РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26723/14 20.01.15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про відшкодування шкоди в розмірі 19 319,52 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гайдамащук О.В. - представник за довіреністю № 14/1044 від 25.12.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив :

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди в розмірі 19 319,52 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2014 року між ним та Хомиком Романом Михайловичем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0670869/1403/14, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземних транспортних засобів, а саме автомобіля ЗАЗ, державний реєстраційний номер ВС0621ВІ.

23.05.2014 року на вул. Кульпарківській, 63 в м. Львові мала місце дорожньо- транспортна пригода.

Громадянин Зинич Микола Миколайович, керуючи автомобілем Рено, державний реєстраційний номер ВС4257ЕС, допустив зіткнення із застрахованим ТЗ.

Фактична вартість відновлювального ремонту склала 22 578,85 грн.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 22 578,85 грн.

Цивільну відповідальність винуватця ДТП застраховано у відповідача.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.12.2014 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.12.2014 року.

18.12.2014 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва надійшла витребувана інформація від МТСБУ.

В судове засідання 22.12.2014 року представники сторін не з'явилися, вимоги ухвали суду від 03.12.2014 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019, 016 відповідно.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.12.2014 року розгляд справи відкладено на 20.01.2015 року.

В судове засідання 20.01.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 03.12.2014 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 06.06.2014 року справа №465/3201/14-п №3/465/1351/14, 23.05.2014 року о 11:45 у м. Львові по вул. Кульпарківська, 63 у м. Львові, гр. Зинич М.М., керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo» д.н.з ВС4257ЕС, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «ЗАЗ TF699» д.н.з. ВС0612ВІ, який по інерції зіткнувся із автомобілем марки «ВАЗ 2106» д.н.з 731-18ТС, а цей у свою чергу із автомобілем марки «ЗАЗ 1102» д.н.з ВС2291СО, який також по інерції зіткнувся із автомобілем марки «Nissan Qasqai» д.н.з ВС4127ВТ, завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушив п.13.1 ПДР України.

Вищевказаною постановою, Зинича Миколу Миколайовича визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на 6 (шість) місяців.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортну №06/0670869/1403/14 від 07.02.2014 року, укладеного між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" та Хом'яком Романом Михайловичем, застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «ЗАЗ TF699» д.н.з. ВС0612ВІ.

Відповідно до звіту №PROVID-1 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 12.06.2014 року вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу ЗАЗ Lanos 1.4і МТ реєстраційний номер ВС 0612 ВІ внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки становить 20 319,52 грн. Вартість відновлювального з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 20 319,52 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП відповідно до рахунку-фактури ПАТ «Львів-Авто» №ЛА-11799 від 16.07.2014 року склала 22 578,85 грн.

Згідно з страховим актом № від 18.07.2014 року позивачем вирішено виплати Хом'яку Роману Михайловичу страхове відшкодування і розмірі 22 578,85 грн.

Позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 22 578,85 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №0034589 від 28.07.2014 року.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з ВС4257ЕС, застрахована приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія" згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9488728 (строк дії з 24.01.2014 року по 23.01.2015 року).

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Для врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачу заяву про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації №03-17/11264 від 08.08.2014 року, відповідно до якої просив відшкодувати в порядку регресу 22 578,85 грн., отримана останнім 11.08.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №010.

У встановлений строк позивачу не було виплачено страхове відшкодування.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Пунктом 2 полісу №АС/9488728 передбачено, що франшиза складає 1 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 19 319,52 грн. в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 77, ідентифікаційний код 22945712) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25, ) страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 19 319 (дев'ятнадцять тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 52 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 26.01.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий