ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 р. Справа № 923/1756/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Зуденко Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ,

до Фермерського господарства з відокремленою садибою "Едельвейс-2", м. Каховка Херсонської області,

про стягнення 71 525 грн. 05 коп.,

за участю представників:

позивача - Зайцев М.М., представник, дов. від 31.03.14 р.;

відповідача - не прибув.

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача 18302грн.01коп. основного боргу, 337грн.67коп. з урахуванням 3% річних, 49672грн.82коп. збитків, 1006грн.20коп. штрафу, 1125грн.56коп. пені, 1080грн.79коп. процентів за користування коштами, відповідно до умов договору про фінансовий лізинг № 00001244 від 18.11.2009 року. В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на положення ст.ст. 8, 22, 526, 536, 549, 611, 785, 806, 808, 1048, 1214 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 10 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, не скористався своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до дня засідання суду не представив.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 20.01.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (надалі за текстом рішення - Позивач) уклало з Фермерським господарством з відокремленою садибою «Едельвейс-2» (надалі за текстом рішення - Відповідач) Договір про фінансовий лізинг № 00001244 від 18.11.2009 року (надалі за текстом рішення - Договір), відповідно до умов якого Позивач зобов'язався передати у розпорядження Відповідача Об'єкт лізингу - транспортний засіб типу Volkswagen T5 Combi 1.9 І TDI, 2008 року виробництва, шасі № WV2ZZZ7HZ8X019811, реєстраційний номер АА 8468 ІО (надалі за текстом рішення - Об'єкт лізингу), а Відповідач зобов'язався прийняти Об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (надалі за текстом рішення - План відшкодування), що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 19 500,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 10 500,00 доларів США.

Відповідач відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (надалі за текстом - «Умови лізингу»), що становлять невід'ємну частину Договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування.

Відповідно до Плану відшкодування Відповідач зобов'язаний сплачувати лізингова платежі щомісяця до 15 числа.

Також Відповідач зобов'язувався відповідно до п. 4.4. Умов лізингу відшкодувати всі витрати, понесені в результаті експлуатації Об'єкта лізингу, включаючи, окрім іншого, витрати, що можуть бути понесені внаслідок дотримання обґрунтованих вимог Позивача щодо експлуатації та/або передачі Об'єкта лізингу.

Згідно з п. 9.2. Умов лізингу Відповідач був зобов'язаний повністю відшкодувати витрати на технічне обслуговування Об'єкту лізингу.

Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу у разі дострокового припинення Договору з боку Позивача, Відповідач зобов'язувався повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу Позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги Позивача про таке повернення.

Згідно із п. 13.1. Умов лізингу у випадку відмови Відповідача від повернення Об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, Позивач мав право конфіскувати Об'єкт лізингу. При цьому, на підставі п. 13.6 Умов лізингу, Відповідач був зобов'язаний відшкодувати Позивачу будь-які витрати, пов'язані із конфіскацією Об'єкту лізингу.

У випадку прострочення платежів за Договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу Відповідач зобов'язався сплачувати штрафні санкції. Зокрема, такі штрафні санкції включали:

- пеня у розмірі 10 % річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання Відповідачем зобов'язань (п. 8.2.1. Умов лізингу);

- штрафні санкції, що підлягають сплаті Відповідачем за нагадування про несплату, надіслані Позивачем Відповідачеві у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу (п. 8.2.2. Умов лізингу);

- компенсація будь-яких витрат, понесених Позивачем, зокрема витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, не сплачених Відповідачем у відповідності до Договору.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відповідно до п. 12.6.1. Договору Позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо Відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів.

Відповідно до п. 8.3.1. Договору якщо Відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, Позивач має право надіслати Відповідачу першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо Відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, Позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, Договір підлягає розірванню відповідно до п. 12.6.1. Сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що Відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим Договором.

Позивачем у 2014 році, у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Договором були надіслані наступні нагадування.

Перше нагадування від 03.01.2014 року - штраф 124,65грн.

Друге нагадування від 16.01.2014 року - штраф 166,80грн.

Третє нагадування від 05.02.2014 року - штраф 221,50грн.

Третє нагадування від 17.02.2014 року - штраф 222,00грн.

Третє нагадування від 04.03.2014 року - штраф 271,25грн.

Разом з третім нагадуванням від 04.03.2014 року Відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення Об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих. № 0001244 від 04.03.2014 року.

Згідно п. 12.6.1 Договору Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку припинити дію цього Контракту у випадку, якщо Лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий внесок у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує ЗО календарних днів.

Згідно п. 12.13 Договору у випадках, передбачених п. 12.6 та 12.12, Контракт припиняється на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Таким чином, датою розірвання Договору є 19.03.2014 року.

Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Починаючи з грудня 2014 року Відповідач в порушення умов Договору припинив оплату лізингових платежів.

Станом на 23.09.2014 р. заборгованість Відповідача за лізинговими платежами за період з 16.12.2013 р. по 19.03.2014 р. становить 18 302,01 грн. (основна сума заборгованості).

Крім того, у зв'язку з припиненням Договору, Позивач направив Відповідачу вимогу № 00001244 від 04.03.2014 р. про повернення Об'єкта лізингу, який є власністю Позивача.

Згідно із ч. 3. ст. 22 Цивільного кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до умов п. 4.1. Договору Порше Лізинг Україна зберігатиме за собою право власності на Об'єкт лізингу, в той час, як Лізингоодержувач матиме право на експлуатацію Об'єкта лізингу впродовж усього строку дії Контракту (окрім випадків коли Порше Лізинг Україна матиме право розірвати цей Договір та вимагати повернення Об'єкта Лізингу).

Згідно ч. 2. ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Ч. 1 ст. 785 ЦК України встановлює, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97-ВР від 16.12.1997 із змінами і доповненнями, лізингодавець має, зокрема, право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом та вимагати повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках. Відповідно до п. 2. ст. 7 зазначеного закону, лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

У зв'язку з тим, що у Відповідачем систематично порушувались терміни сплати лізингових платежів, Позивач був вимушений з метою супроводження процесу повернення заборгованості та Об'єкта лізингу, звернутись до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» (Договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.Об.2012 р.) для організації повернення Об'єкта лізингу Позивачу та стягнення заборгованості в досудовому та судовому порядку.

За сприяння ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» 12.04.2014 Об'єкт лізингу в примусовому порядку було повернуто ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, Позивач поніс витрати у зв'язку із супроводженням повернення заборгованості, контактування з судовими органами, здійснення розшуку і повернення майна Позивача. Витрати у зв'язку зі стягненням заборгованості в досудовому порядку становили 2 357,39грн. Витрати у зв'язку з вчиненням виконавчого напису становили 3 500,00грн. Витрати у зв'язку з поверненням об'єкту лізингу становили 33 936,63грн. Витрати у зв'язку зі зверненням до суду з метою стягнення заборгованості в судовому порядку становили 1600,00грн. (2 357,39грн. + 3 500,00грн. + 33 936,63грн. + 1 600,00=41394,02грн.).

При цьому, суд вважає безпідставним віднесення Позивачем до витрат на повернення Об'єкту лізингу та заборгованості (збитків) 20% податку на додану вартість, оскільки сплата зазначеного податку не зумовлена діями (бездіяльністю) Відповідача, а його фактична сплата не доведена належними і допустимими доказами.

Договором передбачені штрафні санкції у вигляді фіксованих штрафів у випадку несплати виставлених рахунків у встановлений строк відповідно до п. 8.2.2., а також пеня у розмірі 10 % річних за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

За порушення умов Договору, Відповідно до п. 8.2.2. Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу.

Через порушення Відповідачем своїх зобов'язань і несплату лізингових платежів згідно виставлених і надісланих рахунків, Позивачем були застосовані штрафні санкції зокрема, були надіслані наступні нагадування:

Перше нагадування від 03.01.2014 року - штраф 124,65грн. Друге нагадування від 16.01.2014 року - штраф 166,80грн. Третє нагадування від 05.02.2014 року - штраф 221,50грн. Третє нагадування від 17.02.2014 року - штраф 222,00грн. Третє нагадування від 04.03.2014 року - штраф 271,25грн.

Загалом, відповідно до умов п. 8.2.2. Умов лізингу, за порушення своїх зобов'язань Відповідач зобов'язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 1006,20грн.

Згідно п. 8.2.1 загальних умов у випадку прострочення сплати Платежу до Лізингоодержувача застосуються наступні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати Платежу.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України (435-4) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що вразі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (№ 543/96-ВР від 22.11.1996 р.) встановлено, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтями 1 та 2 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня (Стаття 3 Закону, із змінами, внесеними згідно із Законом N 2921-III (2921-14) від 10.01.2002 ).

Статтею 232 (ч. 6) Господарського кодексу України (436-4) встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За поданим позивачем розрахунком, з урахуванням зазначених вище вимог закону, розмір пені та штрафу становить, відповідно 1125,56грн. та 1006,20грн.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК України (435-4) боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, розмір суми з урахуванням 3 % річних становить 337,67грн.

Згідно з правовою позицією, викладеною у п. 6. постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України). 6.2. Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання. Якщо договором або чинним законодавством не передбачено розміру процентів за користування чужими коштами, то припис частини другої статті 625 ЦК України може бути застосований господарським судом лише за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

Договором та законом розмір процентів за користування чужими коштами за період прострочення виконання грошового зобов'язання у спірних правовідносинах не встановлений, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1080,79грн. процентів за користування чужими коштами. А застосування Позивачем аналогії закону є безпідставним.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України (435-4) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині щодо стягнення 18302грн.01коп. основного боргу, 337грн.67коп. з урахуванням 3% річних, 41394грн.02коп. збитків, 1006грн.20коп. штрафу, 1125грн.56коп. пені. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині щодо стягнення 8278грн.80коп. збитків та 1080грн.79коп. процентів за користування коштами.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача та позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог(1827,00:71525,05х62165,46=1587,92).

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства з відокремленою садибою "Едельвейс-2" (ідентифікаційний код - 33574183, адреса - 74800, Херсонська область, місто Каховка, вул. Луначарського, 6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (ідентифікаційний код - 35571472, адреса - 02152, місто Київ, вул. Павла Тичини, 18) 18302грн.01коп. основного боргу, 337грн.67коп. з урахуванням 3% річних, 41394грн.02коп. збитків, 1006грн.20коп. штрафу, 1125грн.56коп. пені, 1587грн.92коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено "26" січня 2015 р.

Суддя Ю.В. Гридасов