РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24628/14 12.01.15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"
провідшкодування шкоди в розмірі 12562,53 грн.
Суддя Васильченко Т.В.

в присутності представників сторін:

від позивача не з'явилися;
від відповідачане з'явилися.

Суть спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про відшкодування шкоди в розмірі 12562,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного комплексного автострахування №06/6753791/1012/13 від 30.08.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2014 порушено провадження у справі №910/24628/14 та призначено справу до розгляду.

Сторони своїх представників в судове засідання 12.01.2015 не направили, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 12.01.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2013 між позивачем, як страховиком та ОСОБА_2, як страхувальником було укладено договір добровільного комплексного автострахування №06/6753791/1012/13, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 02.09.2013 по 01.09.2014.

24.01.2014 о 14 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Саперно-Слобідська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_2 при заїзді на паралельну дорогу не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічного пошкодження двох транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 б), 2.1 дод. 1, 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, що підтверджується довідкою відділу ДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 9339530 про дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2014 у справі №752/1585-14-п встановлено порушення ОСОБА_3 п.п. 2.3 б), 2.1 дод. 1, 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

27.01.2014 власник транспортного засобу "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою №/1 про факт настання події та виплату страхового відшкодування за договором №06/6753791/1012/13 від 30.08.2013.

Відповідно до Звіту №00516/КВ від 02.03.2014 з оцінки вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, складеного оцінювачем ОСОБА_4 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_3 від 05.04.2008) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 16481,70 грн.

04.04.2014 позивачем був складений та підписаний страховий акт №/1, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 12562,53 грн.

На підставі складеного страхового акту №/1 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА", виконуючи свої зобов'язання за договором добровільного комплексного автострахування №06/6753791/1012/13 від 30.08.2013, перерахувало страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 12562,53 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 017923 від 30.04.2014 та відомістю №ВПТ-009011 від 30.04.2014.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_3 та знаходився під її керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_2 відшкодовується ОСОБА_3 як власником цього транспортного засобу.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1, уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оформлений полісом серії АС№5265816 з Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_4 номер кузова НОМЕР_5, строк дії якого з 28.08.2013 по 27.08.2014, що підтверджено відповіддю МТСБУ, яка надійшла на запит суду.

Транспортний засіб, згідно чинного законодавства, ідентифікується номерними знаками двигуна та кузова (шасі); ідентифікаційний номер транспортного засобу, або VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833.

З довідки відділу ДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві №9339530 про дорожньо-транспортну пригоду, відповіді МТСБУ та відповіді Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем Міністерства внутрішніх справ України вбачається, що автомобіль «Toyota», за участю якого сталася ДТП 24.01.2014 має один і той же номер кузова, а саме НОМЕР_5, а його реєстраційний номер змінено з НОМЕР_4 на НОМЕР_2 у зв'язку з перереєстрацією на нового власника - ОСОБА_3.

Згідно п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Toyota», номер кузова НОМЕР_5 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон".

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АС№5265816) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 16481,70 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах фактично виплаченої суми.

Заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації №03-17/6628 від 20.06.2014 позивач звернувся до відповідача з проханням відшкодувати у порядку регресу/суброгації шкоду, заподіяну в результаті ДТП в розмірі 12562,53 грн., втім відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АС№5265816 розміри лімітів відповідальності та франшизи (0 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 12562,53 грн.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43 , 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-б, під'їзд 2, ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний код 23510137) суму страхового відшкодування в розмірі 12562 (дванадцять тисяч п'ятсот шістдесят дві) грн. 53 коп. та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.01.2015.

Суддя Т.В.Васильченко