КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2015 р. Справа№ 910/1903/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання - Остапі В.В.

а участю представників:

від позивача: Александров М.І. - представник за дов. 975/9/2є13 від 29.05.2014;

від відповідача: Іванів А.Р. - представник за дов. б/н від 31.03.2014;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: Шевель І.П. - представник за дов. № 25/10/24-Д від 31.12.2014

розглянувши апеляційну скаргу Державного агентства України з питань кіно

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014

у справі № 910/1903/14 (головуючий суддя - Борисенко І.І., судді: Ващенко Т.М., Літвінова М.Є.)

за позовом Державного агентства України з питань кіно

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Сота Сінема Груп"

за участі третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача: Державна фінансова інспекція України та Державне підприємство "Національний центр Олександра Довженко"

про розірвання договору та стягнення 16338039,39 грн.,

У судовому засіданні 05.01.2015 оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Державне агентство України з питань кіно (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Сота Сінема Груп" (далі - ТОВ "Компанія Сота Сінема Груп", відповідач) про розірвання договору № 408 від 23.12.2010 на виробництво та розповсюдження фільму "У суботу", а також про стягнення з відповідача на користь позивача 12 383 990,00 грн. заборгованості, 866879,30 грн. штрафу та 3012872,09 грн. пені відповідно до умов договору.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору в частині строків, порядку та обсягів здачі фільму "У суботу", які передбачені договором від 23.12.2010 № 408.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне агентство України з питань кіно, звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, в неповному обсязі з'ясував обставини справи, зокрема, не дослідив, що відповідачем були порушені істотні умови договору, у зв'язку з чим, позивач не отримав той результат, на який розрахував при укладенні договору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та залучено у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державну фінансову інспекцію України (третя особа 1). Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.11.2014.

Розгляд справи неодноразово відкладався. Ухвалою від 18.12.2014 було продовжено строк розгляду апеляційної скарги та залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство "Національний центр Олександра Довженко" (далі - третя особа 2).

У судовому засіданні 25.12.2014 було оголошено перерву до 05.01.2015, в порядку ст. 77 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 05.01.2014 підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.01.2014 заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи 2 надав усні та письмові пояснення, зокрема, щодо обсягу фактично переданих відповідачем Державному підприємству "Національний центр Олександра Довженко" матеріалів фільму.

Представник третьої особи 1 у судове засідання 05.01.2014 не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка була надана представником третьої особи 1 в попередньому судовому засіданні.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника третьої особи 1, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників апеляційного провадження, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.12.2010 на умовах державного замовлення між Державною службою кінематографії (замовник) та ТОВ "Компанія Сота Сінема Груп" (виконавець, продюсер-виконавець) було укладено договір №408 на виробництво та розповсюдження фільму "У суботу" (далі - договір).

Предметом договору є закупівля за кодом 92.11.3 "Послуги з виробництва кіно-відеофільмів і супутніх товарів" - виробництво та розповсюдження фільму "У суботу".

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що у зв'язку із ліквідацією Державної служби кінематографії, всі права та обов'язки щодо зазначеного договору передано Державному агентству України з питань кіно згідно додаткової угоди №2 від 29.11.2011 до договору.

Згідно умов договору замовник доручає, а продюсер-виконавець здійснює виробництво та розповсюдження повнометражного художнього кінофільму "У суботу".

Пунктом 1.4 договору визначено, що ТОВ "Компанія Сота Сінема Груп" взяло зобов'язання здійснити виробництво фільму в повному обсязі та передати комплект вихідних матеріалів фільму до ДП "Національний центр Олександра Довженка", а замовник - прийняти і оплатити фільм на умовах цього договору.

Згідно з п. 8.3.14 договору продюсер-виконавець зобов'язаний в межах витрат, передбачених кошторисом на виробництво фільму, відповідно до положень Європейської конвенції про кінематографічну продукцію спільного виробництва та вимог діючої нормативно - технічної документації щодо якості виготовити комплект вихідних матеріалів фільму та обов'язкових довідково-інформаційних матеріалів і протягом 35-ти робочих днів від дня підписання сторонами приймально-здавального акту про прийняття фільму передати їх на постійне зберігання до ДП "Національний центр Олександра Довженка", про що складається відповідний акт з подальшим наданням оригінального примірника замовнику.

