ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р.Справа № 922/6027/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховою А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Радабанк", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біофорсе", с. В. Проходи 3-я особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізична особа Кузнєцов Василь Віталійович
про стягнення коштів в розмірі 1 078 487,95 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - Вдовін М.В., довіреність № 01 від 12.01.2015р.;

відповідача - не з'явився;

третя особа - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Радабанк", звернувся до господарського суду Харківської області до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Біофорсе", в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором овердрафту №7813/14Г/0 від 10.06.13р. у розмірі 1 078 487,95 грн., а саме: заборгованість за кредитом (овердрафтом) у розмірі 887 763,66 грн.; заборгованість за процентами у розмірі 108 720,83 грн.; заборгованість з оплати комісійної винагороди у розмірі 2 664,00 грн.; пеню за прострочений до оплати кредит (овердрафт) у розмірі 79 339,46 грн.

- витрати по справі покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 26.12.2014 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.01.2015 р. об 11:15 год., залучено до участі у справі Фізичну особу Кузнєцова Василя Віталійовича у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У призначеному 20.01.2015 р. судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь заявлену суму заборгованості. Через канцелярію суду надав клопотання (вх. №1967), в якому просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи, а також повідомив суд, що 26.12.2014р. від позивача в рахунок погашення заборгованості комісійної винагороди за договором овердрафту №7813/14Г/0 від 10.06.13р. на рахунок ПАТ "АБ "РАДАБАНК" надійшло 2 664,00грн. Надані документи судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

У призначене 20.01.2015 р. судове засідання відповідач не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 19.01.2015 року, місцезнаходження відповідача - 62331, Харківська область, Дергачівський район, с. Великі Проходи, буд. 2А, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

У призначене 20.01.2015 р. судове засідання третя особа не з'явилась. Про час і місце розгляду справи був повідомлений, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про порушення провадження у справі, але на момент розгляду справи поштове повідомлення про вручення до суду не повернулось.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

10 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "Радабанк" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біофорсе" (Позичальник) було укладено договір овердрафту №7813/14Г/0 (надалі - Договір), відповідно до умов якого кредитор, за наявності вільних грошових коштів, зобов'язується на положеннях та умовах цього договору надати позичальникові короткостроковий кредит (надалі - овердрафт) шляхом оплати з поточного рахунку позичальника розрахункових документів на суму, що не перевищує кредитний залишок на такому рахунку, але в межах визначеним цим договору ліміту овердрафту.

Підставою для розгляду заяви відповідача та укладання Договору були клопотання на отримання кредиту від 29.05.2013р. та протокол №528 від 05.06.2013р. відповідача.

Пункт 1.3. Договору передбачав встановлення відповідачу ліміту овердрафту у розмірі 2 000 000,00 грн.

Додатковим договором №8 від 03.07.2014р. п. 1.3. Договору було викладено у такій редакції: "Ліміт овердрафту за цим Договором встановлюється в розмірі:

- з 03.07.2014 року по 06.08.2014 року (включно) ліміт овердрафту складатиме 888000,00 грн.;

- з 07.08.2014 року ліміт овердрафту складатиме 0,00 грн. При цьому Кредитор жодним чином не приймає на себе зобов'язання щодо надання овердрафту у зазначеному розмірі протягом всього дії ліміту цього Договору."

Підставою для укладення зазначеного додаткового договору була заява від 02.07.2014р. та протокол №03/07 від 03.07.2014р.

Пунктом 1.4. Договору, в редакції додаткового договору №3 від 06.12.2013р., сторони узгодили, що кінцевий термін погашення овердрафту за цим договором встановлюється сторонами 05 грудня 2014 р. Кінцевий термін може бути змінений у випадках, передбачених умовами цього договору.

Пунктом 1.5. Договору, в редакції додаткового договору №6 від 13.03.2014р., сторонами була узгоджена процентна ставка, яка за користування кредитними коштами встановлюється від терміну користування позичальником овердрафтом або його частиною: 1-30 днів - 21,00%, 31 день і більше - 42,00%.

Пункт 1.6.1. Договору встановлює комісійну винагороду банка у розмірі 1,0% від встановленого ліміту овердрафта, згідно пункту 1.3. Договору.

Пунктом 1.6.2. Договору встановлено щомісячну комісійну винагороду у розмірі 0,3% від встановлення ліміту овердрафту, згідно пункту 1.3. Договору. Починаючи з червня 20123 року зазначена комісійна винагорода нараховується щомісячно, протягом всього строку дії Договору, незалежно від того скористався позичальник лімітом чи ні.

Пункт 3.2. Договору передбачає нарахування процентів за користування овердрафтом щоденно за методом факт/факт (метод факт/факт передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році) на суму найбільшого залишку по дебету поточного рахунку позичальника, який склався протягом операційного банківського дня та на залишок заборгованості на кінець дня в разі, якщо день є неробочим.

Відповідно до п. 3.3. Договору сплата процентів за користування овердрафту здійснюється позичальником у валюті овердрафту не пізніше наступного робочого дня з дня проведення овердрафту, але не рідше одного разу на 30 календарних днів.

Пункт 6.2. Договору передбачає обов'язок позичальника сплачувати проценти за користування овердрафтом в порядку, передбаченому пунктом 3.3. та комісійної винагороди в порядку, передбаченому пунктом 1.6. Договору. Пункт 6.3. Договору передбачає обов'язок позичальника сплатити неустойку, передбачену пунктами 9.1., 9.2. Договору.

