ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 січня 2015 р. Справа № 903/1231/14

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акку - Енерго", м. Київ

до Дочірнього підприємства "Автоскладний завод №1" Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс", м. Луцьк

про стягнення 127 656,59грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: Войцешук Л.І.-дов. №968/01-25 від 29.12.2014р.

В судовому засіданні 14.01.2015р. відповідно до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 21.01.2015р. до 15:00год. для уточнення позивачем позовних вимог та представлення додаткових доказів по справі.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику відповідача роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 21.01.2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Акку - Енерго"-звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Дочірнього підприємства "Автоскладний завод №1" Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс"-про стягнення 136 711,32грн., в тому числі 107 988,00грн.-основного боргу за період 01.05.2014р. по 30.11.2014р. згідно договору №5-81/11 від 21.02.2011р., 14 621,28грн.-пені за несвоєчасне виконання зобов'язання по оплаті отриманого товару за період з 01.05.2014р. по 30.11.2014р. згідно п. 5.2. договору, 1 899,41грн.-3% річних за період з 01.05.2014р. по 30.11.2014р. та 12 202,63грн.-інфляційних втрат за період з травня 2014 року по листопад 2014 року (включно) згідно ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобов'язань по оплаті отриманого товару, у встановлені договором №5-81/11 від 21.02.2011р. строки.

Ухвалою суду від 08.12.2014р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 14.01.2015р. на 10:00год.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача- оригінали, долучених до позову доказів; чіткий, обгрунтований розрахунок суми основного боргу з зазначенням підстав нарахувань, проплат; первинні докази оплати; розрахунок пені з врахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України; статут; відповідача- письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; докази оплати; статут.

18.12.2014р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшли пояснення №394/12/14 від 15.12.2014р. (вх. №01-29/12276/14 від 18.12.2014р.), в яких він позовні вимоги підтримав та просив задовольнити останні в повному обсязі.

Водночас, долучив до матеріалів справи копії Статуту ТзОВ "Акку-Енерго" (нова редакція), затвердженого Протоколом №7 від 21.09.2007р. загальних зборів учасників ТзОВ "Акку-Енерго", зареєстрованого 24.09.2007р. за №4005635, платіжних доручень за період з 30.05.2011р. по 12.07.2013р та листа №57/01-39 від 10.04.2014р.

Представник позивача в судовому засіданні 14.01.2015р. позовні вимоги підтримав.

Водночас, в судовому засіданні 14.01.2015р. з метою уточнення позовних вимог просив оголосити перерву в судовому засіданні 14.01.2015р. згідно ст. 77 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.01.2015р. та у письмовому відзиві №2104-06 від 13.01.2015р. позов визнав в сумі основної заборгованості 107 988,00грн. Повідомив, що погашення боргу буде здійснено відповідачем в повному обсязі.

Водночас, проти нарахування позивачем до стягнення з відповідача суми пені заперечив, посилаючись на ч. 2 ст. 258 ЦК України, п. 6 ст. 232 ГК України.

Долучив до матеріалів справи копію Статуту Дочірнього підприємства "Автоскладний завод №1" Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" (нова редакція), затвердженого Протоколом №27 від 29.04.2013р. загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс".

Водночас, проти оголошення в судовому засіданні 14.01.2015р. перерви не заперечив.

В судовому засіданні 14.01.2015р. відповідно до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 21.01.2015р. до 15:00год. для уточнення позивачем позовних вимог та представлення додаткових доказів по справі.

20.01.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшов супровідний лист №16/01/15 від 16.01.2015р. (вх.№01-54/421/15), яким він просив долучити до матеріалів справи заяву про зменшення розміру позовних вимог №13/01/15 від 16.01.2015р. (вх.№01-65/13/15 від 20.01.2015р.), заяву про збільшення розміру позовних вимог №14/01/15 від 16.01.2015р. (вх.№01-65/14/15 від 20.01.2015р.) та заяву №15/01/15 від 16.01.2015р., в якій просив розглядати справу без участі представника позивача.

В заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 122 090,04грн., в т.ч. 107 988,00грн.-основного боргу за період 01.05.2014р. по 30.11.2014р. згідно договору №5-81/11 від 21.02.2011р., 1 899,41грн.-3% річних за період з 01.05.2014р. по 30.11.2014р. та 12 202,63грн.-інфляційних втрат за період з травня 2014р. по листопад 2014р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України. В заяві про збільшення позовних вимог позивач, збільшивши період нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, просив стягнути з відповідача 127 656,59грн., в т.ч. 107 988,00грн.-основного боргу за період 01.05.2014р. по 30.11.2014р. згідно договору №5-81/11 від 21.02.2011р., 2 174,55грн.-3% річних за період з 01.05.2014р. по 31.12.2014р. та 17 494,04грн.-інфляційних втрат за період з травня 2014р. по грудень 2014р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України.

