ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року Справа № 912/3130/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Величко Н.Л.

при секретарі судового засідання: Ревкова Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Єгоров В.С., представник. дов. № 14-137 від 13.05.2014

від відповідача: Кударенко О.В., представник, дов. № 07 від 06.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2014р. у справі № 912/3130/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради, м.Олександрія, Кіровоградська область

про стягнення 17 260 539, 99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням секретаря судової палати № 44 від 17.01.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Величко Н.Л., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 21.01.2015р. даною колегією суддів апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2014 р. (суддя Т.В.Макаренко) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в сумі 748 493,89 грн., три відсотка річних в сумі 521 207,15 грн, інфляційні втрати в сумі 1 080 968,08 грн., судовий збір в сумі 66 648,96 грн.

Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 13 393 443,44 грн. припинено на підставі підпункту 1-1 пункту 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних мотивоване їх обґрунтованістю та правильним розрахунком. Частково задовольняючи позов у стягненні інфляційних , суд вказав, що позивачем без доведення правових підстав нарахована сума, на яку збільшився борг з урахуванням встановленого індексу інфляцію, при нарахуванні "інфляційних" за наступний місяць на суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за попередній місяць, тобто "інфляційні" нараховані на "інфляційні". Зменшуючи пеню на 50%, суд скористався своїм правом наданим п.3 ч.1 ст.83 ГПК України та керувався положеннями ст.233 ГК України і ст.551 ЦК України.

Не погодившись з рішенням суду Позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що відповідно до ст.. 233 ГК України, зменшення розміру неустойки передбачено у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, і можливе за рішенням суду. При цьому суд, як зазначає позивач, в оскаржуваному рішенні не надав обґрунтування щодо наявності збитків. Також зазначає, що Вищим господарським судом України було прийнято ряд постанов в яких колегії суддів приходять до висновку, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки. При розгляді даної справи, суд дослідив лише ступінь виконання зобов'язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні, ті інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвели до порушення ст..83 ГПК України та ст..233 ГК України. Відповідачем не надано жодних належних доказів щодо винятковості таких обстави. Вважає рішення суду від 04.11.2014р. таким, що підлягає скасуванню в частині зменшення пені.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі. Просив рішення скасувати частково та задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Заборгованість відповідача у розмірі 13 393 443 грн. виникла внаслідок різниці в тарифах, яку повинна компенсувати держава. 16.10.2014р. сума заборгованості у зв'язку з отриманням даних коштів від держави 13 393 443 грн. була перерахована позивачу. У складі споживачів теплової енергії, що виробляється відповідачем, населення та бюджетні установи складають 96%. Для даної категорії тарифи біли затверджені на рівні 60% відшкодування економічно обґрунтованих витрат підприємства на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, що призвело до неотримання коштів за теплову енергію та неможливості забезпечити в повному обсязі розрахунків за спожитий природній газ. Суд дав належну оцінку всім обставинам по справі та правильно зменшив розмір пені на 50%.

Представник відповідача в судовому засіданні просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

30.09.2011р. між ПАТ Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради укладено договір № 13/3426-ТЕ-18 на купівлю-продаж природного газу. Згідно п.п.1.1, 1.2, 2.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на територію України ПАТ Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовується для виробничо-комерційної діяльності).

Продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31грудня 2013 року газ обсягом до 20 900 тис. куб.м.

Відповідно до п.п.3.3., 3.4. Договору, приймання-передача газу, поставленого продавцем покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актами приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцю три примірники Акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою покупця, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків.

Пунктом 5.2 - 5.3. Договору встановлено, що ціна (граничний рівень ціни) на природний газ становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованими тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

Загальна вартість цього Договору на дату його укладання становить 22 801 900 грн, крім того ПДВ - 4560 380 грн, разом з ПДВ - 27 362 280 грн (п. 5.5. Договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу( п.6.1 Договору).