Пункт 9.1. Договору передбачає, що за порушення строків погашення овердрафту, у т.ч. перевищення строків наявності безперервного дебетового сальдо встановленого пунктом 1.2. цього договору, порушення строку повернення овердрафту, передбаченого пунктом 1.4. договору, порушення строків оплати процентів, передбачених пунктом 1.6. цього договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь та на вимогу кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, нарахована на суму простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Виконання зобов'язань відповідача за Договором забезпечувалось порукою засновника та єдиного учасника ТОВ "Біофорсе" Кузнєцовим Василем Віталійовичем на підставі договору поруки №7813/14Г/0-П1 від 10.06.2013р.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача за період з 01.05.2014р. по 22.12.2014р.

Однак відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, порушивши умови пунктів 1.1.-1.6., 3.2., 3.3., 6.1.-6.3., 9.1. Договору, які стосуються повернення у строк, передбачений Договором, суми кредиту (овердрафту), своєчасної оплати нарахованих процентів, комісійної винагороди та пені.

У зв'язку з цим, позивачем на адресу відповідача були направлені листи-вимоги №2459/04 від 02.10.2014р., №2615/02 від 14.10.2014р., №3155 від 21.11.2014р., №3274/02 від 08.12.2014р. Зазначені листи-вимоги були залишені відповідачем без відповіді.

26.12.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Біофорсе" було проведено часткову сплату заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 2 664,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за 26.12.2014р. та заявою на переказ готівки №2612.6609 від 26.12.2014р., з яких вбачається, що від відповідача надійшли кошти в рахунок погашення заборгованості комісійної винагороди за договором овердрафту №7813/14Г/0 від 10.06.2013р. у розмір 2 664,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтями 536, 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, а кредитор має право на їх отримання.

Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статті 611 Цивільного кодексу України).

Правові основи господарської діяльності суб'єктів господарювання регулюються Господарським кодексом України, статтею 230 якого встановлено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені).

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Позивач свої зобов'язання за договором овердрафту №7813/14Г/0 від 10.06.2013р. виконав в повному обсязі. Однак відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості, у зв'язку з чим станом на 22.12.2014 р. у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 1 078 487,95 грн., що складається з заборгованості за кредитом (овердрафтом) у розмірі 887 763,66 грн., заборгованості за процентами за період з 22.07.2014 по 22.12.2014р включно у розмірі 108 720,83 грн., заборгованості з оплати з комісійної винагороди у розмірі 2 664,00 грн., пеню за прострочений до оплати кредит (овердрафт) у розмірі 79 339,46 грн. за період з 07.08.2014р. по 22.12.2014р.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після подачі позовної заяви, відповідачем було проведено часткову сплату заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 2 664,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за 26.12.2014р. та заявою на переказ готівки №2612.6609 від 26.12.2014р., з яких вбачається, що від відповідача надійшли кошти в рахунок погашення заборгованості комісійної винагороди за договором овердрафту №7813/14Г/0 від 10.06.2013р. у розмір 2 664,00 грн.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем погашена заявлена до стягнення заборгованість з оплати з комісійної винагороди у розмірі 2 664,00 грн., провадження у справі в частині заявленої до стягнення суми з оплати з комісійної винагороди у розмірі 2 664,00 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України

Так, судом встановлено наявність невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Біофорсе" своїх договірних зобов'язань, існування заборгованості, у зв'язку з чим, враховуючи приписи законодавства, господарський суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 075 823,95 грн., що складається з заборгованості за кредитом (овердрафтом) у розмірі 887 763,66 грн., заборгованості за процентами за період з 22.07.2014 по 22.12.2014р включно у розмірі 108 720,83 грн., пеню за прострочений до оплати кредит (овердрафт) у розмірі 79 339,46 грн. за період з 07.08.2014р. по 22.12.2014р.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданих розрахунків, позовна вимога Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Радабанк" до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Біофорсе" підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (овердрафтом) у розмірі 887 763,66 грн., заборгованості за процентами за період з 22.07.2014 по 22.12.2014р включно у розмірі 108 720,83 грн., пеню за прострочений до оплати кредит (овердрафт) у розмірі 79 339,46 грн. за період з 07.08.2014р. по 22.12.2014р.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України": частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Судом встановлено, що причиною виникнення спору є неправильні дії саме відповідача, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 21 569,76 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 11, 15, 509, 525, 526, 536, 549, 610, 611, 626, 629, 639, 1048, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статтями 175, 193, 230 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОФОРСЕ" (62331, Харківська область, Дергачівський район, с. Великі Проходи, вул. Радянська, буд. 2А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "РАДАБАНК" (49054, м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 46, ) заборгованість за кредитом (овердрафтом) у розмірі 887 763 (вiсiмсот вiсiмдесят сiм тисяч сiмсот шiстдесят три) грн. 66 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 108 720 (сто вiсiм тисяч сiмсот двадцять) грн. 83 коп.; пеню на прострочений до оплати кредит (овердрафт) у розмірі 79 339 (сiмдесят дев'ять тисяч триста тридцять дев'ять) грн. 46 коп. та судовий збір у розмірі 21 569 (двадцять одна тисяча п'ятсот шiстдесят дев'ять) грн. 76 коп.

В частині стягнення заборгованості з оплати комісійної винагороди у розмірі 2664,00 грн. - провадження по справі припинити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.01.2015 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа № 922/6027/14