Позивач в судове засідання 21.01.2015р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, про що зазначено у протоколі судового засідання від 14.01.2015р.

Вищий господарський суду України у п. 3.9.1 Постанови Пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначив, що у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.01.2015р. та у відзиві №5/04-06 від 21.01.2015р. (вх.№01-54/458/15) позов визнав в сумі заборгованості 107 988,00грн. Повідомив, що борг в розмірі 107 988,00грн. погашено, в підтвердження чого долучив копію платіжного доручення №193 від 21.01.2015р. на суму 107 988,00грн.

Судом прийняті заяви позивача про зменшення та збільшення розміру позовних вимог згідно ст. 22 ГПК України.

Отже, має місце нова ціна позову-127 656,59грн., з якої і вирішується спір.

Господарський суд, заслухавши пояснення представника відповідача, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

21 лютого 2011р. між Дочірнім підприємством "Автоскладальний завод №1" Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" (ДП "АЗС №1" АТ "АК "Богдан Моторс") (покупець), в особі директора Гунчика Володимира Петровича, який діє на підставі Статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акку-Енерго" (постачальник), в особі директора Савченка Олександра Віталійовича, який діє на підставі Статуту, був укладений договір №5-81/11, згідно якого постачальник приймає на себе зобов'язання систематично поставляти і передавати у власність покупця акумуляторні батареї та інше електротехнічне обладнання, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар в порядку та на умовах, визначеним цим договором. Номенклатура товару та ціни визначаються у Специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору.

У відповідності до п. 2.3. договору моментом виконання обов'язку постачальника щодо передачі товару вважається дата фактичного отримання товару покупцем та підписання ним накладних документів.

Розділом 3 даного договору сторони погодили ціну товару, а саме ціна товару визначається сторонами на момент підписання даного договору та специфікації і підтверджується накладними, які оформляються постачальником на кожну партію товару. Загальна сума договору визначається за загальною вартістю поставлених та оплачених партій товару протягом дії даного договору згідно накладних документів. Розрахунки за кожну парію товару здійснюється покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі висвітленого ним рахунку. Строк проведення розрахунків покупцем: 10%-передоплата від вартості товару, що постачається; решта 90% вартості товару-протягом 15-ти банківських днів з моменту одержання ним товару та видаткової накладної. Сторони домовились, що ціна товару, яка визначена в специфікації не буде корегуватися і залишиться сталою до кінця 2011 року не залежно від курсу гривні до євро або доларів США НБУ.

Згідно п. 5.1. цього договору, у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, що визначається даним договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2011р., але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені печатками постачальника та покупця. (а.с. 12-15).

Специфікаціями б/н, №№1, 2, 3, 4 до договору від 21.02.2011р. №5-81/11 сторони визначили позначення, назву, кількість та ціну товару.

Додатковою угодою №1 від 01.03.2011р. до договору від 21.02.2011р. №5-81/11 сторони внесли зміни в юридичні та банківські реквізити сторін. (а.с. 21)

Додатковою угодою №2 від 03.03.2011р. до договору від 21.02.2011р. №5-81/11 сторони визначили, що товар поставляється партіями з врахуванням плану виробництва покупця. Терміни поставки партій товару становлять не більше 70 календарних днів з моментів отримання замовлення покупця і внесення передоплати за кожну з них. Замовлення покупця є невід'ємними частинами даного договору. Фактом погодження замовлення покупця є двостороння підписана специфікація. Загальна сума договору визначається за загальною вартістю поставлених та оплачених партій товару протягом дії даного договору на підставі Специфікацій. Строк проведення розрахунків покупцем: 10%-передоплата від вартості товару, що постачається на протязі 5 банківських днів від дати виставлення рахунку-фактури; решта 90% вартості товару-протягом 15-ти банківських днів з моменту одержання ним товару та видаткової накладної. Сторони домовились, що ціна товару, яка визначена в специфікації корегується на дату відвантаження пропорційно зміни курсу гривні до Євро або Доларів США НБУ при зміні курсу на значення 3,0% і більше. Оплата продукції здійснюється в гривнях.

Додатковою угодою №3 від 14.11.2012р. до договору від 21.02.2011р. №5-81/11 сторони погодили графік погашення заборгованості за поставлений товар згідно Специфікації №1 від 03.03.2011р. до договору від 21.02.2011р. №5-81/11.

Додатковою угодою №4 від 31.12.2012р. до договору від 21.02.2011р. №5-81/11 сторони виклали п. 8.1. в новій редакції, згідно якої цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013р., але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору.

Дані додаткові угоди підписані сторонами, підписи скріплені їх печатками. (а.с. 21-24).

На виконання умов договору від 21.02.2011р. №5-81/11 постачальник поставив покупцю, а покупець прийняв товар на суму 222 840,00грн., що стверджується видатковою накладною №РН-0524012 від 24.05.2011р. на суму 222 840,00грн., підписаною з обох сторін, довіреністю на отримання товару №667 від 24.05.2011р. та рахунком на оплату №СФ-ЛВ/03046/1 від 24.05.2011р., що і не заперечується та визнається відповідачем. (а.с. 25-27)

Таким чином, позивач виконав умови спірного договору та передав відповідачу товар на загальну суму 222 840,00грн.

Відповідач, в свою чергу, свої зобов'язання за договором не виконав належним чином, за поставлений товар розрахувався невчасно та не в повному обсязі, чим порушив умови розділу 3 договору, сплативши позивачу лише 114 852,00грн., що і спричинило звернення кредитора з позовом до суду про стягнення 107 988,00грн. основної заборгованості, та як наслідок, 2 174,55грн.-3% річних та 17 494,04грн.-інфляційних втрат за період з травня 2014р. по грудень 2014р. (включно).

Проте, як встановлено судом та підтверджено зібраними у справі доказами, відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем, здійснивши її оплату в повному обсязі, а саме на суму 107 988,00грн. після звернення позивача з позовом до суду, що стверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №193 від 21.01.2015р. на суму 107 988,00грн.

Оскільки вказані кошти сплачені відповідачем 21.01.2015р., тобто після звернення позивача до суду, то провадження в частині стягнення з відповідача 107 988,00грн.-суми основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, згідно якої господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (сплатою відповідачем боргу після звернення кредитора з позовом до суду).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами було укладено договір, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Договір від 21.02.2011р. №5-81/11 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно із частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів до нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Строком прийняття товару і прийняття товаророзпорядчих документів є дата відповідної накладної на товар і відстрочка платежу відраховується саме від дати відповідно накладної.

Оскільки вказані кошти сплачені відповідачем 21.01.2015р., тобто після звернення позивача до суду, то провадження в частині стягнення з відповідача 107 988,00грн.-суми основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, згідно якої господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (сплатою відповідачем боргу після звернення кредитора з позовом до суду).

Що ж до вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 174,55грн.-3% річних за період з 01.05.2014р. по 31.12.2014р. та 17 494,04грн.-інфляційних втрат за період з травня 2014р. по грудень 2014р. (включно), суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України у п.п. 1.3, 4.1 постанови Пленуму від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат згідно розрахунку позивача за період з 01.05.2014р. по 31.12.2014р., суд, погоджується з його вірністю та обгрунтованістю, і у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, задовільняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 2 174,55грн. за період з 01.05.2014р. по 31.12.2014р. та 17 494,04грн.-інфляційних втрат за період з травня 2014р. по грудень 2014р. (включно).

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2 174,55грн.-3% річних та 17 494,04грн.-інфляційних втрат є такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 553,13грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Крім того, як зазначено в пункті 4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зменшення розміру позовних вимог згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" є підставою для повернення відповідної суми судового збору; що ж до інших судових витрат, то в такому разі вони у відповідній частині покладаються на позивача. Якщо ж таке зменшення пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині з урахуванням припису частини другої статті 49 ГПК може бути покладений на відповідача.

Тому судовий збір в розмірі 181,11 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 11, 202-205, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 175, 181, 193 ГК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, 82-85 ГПК, України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Автоскладний завод №1" Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" (Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, будинок 42, код 21752230)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акку - Енерго" (м. Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 4, корпус 20, код 31902769)

19 668,59грн., в т.ч. 2 174,55грн.-3% річних, 17 494,04грн.-суми індексу інфляції та 2 553,13грн.-витрат пов'язаних з оплатою судового збору.

3. В частині стягнення 107 988,00грн.-суми основного боргу провадження у справі припинити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Акку - Енерго" (м. Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 4, корпус 20, код 31902769) з Державного бюджету України 181,11 грн.-суми судового збору, сплаченої на підставі платіжного доручення №2302 від 28.11.2014р.

Повний текст рішення складено

23.01.2015

Суддя С. В. Бондарєв