КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа№ 910/21410/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Дирда І. Є. - представник за довіреністю № 01-1301/15 від 13.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2014

у справі № 910/21410/14 (суддя Пригунова А. Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.»

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 49 490 грн., яке позивачем як страховиком за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1894359 від 22.02.2012 було виплачено в зв'язку з пошкодженням автомобіля «Камаз-45142», державний номерний знак АІ 4536 ВТ, що належить ПАТ «Племінний завод «Агро-Регіон», пошкодженого внаслідок ДПТ, що сталася з вини гр. Борщика Петра Петровича, який є працівником відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у встановлені ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки не повідомив страховика про настання ДТП, внаслідок чого останній, в порядку ст. 38 вказаного Закону, звернувся до відповідача з регресним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2014, повний текст якого підписаний 28.11.2014, у справі № 910/21410/14 позовні вимоги задоволені повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджується факт своєчасного повідомлення позивача про спірну ДТП саме відповідачем.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 по справі № 910/21410/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що оспорюване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідач зазначив про те, що він повідомив позивача про спірну ДТП 18.01.2013, що підтверджується самим здійсненням страхового відшкодування, оскільки позивач виїхав на місце ДТП, провів огляд, розслідування причин та обставин ДТП та відобразив усі дії безпосередньо у Страховому акті № 123750600-1.

Також відповідач послався на те, що абзац г) підпункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає наявність права у страховика на пред'явлення регресного позову внаслідок порушення обов'язку, визначеному пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 вказаного закону, проте вказаний підпункт не передбачає конкретний порядок повідомлення про настання страхового випадку, тому відповідач не порушив пп. 38.1.1 ст. 38 вказаного закону, та не передбачає права страховика на регресний позов.

Ухвалою від 17.12.2014 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Ропій Л. М., Рябуха В. І. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

Позивач в судове засідання представників не направив, про причини неявки представників у судове засідання суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

22.02.2012 позивач як страховик та відповідач як страхувальник уклали поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1894359 (далі Договір) (а.с. 10), предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Камаз», державний номерний знак АМ 4895 АІ (далі Автомобіль).

Строк дії Договору сторонами погоджений в п. 3 Договору та становить з 10 год. 00 хв. 22.02.2012 до 21.02.2013 включно.

16.01.2013 о 02 год. 45 хв. на вул. Центральній в с. Печанівка Романівського району сталась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на автомобіль, який стояв позаду) за участю Автомобіля під керуванням Борщика Петра Петровича та автомобіля «Камаз-45142», державний номерний знак АІ 4536 ВТ (далі Автомобіль 1), який належить ПАТ «Племінний завод «Агро-Регіон».

В результаті ДТП пошкоджено Автомобіль 1.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2013 ПАТ «Племінний завод «Агро-Регіон» звернувся до позивача з повідомленням щодо настання страхового випадку № 16 від 17.01.2013 (а. с. 19), в якому, з метою призначення експертизи та вжиття заходів по виплаті страхового відшкодування, повідомив про спірну ДТП. Вказаний лист позивач отримав 18.01.2013, про що свідчить вхідний штамп канцелярії в його правому нижньому куті.

Спірна ДТП трапилась з вини Борщика П. П., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями постанови Любарського районного суду Житомирської області від 04.02.2013 у справі № 282/209/13-п, провадження № 3/282/105/13 та довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9142621 (а.с. 11, 12).

Листом № 26 від 26.02.2013 (а.с. 20) ПАТ «Племінний завод «Агро-Регіон» повідомив позивача про те, що винним у спірній ДТП було визнано Борщика Петра Петровича, з огляду на що просив позивача виплати страхове відшкодування у найкоротший термін. Вказаний лист позивач отримав 26.02.2013, про що свідчить вхідний штамп канцелярії в його правому нижньому куті.

За замовленням позивача, Фізичною особою-підприємцем Демешок Вадимом Юрійовичем (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 9711/10 від 26.06.2010) проведено оцінку визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику Автомобіля внаслідок вказаного ДТП, за результатам якої складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 722 (далі Звіт) (а.с. 13-18), згідно з яким вартість матеріального збитку, заподіяного власнику Автомобіля 1 внаслідок ДТП, станом на 01.03.2013 складає 60 201,18 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно зі складеним позивачем Страховим актом № 132750600-1 від 03.04.2013 (а.с. 26, 26 зворот), з урахуванням розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому ТЗ № 132750600-1 від 03.04.2013 (а.с. 25), та того, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, за Договором становить 50 000 грн., а франшиза - 510 грн., до виплати в якості страхового відшкодування призначено 49 490 грн. (50 000-510).

Платіжним дорученням № 3Р016504 від 16.04.2013 (а.с. 28) страхове відшкодування в сумі 49 490 грн. виплачено позивачем ПАТ «Племінний завод «Агро-Регіон».

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 13-1365 від 29.01.2014 (а.с. 30), в якій просив відшкодувати в порядку регресу суму 49 490 грн. за вказаними в претензії реквізитами.

На доказ направлення вказаної претензії до матеріалів справи долучено копію повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30 зворот), зі змісту якого слідує, що претензію відповідачем отримано 06.02.2014.

На вказану претензію відповідач не відповів, спірні кошти позивачу не перерахував.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить стягнути з відповідача виплачене позивачем ПАТ «Племінний завод «Агро-Регіон» страхове відшкодування в сумі 49 490 грн. в порядку регресу, посилаючись на приписи ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка надає позивачу як страховику право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого ним транспортного засобу.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що він передбачених пп. 33.1.2. п. 33.1 ст. 33 Закону заходів вжив, а тому вимог пп. 38.1.1 «ґ)» п. 38.1 ст. 38 Закону не порушив, і що пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 не передбачає права страховика на регресний позов.

Колегія суддів вказані заперечення відповідача до уваги не приймає як такі, що не впливають на вирішення спору сторін по суті, з огляду на таке.

Згідно з п.п. 38.1.1 «ґ)» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції ЗУ від 17.02.2011 № 3045-VІ (далі Закон) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Водночас обов'язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, а також обов'язок водія транспортного засобу, який з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, підтвердити це документально, як умова виникнення у страховика права на регресний позов до страхувальника передбачені пп. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону.

Вказана нормативна суперечність досліджена Верховним Судом України у постанові від 12.02.2014 у справі № 6-1цс14, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2013 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Верховним Судом України встановлено, що:

1 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38);

Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

Відповідно до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

Проте, відповідні зміни до абзацу «ґ»" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Виходячи з вищевикладеного, Верховний Суд України дійшов висновку, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову, оскільки в Законі залишилось збереженим як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

Частиною 1 ст. 111-28 ГПК України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Отже, умови Договору та вимоги закону зобов'язують як страховика, так і водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, повідомляти страховика про ДТП в порядку та в строки відповідно до п. 33.1 ст. 33 Закону.

При цьому, п. 5 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України зобов'язує страхувальника повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Враховуючи, що Договором не встановлений строк, в який страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку, в такому випадку слід користуватися відповідними нормами ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Невиконання вказаної вимоги закону надає право страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, в порядку ст. 38 Закону.

Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що він повідомив позивачу про спірну ДТП 18.01.2013, що підтверджується самим здійсненням страхового відшкодування, оскільки позивач виїхав на місце ДТП, провів огляд, розслідування причин та обставин ДТП та відобразив усі дії безпосередньо у Страховому акті № 123750600-1.

Проте, враховуючи, що вказаний акт не містить жодних посилань на те, хто саме повідомив позивача про спірну ДТП, в той час як досліджений судом вищезгаданий лист ПАТ «Племінний завод «Агро-Регіон» № 16 від 17.01.2013 (а. с. 19) свідчить про те, що саме ця особа 18.01.2013 повідомила позивача про спірну ДТП, і будь-яких інших доказів на підтвердження обставин щодо повідомлення, окрім вказаного листа, матеріали справи не містять, твердження відповідача про те, що він повідомив позивача про спірну ДТП до уваги колегією суддів не приймаються як такі, що не підтверджуються наявними в матеріалах справи документальними доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано як доказів того, що він або водій Борщик П.П. у встановлені пп. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону строки та у визначеній вказаним пунктом формі повідомили позивача про спірну ДТП, так і того, що таке неповідомлення сталося внаслідок поважних причин.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно і обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 49 490 грн., заявлені в порядку регресу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 у справі № 910/21410/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної скарги, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.».

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 у справі № 910/21410/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 у справі № 910/21410/14 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/21410/14.

Повний текст постанови складено: 19.01.2015

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.М. Ропій

В.І. Рябуха