ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р.Справа № 922/5091/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах І.М.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Ровенькиантрацит", м. Ровеньки
про стягнення 14 840,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Шиян Є.І, довіреність №ББУ/РА323/БСЛ/14 від 10.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Ровенькиантрацит" (відповідача) 14 840,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу, а також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у травні 2014 року відповідач здійснив відправлення вагону №67183426 зі станції Лобівські копальні Донецької залізниці на станцію Ігрень Придніпровської залізниці згідно накладної №53769345 від 14.05.2014 р. За заявкою одержувача №275 на станції призначення залізницею було проведено перевірку маси вантажу вагону №67183426, в ході якої було виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №53769345, у зв'язку з чим позивачем нараховано відповідачеві штраф в розмірі 14840,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на ст. 307 ГК України, Статут залізниць України, Правила оформлення перевізних документів, Правила приймання вантажів до перевезення.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. У минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить суд в позові відмовити, наполягаючи на тому, що наданий позивачем комерційний акт є неналежним доказом у справі, оскільки складений з порушеннями Правил складання актів, оскільки у розділі "Д" комерційного акту відсутній підпис особи, яка переважувала вантаж - вісовщика Щурова О.Н., у розділі "Д" комерційного акту не вказано про здійснення перевірки вантажу за участю начальника станції, а також не заповнений розділ "Є" комерційного акту.

Крім того, відповідач подав клопотання вх.№2665 від 26.01.2015 р., в якому просить суд зменшити розмір штрафу на 50% у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на складне фінансове становище, яке склалося у зв'язку із проведенням у місцезнаходженні відповідача АТО .

Ухвалою суду від 25.12.2014 р. задоволено клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору поза межами 2-х місячного терміну вирішення спорів, встановленого ч. 3 ст. 69 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

14 травня 2014 р. зі станції Лобівські копальні Донецької залізниці відповідач здійснив відправлення вагону № 67183426 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці згідно з накладною № 53769345 від 14.05.2014 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ч. 1 ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Згідно зі ст. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

З матеріалів справи вбачається, що у накладній № 53769345 від 14.05.2014 р. у вагоні №67183426 відповідачем вказана маса вантажу нетто 69000 кг, спосіб визначення маси - на 150-ти тонних вагонних вагах.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно з пунктом 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Судом встановлено, що 16.05.2014 р. при прибутті вагону №6718342 на станцію призначення - Ігрень Придніпровської залізниці було проведено його зважування на 150-ти тонних вагонних вагах.

За наслідками перевірки було виявлено, що маса доставленого на станцію призначення вантажу у вагоні № 67183426 фактично складає 67000 кг, замість зазначених відправником в накладній №53769345 від 14.05.2014 р. 69000 кг, що на 2000 кг менше, ніж вказано у накладній.

Пунктом 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з п.5.5. Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу, найменування одержувача, його коду, назви вантажу, його кількості, то з одержувача стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми.

Неправильне зазначення відповідачем відомостей про масу вантажу в накладній № 53769345 від 14.05.2014 р. було засвідчено залізницею в акті загальної форми від 16.05.2014 р. та комерційному акті РА № 004005/257 від 16.05.2014 р.

Дослідивши надані сторонами матеріали справи та проаналізувавши доводи відповідача про те, що складений позивачем комерційний акт не є належним доказом у даній справі, суд вважає їх хибними і такими, що суперечать приписам чинного законодавства та спростовуються наявними у справі матеріалами, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому за умовами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 10 Правил складання комерційних актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

У даному випадку комерційний акт РА № 004005/257 від 16.05.2014 р. підписано начальником станції, прийомоздавальником, начальником вантажного району та одержувачем, що відповідає пункту 10 Правил складання комерційних актів.

Крім того, пунктом 12 Правил складання актів передбачено, що якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Отже, заповнення розділу "Є" комерційного акту станцією призначення передбачено лише у разі невиявлення станцією призначення різниці між даними акта, складеного на попутній станції. У даному випадку спірний вантаж попутною станцією не перевірявся.

Статтею 24 Статуту передбачено, що відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених у накладній, несуть вантажовідправники.

Відповідно до статті 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У п. 3.15 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. за № 04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" зазначено, що у застосуванні статті 118 Статуту слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Підсумовуючи вищевикладені обставини та норми закону, суд дійшов висновку про те, що комерційний акт РА № 004005/257 від 16.05.2014 р. відповідає вимогам Статуту та Правил складання актів, не був оскаржений у відповідності до пункту 16 Правил складання актів, тому є належним доказом у справі у розумінні ст. 34 ГПК України та є підставою для покладання на відповідача відповідальності, передбаченої ст. 122 Статуту.

Таким чином судом встановлено, що факт неправильного зазначення відповідачем відомостей у накладній № 53769345 від 14.05.2014 р. підтверджено матеріалами справи, тому позивачем правомірно нараховано відповідачеві і пред'явлено до стягнення штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, який за даним позовом складає 14 840,00 грн. (2 968,00 грн.х5 = 14 840,00 грн.).

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевказані обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 14 840,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Водночас представник відповідача у судовому засіданні та у клопотанні просить суд зменшити розмір штрафу на 50%, посилаючись на той факт, що товариство відповідача знаходиться у важкому фінансовому становищі, через проведення у місцезнаходженні підприємства АТО, що призвело до руйнування виробничих потужностей товариства відповідача, повного зупинення виробництва та звільнення робітників.

Розглянувши дане клопотання відповідача, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи важке фінансове становище товариства відповідача, у зв'язку із проведенням у його місцезнаходженні АТО, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір пред'явленого позивачем до стягнення штрафу на 50%. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу підлягають задоволенню частково в розмірі 7 420,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи судовий збір у повному обсязі (в розмірі 1 827,00 грн.) на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись Статутом залізниць України, Правилами складання актів, Правилами приймання вантажів до перевезення, Правил оформлення перевізних документів, ст. ст. 233, 307 Господарського кодексу України, ст. ст. 908, 909 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Ровенькиантрацит" (94700, Луганська область, м. Ровеньки, вул. Комуністична, 6, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 7 420,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 27.01.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко