УХВАЛА

Справа № 910/724/15-г 19.01.15

За заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охорона-життя»

до Публічного акціонерного товариства «Златобанк»

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охорона-життя»: Семашко Д.М. представник за довіреністю № 15 від 19.01.15.; Вертаєва О.В. директор

Від Публічного акціонерного товариства «Златобанк»: Модлінський Н.О. представник за довіреністю № б/н від 15.02.13.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва через відділ діловодства надійшла заява Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охорона-життя» до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на все майно, що належить Публічному акціонерному товариству «Златобанк».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.15. вищезазначену заяву призначено до розгляду на 19.01.15. о 12:30 год. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином телефонограмою.

17.01.15. Публічним акціонерним товариством «Златобанк» через відділ діловодства суду було подано письмові заперечення на заяву про вжиття запобіжних заходів.

В судовому засіданні 19.01.15. Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охорона-життя» було підтримано подану ним заяву в повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство «Златобанк» в судовому засіданні 19.01.15. в усних та письмових поясненнях проти задоволення заяви про вжиття запобіжних заходів заперечувало.

Розглянувши подану Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охорона-життя» заяву про вжиття запобіжних заходів, суд дійшов висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи подану заяву Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охорона-життя» вказує на те, що рішеннями судів стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» значну суму грошових коштів, а тому заявник може не отримати свої кошти та відсотки по ним.

Всі інші доводи заявника, що викладені в поданій заяві, зводяться до обґрунтування можливих позовних вимог, які Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охорона-життя» має намір пред'явити до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» звернувшись з відповідною позовною заявою до суду після розгляду заяви про вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Згідно із ст. 43-2 Господарського процесуального кодексу України, запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Таким чином, запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Як передбачено ч. 3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Отже, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43 3 ГПК; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43 1 ГПК; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб (п. 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.12. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

Якщо в заяві про вжиття запобіжних заходів йдеться про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить особі, щодо якої просять вжити запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб, необхідно вказати, яке саме майно слід піддати арешту, кому воно належить і на яких правових підставах, у кого і за якою адресою воно знаходиться. (Правова позиція, що викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06.08.13. у справі № 904/3457/13).

Разом з тим, в заяві не вказано, яке саме майно слід піддати арешту, кому воно належить і на яких правових підставах, у кого і за якою адресою воно знаходиться.

При цьому, визначаючи адекватність запобіжного заходу, що просить вжити заявник, суд оцінив його відповідність вимогам, на забезпечення яких Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охрона-Життя» просить їх вжити, суд відзначає, що такий запобіжний захід як накладення арешту на все майно Публічного акціонерного товариства «Златобанк» не є співвідносним з захистом порушеного права заявника щодо стягнення процентів за договором банківського вкладу за три місяці.

Наявність судових рішень про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» грошових коштів не свідчить про загрозу невиконання в майбутньому рішення суду про захист порушених прав заявника та не є підставою для вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на майно.

Крім того, суд відзначає наступне.

Заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про накладення запобіжних заходів.

Отже, підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

З огляду на все викладене вище в сукупності, суд встановив, що заявником не надано доказів порушення його прав чи існування загрози їх порушення, а також не підтверджено належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування запобіжного заходу у вигляді арешту всього майна Публічного акціонерного товариства «Златобанк», а заява є такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43-1, 43-2, 43-3, 43-4 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Охорона-життя» в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Суддя Т.М. Ващенко