ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 січня 2015 р.

Справа № 902/1819/14

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім Спецій" (17072, Чернігівська область, Козелецький район, с.Савин, вул. Механізаторів, 19-а; адреса для листування: 01011, м.Київ, вул. Арсенальна, 20, оф. 12)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський Птахокомбінат" (23007, Вінницька область, селище Бар, вул. Кармелюка, буд. 1)

про стягнення 18360,36 грн. заборгованості

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Головаченко Т.В.

Представники

позивача : Тітова Г.А.

відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов товариством з обмеженою відповідальністю "Дім Спецій" до товариства з обмеженою відповідальністю "Барський Птахокомбінат" про стягнення 18360,36 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 26.12.2014 року за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/1819/14 з призначенням судового засідання на 22.01.2015 року.

В судове засідання з'явився представник позивача, який позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення, копія якого наявна в матеріалах справи. При цьому, останній позов визнає в повному обсязі, про що зазначив у відзиві № 3 від 12.01.2015 року (який подано через канцелярію суду 21.01.2015 року № вх. 06-52/521/15).

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

4 лютого 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дім Спецій» та товариством з обмеженою відповідальністю «Барський Птахокомбінат» було укладено договір поставки № ДГ-ДС 0004.

Відповідно до п.1.1. договору Постачальник зобов'язується постачати і передавати у власність Покупця товар, а Покупець у свою чергу приймати та оплачувати його вартість на умовах Договору.

Відповідно до п.1.2. договору предметом поставки за договором є спеції та харчові добавки для м'ясної промисловості.

Відповідно до п. 1.3. договору право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Відповідно до п.1.4. договору договір складений для забезпечення та проведення багаторазових операцій поставки.

Відповідно до п.2.1. договору загальна сума договору складається з окремих сум операцій поставки, що вказуються в товарних накладних. накладними.

Відповідно до п. 2.3. договору - ціна товару визначається у кожному окремому випадку згідно із рахунками - фактурами, що виставляються Постачальником на підставі прайс-листів Постачальника.

Згідно із п. 5.1. договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника не пізніше 15 (п 'ятнадцяти) календарних днів з моменту поставки товару.

На виконання договору позивачем на замовлення відповідача було поставлено товари (спеції та харчові добавки для м'ясної промисловості) згідно з видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи

Відповідач отримував товар, що підтверджується видатковими накладними. претензій щодо кількості та якості товару чи щодо інших умов поставки відповідач до позивача не висував.

Суд зазначає, останню поставку товару було здійснено позивачем 23.08.2013 р., що підтверджується видатковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Отже, відповідач згідно з умовами договору зобов'язаний був здійснити остаточні оплати за поставлений товар не пізніше 09.09.2013 р.

Відповідач прийняв товар, але не сплатив за нього кошти у повному обсязі. Відповідачем було здійснено оплати згідно з договором лише частково - у розмірі 80 161,43 грн., що підтверджується копіями виписок з банківського рахунку позивача, які наявні в матеріалах справи.

Несплаченим залишився борг в сумі 18 360 ,36 грн.

Представник відповідача позов визнає в повному обсязі, про що зазначено у відзиві № 3 від 12.01.2015 року ( який подано через канцелярію суду 21.01.2015 року № вх. 06-52/521/15).

Суд задовольняючи позовні вимоги виходив з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов'язання по оплаті за отриманий товар.

З моменту укладення сторонами договору, між ними виникли зобов'язання, які регулюються параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 статті 625 ЦК України).

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як видно з матеріалів справи відповідачем були порушені умови договору, а саме щодо розрахунків за поставлений товар.

Борг в сумі 18360,36 грн. підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 47, 49, 82, 84, 115,116 ГПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір" -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Барський Птахокомбінат" (23007, Вінницька область, селище Бар, вул. Кармелюка, буд. 1,) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дім Спецій" (17072, Чернігівська область, Козелецький район, с.Савин, вул. Механізаторів, 19-а; адреса для листування: 01011, м.Київ, вул. Арсенальна, 20, оф. 12, ) 18360,36 грн. заборгованості, 1827,00 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу.

Повне рішення складено 26 січня 2015 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (23007, Вінницька область, селище Бар, вул. Кармелюка, буд. 1)