Відповідно до пункту 4.2 розділу 4 договору вартість виробництва фільму становить 28 447 507,00 грн., з яких за рахунок замовника оплачується 13 454 954,00 грн. виробництва фільму, а за рахунок продюсера-виконавця - 14 992 553 грн.

Місцевим господарським судом правомірно встановлено, що на виконання договору позивачем були перераховані кошти на рахунок відповідача в сумі 12 383 990,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №91 від 27.12.2010 та не заперечується сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність істотних порушень умов договору з боку відповідача. При цьому обґрунтовано встановив, що факт виробництва фільму, його розповсюдження та передача чистини вихідних матеріалів підтверджується належними доказами.

В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, умовами договору передбачено що останній діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Нормами ЦК України, передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України).

За змістом статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами 1 та 1 статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що безпосередньо самими сторонами у преамбулі договору було визначено, що предметом спірного договору є надання (виконання) послуг щодо виробництва та розповсюдження фільму. Разом з цим, належне виконання умов договору відповідачем в цій частині підтверджується матеріалами справи. Так, 24.12.2010 між Державною службою кінематографії України та ТОВ "Компанія Сота Сінема Груп" було підписано акт про виконання робіт знімального періоду повнометражного художнього кінофільму "У суботу"; 15.04.2011 між Державною службою кінематографії України та ТОВ "Компанія Сота Сінема Груп" було складено акт №1 про прийняття повнометражного художнього кінофільму "У суботу" (в обох актах окремо зазначено, що сторони не мають жодних претензій одна до одної).

Крім того, 04.05.2014 Державною службою кінематографії України було видане Державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів (прокатне посвідчення) на фільм "У суботу" ("В субботу"), про засвідчення факту належності відповідних прав на фільм Державній службі кінематографії, Компанія СОТА Сінема Груп".

Фактом видання прокатного посвідчення також підтверджується виготовлення фільму "У суботу" та оформлення авторських прав на нього, можливість його розповсюдження.

Згідно Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів, прокатне посвідчення дає право розповсюджувати і демонструвати на території України всі види фільмів, вироблених в Україні та за її межами (далі - фільми), будь-яким кінотеатрам, кіноустановкам, відеоустановкам (далі - кіновидовищні заклади), прокатним пунктам відеокасет, торговельним підприємствам, підприємствам з тиражування, а також телеорганізаціям, у тому числі кабельному телебаченню (далі - відеотелезаклади), незалежно від форми власності.

Відповідно до п 6 вказаного Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.1998р. №1315 для одержання прокатного посвідчення власник відповідних прав на фільм подає до Держкіно:

а) заяву про видачу прокатного посвідчення, в якій зазначаються назва фільму мовою оригіналу та українською мовою, країна і студія-виробник, рік випуску;

б) нотаріально засвідчені копії (ксерокопії) угод (контрактів, договорів), інших документів, які підтверджують право даної особи на розповсюдження і демонстрування фільму, починаючи від першого власника майнових авторських прав. До копій документів, складених іноземною мовою, додаються засвідчені копії цих документів у перекладі на українську мову;

в) коротку анотацію фільму, довідку про основний творчий склад знімальної групи та про метраж і тривалість фільму, засвідчені підписом власника відповідних прав на фільм;

г) фільмокопію на кіноплівці - для власників кінотеатральних прав, на інших носіях - для власників телевізійних прав, прав домашнього відео, яка відповідає технічним вимогам для перегляду, дубльована (озвучена, субтитрована) українською мовою на території України суб'єктом господарювання, який виробляє товари, виконує роботи та надає послуги на території України.

Таким чином, Державною службою кінематографії України було підтверджено факт виробництва повнометражного, художнього, складно-постановочного, історичного фільму "У суботу", про що складено акт від 15.04.2011р., а також доведено можливість його розповсюджувати і демонструвати, відповідно до виданого прокатного посвідчення (державний реєстраційний номер 19.3249.2011К).

