ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"13" січня 2015 р.Справа № 924/1806/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Заярнюк І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Концерну "Військторгсервіс" м Київ в особі Хмельницької філії Концерну "Військторгсервіс" м. Хмельницький

до військової частини НОМЕР_1 Хмельницька обл., м. Славута Хмельницької області

про стягнення 26 789, 54 грн.

Представники сторін:

від позивача: Малімон В.М. - за довіреністю № 320 від 04.02.13р.

від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26789,54 грн., в т.ч. 20676,78грн. основного боргу за надані відповідно до договору №9 від 18.01.2012р. послуги з прання білизни, 4190,38грн. інфляційних нарахувань, 1922,38грн. 3% річних обґрунтовуючи позовні вимоги наявними в матеріалах справи доказами.

Представником позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримані в повному об`ємі.

Повноважний представник відповідача в судове засідання не з`явився, витребувані ухвалами суду від 28.11.2014р. та від 23.12.2014р. документи не подав, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (судова повістка відправлена на адресу відповідача 02.12.2014р. повернулася до суду з відміткою про отримання 08.12.2014р.). Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, зокрема, письмового відзиву на позов не подав.

Разом з тим, на адресу суду 13.01.2015р. від відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи на іншу дату через неможливість виїзду.

Суд, критично оцінюючи подану відповідачем заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату, вважає за необхідне у її задоволенні відмовити. При цьому судом враховується, що строк розгляду справи, визначений ст. 69 ГПК України вже закінчується (позовна заява надійшла до господарського суду 26.11.2014р.), сторонами у відповідності із вимогами згаданої статті не подано заяв про його продовження, справа неодноразово відкладалась, відповідачем до заяви про перенесення слухання не додано жодних доказів неможливості з`явитися в судове засідання.

З огляду на викладене, справа розглядається за наявними в ній документами згідно зі ст.75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
18.01.2012р. між Хмельницькою філією концерну "Військторгсервіс" (виконавець) та військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) укладено договір №9 про надання послуг відповідно до п.1.1 якого замовник здає, а виконавець проводить прання білизни всіх видів, прання спецодягу і обмундирування, хімчистку речового майна.

Ціна послуги з прання білизни складає 7,98грн. з ПДВ за один кілограм. Ціна за надані послуги залишається незмінною до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Оплата проводиться через фінансову службу військової частини А-1358 згідно рахунків-накладних, які одночасно є прийому-передачі послуг, в термін 3-х банківських днів після одержання рахунку. (п.3 договору).

Строк дії даного договору з 18.01.2012р. по 31.12.2012р.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Позивачем відповідно до рахунків-накладних №40 від 24.01.2012р., №53 від 01.02.2012р., №67 від 07.02.2012р., №76 від 14.02.2012р., №89 від 21.02.2012р., №103 від 28.02.2012р., №113 від 06.03.2012р., №125 від 13.03.2012р., №139 від 20.03.2012р., №149 від 27.03.2012р., №162 від 03.04.2012р., №173 від 10.04.2012р., №182 від 18.04.2012р., №196 від 25.04.2012р., №209 від 03.05.2012р., №225 від 07.05.2012р., №246 від 14.05.2012р., №265 від 22.05.2012р., №282 від 29.05.2012р., №297 від 05.06.2012р., №315 від 12.06.2012р., №418 від 19.06.2012р., №444 від 25.06.2012р., №469 від 27.06.2012р., №497 від 29.06.2012р. було надано, а відповідачем згідно актів прийому-здачі виконаних робіт/послуг №18 від 29.02.2012р., №26 від 31.03.2012р., №61 від 30.04.2012р., №89 від 31.05.2012р., №130 від 29.06.2012р. прийнято надані виконавцем послуги на загальну суму 41583,78грн.

Відповідачем частково оплачено вартість отриманих послуг в сумі 20 907грн.

Залишок боргу становить 20 676,78грн.

Позивачем направлялась відповідачу претензія (вих. №64 від 19.03.2013р.) з вимогою сплати борг до 11.03.2013р., яка залишена останнім без відповіді.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку борг не сплачено Хмельницькою філією концерну "Військторгсервіс" подано позов про її стягнення. Крім того, позивачем нараховані та заявлені до стягнення інфляційні в сумі 4190,38грн. та 1922,38грн. 3% річних.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги таке:
Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст.11 та ст.509 ЦК України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов`язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов`язання боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, тобто сплати борг.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтями 902, 903 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір №9 про надання послуг від 18.01.2012р. згідно якого відповідач взяв на себе зобов`язання провести розрахунок з позивачем за надані послуги, проте зобов`язань по оплаті в повному обсязі не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

За таких обставин суд вважає заявлену до стягнення заборгованість за надані послуги з прання білизни в сумі 20 676,78 грн., такою що відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Доказів про погашення вказаної суми боргу суду не подано, доводами відповідача не спростовано.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення інфляційні в сумі 4190,38грн. та 1922,38грн. 3% річних.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом проведено перерахунок заявлених до стягнення сум інфляційних та 3% річних та встановлено, що нараховані суми відповідають обставинам справи та чинному законодавству, а тому є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із відповідача 20 676,78грн. основного боргу за надані відповідно до договору №9 від 18.01.2012р. послуги з прання білизни, 4190,38грн. інфляційних нарахувань та 1922,38грн. 3% річних є правомірними, підтверджені матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі покладаються на відповідача згідно ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 12, 15, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов концерну "Військторгсервіс" м. Київ в особі Хмельницької філії Концерну "Військторгсервіс" м. Хмельницький до Військової частини НОМЕР_1 м. Славута про стягнення 26789,54 грн. задовольнити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 м. Славута (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Концерну "Військторгсервіс" м. Київ в особі Хмельницької філії Концерну "Військторгсервіс" м.Хмельницький вул. Майборського, 9 () - 20 676,78 грн. (двадцять тисяч шістсот сімдесят шість гривень 78 коп.) основного боргу, 4 190,38 грн. (чотири тисячі сто дев`яносто гривень 38 коп.) інфляційних нарахувань, 1922,38грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять дві гривні 38 коп.) 3% річних та 1827,00грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 17.01.2015р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 4 прим. :
1 - до справи,
2,3 - позивачу (03151, м Київ, вул. Молодогвардійська 28 А),
(29006, м.Хмельницький, вул. Майборовського, 9),
4 - відповідачу (30006, Хмельницька обл., м. Славута). рек. з повід.