номер провадження справи 12/177/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2015 Справа № 908/6113/14

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/6113/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал", м. Донецьк

про стягнення 7200000,00 грн.

за участю представників:

від позивача - Семикіна Л.В., довіреність № 0018 від 22.01.14 р.

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 7200000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 19.01.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

З наявного в матеріалах справи Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 25.12.2014 року вбачається, що місцезнаходження відповідача відповідає адресі, на яку направлялись ухвали господарським судом у даній справі, а саме: 83001, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 63.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Судом було здійснене відправлення ухвали у справі № 908/6113/14 про порушення провадження від 25.12.2014 року та ухвали від 13.01.2014 року про відкладення її розгляду на адресу місцезнаходження відповідача, про що свідчать наявні в матеріалах справи конверти зі штампами реквізитів господарського суду. Втім вказані ухвали не прийняті до пересилання відділенням органу зв'язку з огляду на відсутність приймання поштових відправлень на територію Донецької області до міст обласного значення, серед яких зазначено м. Донецьк, про що господарський суд повідомлено листом Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" № 04-16-1682 від 01.12.2014 року, який міститься в матеріалах справи. Про неприйняття до пересилання вказаних ухвал судом були складені акти від 25.12.2014 року та від 16.01.2015 року. Відтак, вказаним листом підприємства зв'язку підтверджена об'єктивна неможливість повідомлення судом відповідача по справі - Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" про дату та час судового засідання за допомогою поштового відправлення.

Поряд з цим, судом здійснене повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом надсилання телефонограми 08.01.2015 року, яка наявна в матеріалах справи, що підтверджується витягом з журналу реєстрації телефонограм. Вказана телефонограма не була прийнята відповідачем. Разом з тим, судом здійснене повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом надсилання телефонограми 16.01.2015 року, про що судом складено акт № 14/02-17/15 від 16.01.2015 року.

Одночасно, з метою належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи 09.01.2015 року о 10 год. 45 хв., а також від 13.01.2015 року, було здійснене електронне поштове відправлення ухвал суду від 25.12.2014 року та від 13.01.2015 року по даній справі на адресу електронної пошти Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал", а саме: , що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою.

Враховуючи викладене, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, вислухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що платіжним дорученням № 1 від 22.07.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова інвестиційна компанія «Енерго-Інвест» на адресу Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» було перераховано грошові кошти у сумі 7200000, 00 грн. з призначенням платежу - оплата згідно договору поруки № 35/2012-пор від 05.06.2013 року.

Позивач наголошує, що вказані грошові кошти були сплачені помилково, оскільки між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова інвестиційна компанія «Енерго-Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» ніколи не укладався договір поруки № 35/2012-пор від 05.06.2013 року, а відтак просить суд, з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України, стягнути з останнього вказані кошти.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова інвестиційна компанія «Енерго-Інвест», як Вкладником, та Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», далі Банк, було укладено Договір банківського вкладу № 0023 від 01.08.2012 року, відповідно до п. 1.1. якого Вкладник передає, а Банк приймає на депозитний рахунок грошові кошти на суму 2 2000000, 00 грн. з правом подальшого збільшення суми депозиту. Пунктом 1.3. вказаного договору сторони погодили, що остаточний строк повернення грошових коштів на поточний рахунок Вкладника 01.02.2013 року.

Додатковими угодами до Договору банківського вкладу № 1 від 02.08.2012 року, № 2 від 19.09.2012 року, № 3 від 20.09.2012 року, № 4 від 01.02.2013 року, № 5 від 01.05.2013 року сторонами вносилися зміни до договору, зокрема предметом договору (п. 1.1.) визначили розміщення тимчасово вільних коштів Вкладника на депозит у Банку у розмірі 7200000,00 грн. на строк до 01.07.2013 року із нарахуванням 12% відсотків річних по депозиту.

В подальшому, 21.09.2012 року, Банк, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова інвестиційна компанія «Енерго-Інвест», як Позичальник, уклали Кредитний договір № 35/2012 від 21.09.2012 року (Далі Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого (в редакції Додаткової угоди № 1 від 31.01.2013 року) Банк надає Позичальнику кредит в сумі 92000000,00 грн. Пунктом 1.2. Кредитного договору визначено, що строк надання кредиту з 21.09.2012 року по 20.09.2013 року. Відповідно до п. 2.1. вказаного Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 31.01.2013 року), в забезпечення зобов'язань за договором Банком прийнято Договір залогу майнових прав № 35/2012-з від 21.09.2012 року, Договір залогу № 35/2012-з2 від 27.02.2012 року, Договір іпотеки № 35/2-12-И від 31.01.2013 року.

Так, в якості забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, між ним, як Заставодавцем, та Банком, як Заставодержателем, укладено Договір застави майнових прав № 35/2012-з від 21.09.2012 року (далі Договір Застави), згідно з п. 1.1. якого заставою за цим договором забезпечено виконання Заставодавцем (Позичальником) зобов'язань, що випливають з Кредитного договору № 35/2012 від 21.09.2012 року, та з усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, а також виконання зобов'язань Заставодавця з даного договору застави, який укладено в Забезпечення Кредитного договору (далі Основне зобов'язання).

За умовами розділу 2 Договору застави, в забезпечення виконання Основного зобов'язання, зазначеного у розділі 1 вказаного договору Заставодавець передає в заставу заставодержателю майнові права, а саме майнові права на грошові кошти в сумі 7200000,00 грн., що знаходяться на вкладному рахунку Заставодавця у відділенні № 42 ПАТ «АКБ «Капітал» за Договором банківського вкладу № 0023 від 01.08.2012 року (далі Предмет застави). За згодою сторін, у відповідності до п. 2.1. Договору застави, Банк блокує грошові кошти Заставодавця в сумі 7200000,00 грн. на вкладному рахунку останнього.

Пунктом 9.1. Договору застави визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами. Умовами пункту п. 9.3. вказаного договору сторони погодили випадки припинення права застави.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова інвестиційна компанія «Енерго-Інвест» перераховано на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» 7200000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 1 від 22.07.2013 року.

Однак, із зазначеного платіжного доручення вбачається, що спірні грошові кошти перераховані як оплата згідно Договору поруки № 35/2012-пор від 05.06.2013 року, про що зазначено в призначенні платежу.

Так, 22.06.2013 року позивач направив відповідачу лист № -550-2 за змістом якого просить останнього у вказаному платіжному дорученні врахувати призначення платежу: оплата по кредитному договору № 35/2012 від 21.09.2012 року, тобто фактично просив зарахувати вказані кошти як оплату згідно Кредитного договору. Втім, відповіді від відповідача не отримав. Як свідчать матеріали справи, та наголошує позивач, Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова інвестиційна компанія «Енерго-Інвест» про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 35/2012 року від 21.09.2012 року в сумі 7175995,64 грн., що фактично свідчить про те, що Банк не здійснив в якості виконання зобов'язань за Кредитним договором з боку Позичальника зарахування грошових коштів в сумі 7200000,00 грн. перерахованих згідно платіжного доручення № 1 від 22.07.2013 року.

Разом з тим, фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що між сторонами не укладався Договір поруки № 35/2012-пор від 05.06.2013 року.

Згідно з вимогами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

Ш повернення виконаного за недійсним правочином;

Ш витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

Ш повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

Ш відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з вимогами ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що для з'ясування чи набула особа відповідного зобов'язання, визначеного ст. 1212 ЦК України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов'язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Законодавець неодноразово звертав увагу на застосування правил інституту безпідставного отримання майна чи грошових коштів, зокрема на те, що норми інституту набуття або збереження майна або грошових коштів без достатньої правової підстави підлягають застосуванню коли передання майна, в тому числі перерахування грошової суми, здійснено на виконання правочину, який відповідно до закону не може бути визначений вчиненим, або на виконання договору, який згідно з законом не може бути визначений укладеним як це передбачено у п. 1 частини третьої ст. 1212 ЦК України.

Поняття «за рахунок іншої особи» означає, що одночасно відбувається два моменти: придбання або збереження майна однією особою та втрата майна іншою особою. Тобто, ця стаття передбачає позадоговірні зобов'язання, які виникають внаслідок придбання або зберігання майна чи грошових коштів за рахунок іншої особи без достатніх підстав. Факт набуття або збереження майна чи грошових коштів без належних правових підстав одним суб'єктом правовідносин за рахунок іншого суб'єкта правовідносин зумовлює виникнення зобов'язань особливого виду, які мають назву кондикційних. Кондикційні зобов'язання відносяться до позадоговірних зобов'язань. Головною метою кондикційних зобов'язань є відновлення майнового положення того суб'єкта, за рахунок котрого інший суб'єкт безпідставно збагатився.

Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

ь договори та інші правочини;

ь створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

ь завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Оскільки Договір поруки № 35/2012-пор від 05.06.2013 року між сторонами не укладався, то цивільні права та обов'язки у позивача та відповідача по такому договору не виникли. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, тощо, а тому особа зобов'язана повернути потерпілому це майно незалежно від того, чи було безпідставне набуття майна результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, оскільки грошові кошти відповідачем набуті без достатньої правової підстави, він зобов'язаний повернути позивачеві ці кошти.

Так, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 11.12.2014 року № 589 про повернення спірних грошових коштів. Однак, станом на час розгляду справи докази повернення відповідачем спірних грошових коштів у справі відсутні.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і припинятися відповідно до вимог статті 599 ЦК України виконанням проведеним належним чином. Відповідні положення також визначаються у частині 1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та частина 7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом. Факт набуття відповідачем без достатньої правової підстави коштів позивача у сумі 7200000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За такими обставинами, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" про стягнення з останнього грошових коштів, набутих за рахунок позивача без достатньої правової підстави в сумі 7200000,00 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 73080,00 грн. покладаються на відповідача у справ - Публічне акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "Капітал", відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.01.2015 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 525, 526, 599, 1212, 1213 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. ст. 33, 44, 48, 49, 75, 811, 82, 821 84, ч.2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал", 83001, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 63, на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест", 49005, м. Дніпропетровськ, вул. Обручева, буд. 17, , грошові кошти в сумі 7200000 (сім мільйонів двісті тисяч) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено - 26.01.2015 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.