Пунктом 6.3 Договору сторони погодили, що в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим Договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Згідно пункту 11.1, Договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині реалізації газу з 01 січня 13 року до 31 грудня 2013, а в частині проведення розрахунків за газ - до повного погашення заборгованості.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов договору, позивачем протягом січня - грудня 2013 року передано відповідачу природного газу на загальну суму 22 656 851, 55 грн. Даний факт підтверджується складеними та підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу:

від 26.09.2013 за спожитий газ у січні 2013 на суму 4 901 039,95 грн.,

від 26.09.2013 за спожитий газ у лютому 2013 на суму 3 681 699,52 грн.,

від 26.09.2013 за спожитий газ у березні 2013 на суму 4 109 348,37 грн,

від 26.09.2013 за спожитий газ у квітень 2013 на суму 1 070 995,00 грн,

від 31.10.2013 за спожитий газ у жовтні 2013 на суму 1 967 494,56 грн,

від 30.11.2013 за спожитий газ у листопаді 2013 на суму 2 480 276,78 грн,

від 24.01.2014 за спожитий газ у грудні 2013 на суму 4 445 997,37 грн.

В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання щодо оплати спожитого газу виконував не в повному обсязі і не своєчасно.

Позивач звернувся до суд з позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 14 151 638,07 грн, пені в сумі 1 496 987,78 грн, 3% річних в сумі 521 207,15 грн, інфляційних втрат в сумі 1 090 706,99 грн.

Згідно розрахунків позивача, сума основного боргу складається з 77 525,99 грн. заборгованості за газ поставлений у лютому 2013р., 4 109 348,37 грн. за газ поставлений у березні 2013р., 1 070 995 грн. - у квітні 2013р., 1 967 494,56 грн. - у жовтні 2013р., 2 480 276,78 грн. - у листопаді 2013р. та 4 445 997,37 грн. - у грудні 2013р.

Однак, як встановлено матеріалами справи позивачем при поданні позову не враховано здійснення оплати відповідачем в сумі 758 194,63 грн. ( платіжні доручення № 5 від 22.05.2014р. на 258 154,63грн. та № 6 від 17.07.2014р. на 500 000грн.). Дані кошти надійшли відповідачу з Державного бюджету на підставі постанови КМУ № 20 від 11.01.2005р. «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Таким чином на час пред'явлення позову сума боргу складала 13 393 443,44 грн. А тому в частині основного боргу в сумі 758 194,63 грн. суд правильно відмовив в позові.

Під час розгляду справи відповідач платіжним дорученням № 8 від 06.10.2014р. перерахував позивачу залишок боргу в сумі 13 393 443,44 грн.. Дана сума надійшла відповідачу з державного бюджету на відшкодування різниці в тарифах, відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України».

В частині стягнення основного боргу в сумі 13 393 443,44 грн. суд правильно припинив провадження по справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Згідно ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу за період січень - грудень включно 2013 року три процента річних:

за зобов'язаннями січня 2013 у сумі 129 794,59 грн, які нараховано за період з 14.02.2013 по 12.03.2014;

за зобов'язаннями лютого 2013 у сумі 115 025,56 грн, які нараховано за період з 14.03.2013 по 19.05.2014;

за зобов'язаннями березня 2013 у сумі 135439,62 грн, які нараховано за період з 14.04.2013 по 19.05.2014;

за зобов'язаннями квітня 2013 у сумі 32658,01 грн, які нараховано за період з 14.05.2013 по 19.05.2014;

за зобов'язаннями жовтня 2013 у сумі 30240,12 грн, які нараховано за період з 14.11.2013 по 19.05.2014;

за зобов'язаннями листопада 2013 у сумі 32 005,76 грн, які нараховано за період з 14.12.2013 по 19.05.2014;

за зобов'язаннями грудня 2013 у сумі 46043,48 грн, які нараховано за період з 14.01.2014 по 19.05.2014;

- інфляційні втрати за зобов'язаннями з січня по грудень включно 2013 сумі 1090706,99 грн, які нараховано за період лютого 2013 по травень 2014:

за зобов'язаннями січня 2013 року за період прострочення лютий 2013 - лютий 2014 в розмірі 13 280,71 грн;

за зобов'язаннями лютого 2013 року за період прострочення березень 2013 - травень 2014 в розмірі 124 382,44 грн;

за зобов'язаннями березня 2013 року за період прострочення травень 2013 - травень 2014 в розмірі 281 072,86 грн;

за зобов'язаннями квітня 2013 року за період прострочення червень 2013 - травень 2014 в розмірі 73 254,35 грн;

за зобов'язаннями жовтня 2013 року за період прострочення листопад 2013 - травень 2014 в розмірі 140 959,99 грн;

за зобов'язаннями листопада 2013 року за період прострочення грудень 2013 - травень 2014 в розмірі 172 392,63 грн;

за зобов'язаннями грудня 2013 року за період прострочення січень 2014 - травень 2014 в розмірі 285 364,01 грн.

Господарський суд, перевіривши розрахунок, правильно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 3% річних повністю в сумі 521 207,15 грн., а інфляційні частково в сумі 1 080 968,08 грн., у зв'язку з неправильним розрахунком здійсненим позивачем.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 7.2 Договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору, останній зобов'язався сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. договору сторони встановили, що строк позовної давності за цим договором у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафу, пені, відсотків річних, інфляційних втрат встановлюється тривалістю у 5 років.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення виконання зобов'язання в частині оплати вартості природного газу, поставленого відповідачеві в період січень- грудень 2013, а саме:

за зобов'язаннями січня 2013 у сумі 355 694,65 грн, які нараховано за період з 14.02.2013 по 13.08.2013;

за зобов'язаннями лютого 2013 у сумі 256485,84 грн, які нараховано за період з 14.03.2013 по 13.09.2013;

за зобов'язаннями березня 2013 у сумі 287879,56 грн, які нараховано за період з 14.04.2013 по 13.10.2013;

за зобов'язаннями квітня 2013 у сумі 73649,25 грн, які нараховано за період з 14.05.2013 по 13.11.2013;

за зобов'язаннями жовтня 2013 у сумі 136215,31 грн, які нараховано за період з 14.11.2013 по 13.05.2014;

за зобов'язаннями листопада 2013 у сумі 152961,73 грн, які нараховано за період з 14.12.2013 по 19.05.2014;

за зобов'язаннями грудня 2013 у сумі 225101,46 грн, які нараховано за період з 14.01.2014 по 19.05.2014.

Загальний розмір пені складає 1 496 987,78 грн.

Відповідач звернувся до суд з клопотанням про зменшення пені на 95%.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені господарський суд прийняв до уваги те, що відповідач використовував поставлений газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживалася бюджетними установами, населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками. Станом на 01.10.2014р. заборгованість споживачів перед відповідачем складає:

бюджетних організацій - 612 323,22 грн.

госпрозрахункових підприємств - 1 108 407,40 грн.

населення - 9 856 753,66 грн.

Заборгованість відповідача виникла у зв'язку з різниці в тарифах, несвоєчасної сплати бюджетних організацій та населення. При цьому слід взяти до уваги, що вся сума боргу була погашена за рахунок коштів державного бюджету наданих позивачу, як компенсація з різниці а тарифах.

Враховуючи, що на можливість своєчасного розрахунку відповідача за поставлений природний газ впливають затверджені тарифи, які не відповідають фактичним витратам та несвоєчасне надання коштів з державного бюджету на відшкодування відповідачеві різниці в тарифах, порушення відповідачем зобов'язань за договором не потягло за собою значні збитки для позивача, позивачем не надано належних доказів того, що саме дії відповідача вплинули на майновий стан підприємства позивача, пред'явлення та стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних мають компенсувати всі негативні наслідки затримки розрахунку з боку відповідача, господарський суд правильно зменшив розмір пені на 50%, стягнувши з відповідача 748 493,89 грн. пені.

З наведених підстав апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 04.11.2014р. у справі № 912/3130/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23.01.2015р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Н.Л.Величко

__________________ Л.О.Чимбар