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було проведено організацію та проведення прем'єрного показу повнометражного художнього фільму "У суботу", що відбувся у кінотеатрі "Київ" 28.04.2011р.

З цей день також відбулися прес-показ та прес-конференція щодо фільму, творча зустріч з глядачами, авторами та акторами стрічки. Вказане підтверджується Актом від 29.04.2011р. прийому-надання послуг до Договору про надання послуг від 20.04.2011р.

Судом першої інстанції також правомірно встановлено, що за результати демонстрації фільму на екранах кінотеатрів в тому числі і Державною службою Кінематографії України було отримано відповідні прибутки у вигляді винагороди згідно умов Договору №408. Вказане підтверджується, зокрема, звітом по показники демонстрації кінофільму "У суботу" за період з 05.05.2011р. по 25.05.2011р., складеним ТОВ "Сінергія", яке згідно вищезгаданого Прокатного посвідчення на фільм є його офіційним дистриб'ютором на території України.

Отже, відповідачем належним чином доведено факт створення фільму "У суботу", факт його розповсюдження, а також демонстрування широкому колу глядачів, що саме і є предметом договору та його основною метою. Оскільки саме на виробництво та розповсюдження фльму розраховувала Державна служба кінематографії України, як на основну мету договору, то доводи позивача про неотримання замовником результату, на якій він розраховував при укладення договору, є безпідставними.

Згідно з пунктом 3.1.2 договору строк здачі фільму на одній плівці - квітень 2011 року. Термін здачі комплекту вихідних матеріалів до ДП "Національний центр Олександра Довженка" відповідно до пункту 3.1.3 договору - червень 2011 року.

Так, з наданих третьою особою 2 письмових пояснень, а також з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов договору, згідно накладної від 12.05.2011 відповідачем було передана фільмокопія з українськими субтітрами № 1 (еталонна). В свою чергу, накладною від 08.06.2011 підтверджується передача залишку відповідних матеріалів, які визначені у 20 пунктах (т. 1 а.с. 107-108). Разом з цим, з зазначених письмових пояснень вбачається, що станом на 05.01.2015 третій особі 2 не було передано: дубль-негатив змонтований (на плівці); дубль-запис оптичної фонограми «Долбі» (на плівці).

В цій частині суд апеляційної інстанції приймає, як обґрунтовані, доводи відповідача про те, що основною метою договору є не передача певних матеріалів третій особі 2, як про це зазначає позивач, а виготовлення твору, тобто фільму, як результату спільної діяльності. У зв'язку з цим, саме по собі передача чи непередача певних матеріалів не може вважатися істотним порушенням умов договору, оскільки фільм як твір був виготовлений, був продемонстрований масовому колу глядачів, виграв ряд нагород, що також не заперечується самим позивачем.

Також є обґрунтованим доводи відповідача в частині того, що саме позивачем не було виконано свої зобов'язання за договором щодо повного фінансування.

Так, відповідно до п. 4.4. договору оплата виробництва фільму здійснюється замовником по періодах виробництва (знімальний, монтажно-тонувальний період, ліквідаційний) згідно з погодженим календарно-постановочним планом та генеральний кошторисом на підставі рахунків, наказів, актів про виконання робіт по періодах та звітів про фактичне використання коштів, отриманих від замовника.

При цьому, відповідно до п. 5.4 та п. 5.7. договору, оплата робіт монтажно-тонувального періоду здійснюється замовником в сумі 1 070 964,00 грн. Вказана оплата мала бути здійснена у 2011 році.

Разом з цим, як було вищезазначено, в матеріалах справи наявні докази оплати замовником лише 12 383 990,00 грн., однак жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України, оплати робіт монтажно-тонувального періоду у розмірі 1 070 964,00 грн. позивачем надано не було, що свідчить про невиконання саме замовником умов договору в частині повної та своєчасної оплати наданих виконавцем послуг.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що комплект вихідних матеріалів мав виготовлятися за рахунок вказаних коштів, а неповне передання вихідних матеріалів відповідачем третій особі 2 зумовлено саме невиконанням самим замовником наведених умов договору.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції по даній справі в розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного агентства України з питань кіно на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/1903/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/1903/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1903/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст складено 12.01.2015 р.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім