляду на її безпідставність, у зв`язку з чим просив відмовити у її задоволенні.

Як свідчать докази наявні у матеріалах справи позивач не надав жодних доказів на підтвердження наявності в нього прав на предмет спору квартиру №9 по вулиці Суворова, 86а в місті Харкові, а відтак і наявність прав на витребування її із володіння відповідача.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 23 Постанови від 07.02.2014року №2 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що відповідно до статті 387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Також цією постановою роз`яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2010року, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, витягу за №28543300 від 29.12.2010року про державну реєстрацію прав, інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна від 06.10.2014року квартира за №9 по вулиці Суворова, 86а в місті Харкові знаходиться у власності Держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України, що є окремою від відповідача юридичною особою.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» про витребування на свою користь від Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України квартири АДРЕСА_1 .

Зі змісту позовної заяви третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» слідує, що позовні вимоги, аналогічно позивачу, вона обґрунтовує тим, що з врахуванням вимог положень статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА», її директор безпідставно уклав Договір №9/1-1-1 від 05.01.2001року та склав акти приймання-передачі квартир від 04.07.2003року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» у житловому будинку по вулиці Суворова, 86а в місті Харкові, серед яких є і спірна квартира за №9.

На підтвердження своєї позиції Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» надало копії рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2014року по справі 922/205/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» про визнання договору №9/1-1-1д від 05.01.2001року недійсним та визнання недійсним правочину від 04.07.2003року про передачу квартир 2,3,5,6,8,9,10,11,12,13,14,15 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вулиця Суворова, 88 укладений між тими ж сторонами.

Позивач, погоджуючись в повному обсязі з обґрунтуванням наведеним Товариством з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» з приводу недійсності правочинів на підставі яких позивач отримав спірну в квартиру, позов третьої особи, що заявляє самостійні права на предмет спору не визнає та просить відмовити в його задоволенні.

Відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі зважаючи на їх безпідставність, відсутність у власності Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України спірної квартири, а також те, що спір про визнання договору №9/1-1-1д від 05.01.2001року недійсним та визнання недійсним акту приймання-передачі від 04.07.2003року щодо передачу квартир в будинку по вулиці Суворова, 86а в місті Харкові триває і зараз розглядається в суді апеляційної інстанції, просить суд в порядку статті 267 ЦК України застосувати приписи позовної давності та відмовити в позові.

Військовий прокурор Харківського гарнізону, вважає позов не обґрунтованим та позовні вимоги безпідставними, у зв`язку з чим просить відмовити у їх задоволенні.

Третя особа Мороз А.Г. заперечив проти позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» з огляду на його безпідставність, у зв`язку з чим просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи Міністерства оброни України заперечив проти позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» з огляду на її безпідставність, у зв`язку з чим просив відмовити у її задоволенні.

Суд не погоджується з позицією Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» враховуючи наступні обставини справи.

Оцінюючи рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2014року по справі 922/205/14, господарський суд приходить до наступних висновків.

Частина п`ята статті 85 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Враховуючи, що на час розгляду цієї справи, Харківським апеляційним господарським судом здійснюється перегляд рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2014року по справі 922/205/14, господарський суд приходить до висновку, що обставини наведені у рішенні суду по справі922/205/14 не можуть бути визнані відповідно до ст. 35 ГПК такими, що не підлягають доказуванню. А відтак, з огляду на це, не можна вважати доведеним, що є недійсними договір №9/1-1-1д від 05.01.2001року та акт прийому-передачі від 04.07.2003року про передачу квартир 2, 3, 5, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вулиця Суворова, 88 укладені між позивачем та третьою особою, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

З наявних у справі доказів (копія свідоцтва №574 від 25.08.1998року, а.с. 137) встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» було власником об`єкту незавершеного будівництва по вулиці Суворова, 88 у місті Харкові, поряд з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» не навело жодних доказів стосовно наявності в них права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомості квартиру №9 по вулиці Суворова, 86а в місті Харкові, спірна квартира знаходиться у власності Держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України, що є окремою від відповідача юридичною особою.

Оскільки за змістом ст. 387 ЦК позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Разом з тим, факт завдання та розмір збитків не спростовують доводів відповідача про неможливість задоволення віндікаційного позову в межах розглядуваної справи.

Судом встановлено, що загальна орієнтовна вартість квартир, що отримані Міністерством Оборони України та на які не можуть бути повернені ТОВ ПБК"ЯСА" становить 1594,50кв.м.*6283грн.= 10 018 871,80грн.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» про витребування на свою користь від Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України квартири АДРЕСА_1 .

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні данні, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Відповідно до 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що позовні вимоги є необґрунтованими, права особи, а саме (позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК») та (третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" ), які звернулись із позовом не порушені, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування до спірних відносин позовної давності.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК») та третьої особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю ПБК "ЯСА" .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4, 4-6, 12, 32, 33, 35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма ВБК», м. Харків (позивача) про витребування з незаконного володіння Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма ВБК», м. Харків квартири №9 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Суворова, 86а ВІДМОВИТИ.

В задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» про витребування з незаконного володіння Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПБК «ЯСА» квартири №9 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Суворова, 86а ВІДМОВИТИ.

Повне рішення складено 30.01.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк