РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/28496/14 19.01.15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до Державного підприємства "Вугілля України"

про стягнення 9 275,96 грн.

за участю представників:

від позивача:Твердохліб С.М.- представник за довіреністю № 709 від 27.10.2014 р.
від відповідача:Вовченко О.С.-представник за довіреністю № 30-12/5-Д від 13.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" з позовом до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення збитків в розмірі 9 275,96 грн.

Позов мотивований тим, що при виконанні договору № 111/2 від 19.12.2013 під час здійснення поставки вугілля відповідачем допущено завантаження вагону вугіллям понад його вантажопідйомність, що призвело до понесення позивачем збитків у загальному розмірі 9 275,96 грн.

На підставі ст.ст. 224, 225 ГК України позивач просить стягнути з відповідача понесені збитки в сумі 9 275,96 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що позивачем не доведено причинного зв'язку між його протиправною поведінкою та збитками позивача, а також його вини у заподіянні позивачу збитків. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін. дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (покупець) та Державним підприємством "Вугілля України" (постачальник) був укладений договір поставки вугілля № 111/2 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі-вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому договорі.

Загальна сума даного договору становить 3 264 000 000,00 грн. (п. 1.2 договору).

Строк (термін) поставки вугілля з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. включно. Місце поставки вугілля: залізнична станція вантажоотримувача - ТЕС ПАТ «Центренерго» (п.п. 2.1, 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору вугілля постачається рівномірно протягом періоду поставки залізничним транспортом у відкритих напіввагонах (далі - вагонах) вантажною швидкістю на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 р., які застосовуються із врахуванням особливостей, пов'язаних з умовами цього договору та його внутрішньодержавним характером.

Згідно з п. 3.1.2 договору постачальник зобов'язаний завантажувати вугілля рівномірно однорідним шаром по всій глибині в справні, очищені від залишків попереднього вантажу, сміття, тощо, вагони, без перевищення їх вантажопідйомності.

Пунктом 3.1.4 договору визначено, що постачальник зобов'язаний завантажувати вугілля у напіввагони з дотриманням технічних умов навантаження і кріплення вантажів, без розладу навантаження (зсуву, перекосу вантажу, нерівномірного завантаження вантажу на візки), без порушення рівномірного розміщення однорідного вантажу у напіввагоні.

Згідно з п. 3.2.3 договору постачальник має право доручити виконання зобов'язань по поставці вугілля за договором третій особі - вугледобувному підприємству.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що на взаємовідносини сторін по прийманню вугілля, якщо інше прямо не передбачене цим договором, розповсюджуються вимоги, зокрема, Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 р. № 457 та нормативно-правових актів, виданих відповідно до Статуту залізниць України.

Відповідно до п. 7.6 договору постачальник повністю відшкодовує всі збитки покупця, пов'язані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником напіввагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником напіввагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий напіввагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому напіввагоні; плату за користування вагонами та контейнерами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи; плату за зважування; плату за перевантаження; плату за надіслання телеграм; плату за роботу МЧ; та інші.

Відповідно до п. 7.8 договору підставами для матеріальної відповідальності постачальника також можуть бути складені залізничними станціями акти загальної форми та/або комерційні акти, у тому числі акт загальної форми, складений покупцем, як одержувачем вантажу, за участю представника залізниці, відповідно до п. 13 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання договору поставки у квітні 2014 р.

вантажовідправник - Шахтоуправління «Донбас» направило на станцію Трипілля-Дніпровське для одержувача - Трипільської ТЕС ПрАТ "Центренерго" вагони з вугіллям, серед яких був вагон № 68021427, що підтверджується залізничною накладною № 52015989.

Під час перевезення на проміжній залізничній станції Чаплине Придніпровської залізниці було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вказаному напіввагоні шляхом зважування на 150-ти тонних вагонних вагах станції та виявлено перевищення вантажопідйомності вагону на 3 000,00 кг., про що у складі комісісї начальника станції, начальника вантажного району та приймоздавальника складено комерційний акт АА № 044487/4/43 від 22.04.2014 р. та акти загальної форми № 387 від 22.04.2014 р., № 390 від 23.04.2014 р., № 389 від 23.04.2014 р.

Відповідно до вказаних актів надлишок вугілля у кількості 3 000,00 кг був перевантажений з напіввагону № 68021427 (залізнична накладна основна № 52015989, досилочна накладна на основний вагон № 52028495) у вагон № 65224222 (досилочна накладна № 45393352) у напіввагон № 60658507.

На підставі вказаних актів ДТГО «Південно-Західна залізниця» стягнуло з одержувача вантажу - Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" кошти у розмірі 9 275,96 грн. за перевантаження та перевезення надлишку вантажу, що підтверджується накопичувальними картками № 28040142 від 28.04.2014 р., № 05050147 від 05.05.2014 р. та переліками Тех ПД № 2804 від 28.04.2014 р., № 0505 від 05.05.2014 р., № 0605 від 06.05.2014 р.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 30 Статуту залізниць України завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них, здійснюється відправниками та одержувачами.

Згідно з ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера).

Статтею 37 Статуту залізниць України передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 344 від 21.11.2000 року передбачено, що загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334 (далі - Правила складання актів) акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

При цьому обов'язкова участь вантажовласника у всіх випадках у складанні та підписанні акта загальної форми чинним законодавством не передбачена.

Отже, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми та/або комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту залізниць України.

Подані позивачем на підтвердження своїх вимог акти загальної форми № 387 від 22.04.2014 р., № 390 від 23.04.2014 р., № 389 від 23.04.2014 р. містять номери вагонів та номери накладних, за якими вони були відправлені. Дані акти зазначені також у накопичувальних картках як підстава додаткових нарахувань, проведених залізницею при доставці вагону.

Відповідно до п. 7.9 договору у випадках доручення постачальником виконання зобов'язань по даному договору третім особам, постачальник несе повну матеріальну відповідальність перед покупцем за всі дії та/або бездіяльність та/або порушення таких третіх осіб.

Згідно з пунктом 7.10 договору у випадку списання залізницею призначення з покупця нарахованої суми за надання останньому додаткових послуг, що виникли під час перевезення вантажу за даним договором постачальник в обов'язковому порядку відшкодовує покупцю розмір такої списаної суми згідно підтверджуючих документів.

Як передбачено п. 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

У судовому засіданні встановлено, що з одержувача вантажу - Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" технологічним центром з оброблення перевізних документів (Тех.ПД.-1) було стягнуто кошти за додаткові послуги за перевантаження надлишку вугілля з вагону, що підтверджується документами ТЕХ-ПД, а саме - накопичувальними картками № 28040142 від 28.04.2014 р., № 05050147 від 05.05.2014 р. та переліками Тех. ПД № 2804 від 28.04.2014 р., № 0505 від 05.05.2014 р., № 0605 від 06.05.2014 р. Вказані послуги позивач не замовляв.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України), тобто, настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст. 224 ГК України, пов'язане з наявністю складу правопорушення, що включає в себе: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи при виконанні договору поставки вугілля № 111/2 від 19.12.2013 додаткові витрати Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" у розмірі 9 275,96 грн. були утримані залізницею через неналежне виконання відповідачем - ДП "Вугілля України" своїх зобов'язань за договором № 111/2 від 19.12.2013 р., у зв'язку з чим позивачу завдано збитки на вказану суму.

Як вже зазначалось, пунктами 7.6, 7.9 договору передбачено, що у випадках доручення постачальником виконання зобов'язань по даному договору третім особам, постачальник несе повну матеріальну відповідальність перед покупцем за всі дії та/або бездіяльність та/або порушення таких третіх осіб та повністю відшкодовує всі збитки покупця, пов'язані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником напіввагону вугіллям.

Таким чином, саме ДП "Вугілля України" несе всі ризики щодо завданих збитків третіми особами, у тому числі внаслідок перевантаження напіввагону, що спростовує доводи відповідача стосовно покладення відповідальності внаслідок неналежного виконання договору на третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення збитків з ДП "Вугілля України" у сумі 9 275,96 підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача .

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення 9 275,96 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Вугілля України" (01601, м. Київ. вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ) збитки у сумі 9 275 (дев'ять тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 96 коп.

Стягнути з Державного підприємства "Вугілля України" (01601, м. Київ. вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ) 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 19 січня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 26 січня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна