ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.01.15р. Справа № 904/8608/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс", с. Гаврилівка, Вишгородський р-н, Київська обл.

до Приватного підприємства "Транспортна компанія "Східний Експрес-Універсал", м. Дніпродзержинськ

про стягнення заборгованості у сумі 37 563,52 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Чижов В.А., дов. № 87/КАМ/Ю від 29.12.14 р., представник;

Від відповідача: Жежель С.С., дов. № 11/11 від 11.11.2014 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Комплекс Агромарс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 37 563, 52 грн., що складають суму збитків за договором № 0131ДК12-1 від 31.01.2012 р.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Київської області від 18.12.2012 р. вже встановлено факт порушення останнім строків відвантаження, за результатами чого відповідачем сплачені штрафні санкції.

Клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю „АМС-Логістик", відхилено судом, оскільки, рішення з даного господарського спору не може вплинути на права або обов'язки вказаного підприємства щодо однієї із сторін.

Крім того, залучення зазначеного вище підприємства з метою витребування у останнього додаткових доказів по справі, чинним законодавством не передбачено.

05.01.15 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2012 року господарським судом Київської області розглянуто спір за позовом Приватного підприємства „Транспортна компанія „Східний Експрес-Універсал" (Відповідач у даній справі) до Товариства з обмеженою відповідальністю „комплекс Агромарс" (Позивач у даній справі) про стягнення 38 112, 50 грн., що складають суму заборгованості за Договором № 0131ДК12-1 від 31.01.2012 р., 762 грн. - пені, 739 грн. - річних, за результатами якого прийнято рішення та позов задоволено частково, а саме, до стягнення присуджено 34 714, 61 грн. основного боргу, в частині стягнення пені та річних - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2013 р. та Постановою Вищого господарського суду України від 17.04.2013 р. зазначене вище рішення залишено без змін, у зв'язку з чим 26.02.2013 р. набрало законної сили.

Вказаним рішенням встановлено факт укладення 31.01.2012 р. між позивачем та відповідачем договору № 0131ДК12-1 на транспортні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, а також факт порушення відповідачем строків відвантаження за спірним договором.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що порушення відповідачем строків відвантаження за спірним Договором спричинило виникнення у позивача збитків, в підтвердження чого позивач надає акти про сплату штрафних санкції №№ОУ-0000051/1, ОУ-0000052/1, ОУ-0000053/1, ОУ-0000054/1, ОУ-0000055/1, ОУ-0000056/1, ОУ-0000057/1, ОУ-0000058/1 (а.с. 29-36).

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою зазначеної вище статті визначено що, збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються: вартість втраченого, пошкоджено або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо) понесені стороною , яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Необхідною умовою відповідальності за заподіяння збитків є наявність складу правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправна поведінка заподіювача збитків, причинний зв'язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача збитків, а також вина.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів звільняє від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов'язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Вони є фактом об'єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають. Для притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування збитків необхідно, щоб порушення зобов'язання дійсно спричинило отримання кредитором збитку.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь-яких доказів, які б свідчили про здійснення позивачем додаткових витрат на суму 37 563, 52 грн., внаслідок порушення саме відповідачем умов спірного договору, суду не надано.

Із залучених до матеріалів справи актів про сплату штрафних санкцій №№ОУ-0000051/1, ОУ-0000052/1, ОУ-0000053/1, ОУ-0000054/1, ОУ-0000055/1, ОУ-0000056/1, ОУ-0000057/1, ОУ-0000058/1 (а.с. 29-36), вбачається, що підприємство позивача сплатило ТОВ „АМС-Логістик" штрафні санкції за простій автомобіля з 15.03.2012 р. по 21.03.2012 р. в сумі 4 215, 44 грн. Загальна сума перерахованих коштів склала 33 723, 52 грн., що також підтверджується банківськими виписками, залученими до матеріалів справи.

Проте, як вже було зазначено вище, документального підтвердження того, що ці витрати позивачем здійснені в результаті невиконання відповідачем умов договору № 0131ДК12-1 від 31.01.2012 р., тобто, доказів, які б підтверджували причинний зв'язок між збитками та протиправною поведінкою відповідача, суду надано не було.

До того ж, слід зазначити про те, що порушення відповідачем умов Договору відносно відвантаження мало місце в період з 01.03.2012 р. по 19.03.2012 р., в той час як із актів, наданих позивачем вбачається, що ним сплачувались штрафні санкції за період з 15.03.2012 р. по 21.03.2012 р.

Доказів, які б свідчили про здійснення позивачем витрат на суму 3 840 грн., останнім взагалі не надано.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення збитків в сумі 37 563, 52 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 32, 33, 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено: 12.01.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко