РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26720/14 15.01.15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
доЗакритого акціонерного товариства"Укратоменергобуд"
простягнення 131420 грн 60 коп.
Представники:
від позивача: Осіпчук О.Ю. - представник за довіреністю від 27.03.2014
від відповідача: не з'явились.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.12.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з вимогами до Закритого акціонерного товариства"Укратоменергобуд" про стягнення 131420 грн 60 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 порушено провадження у справі № 910/26720/14, розгляд справи призначений на 16.12.2014.

16.12.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

16.12.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання 16.12.2014 не з'явився, вимоги суду не виконав.

У судове засідання 16.12.2014 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги.

Розгляд справи було відкладено на 15.01.2015 у зв'язку із задоволенням клопотання відповідача.

У судове засідання 15.01.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідачем через відділ діловодства суду було надано відзив на позовну заяву та документи для приєднання до матеріалів справи на вимогу ухвали суду. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, відповідач заявляє про позовну давність, відсутність встановлених порушень ним договірних зобов'язань та недоведеність розміру заявлених до стягнення збитків.

Як вбачається з позовної заяви, відповідачем зазначено Закрите акціонерне товариство "Укратоменергобуд", проте відповідно до статуту Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд", затвердженого загальними зборами акціонерів Закритого акціонерного товариства "Укратоменергобуд" від 12.04.2013 (протокол № 8), Приватне акціонерне товариство "Укратоменергобуд" є правонаступником Закритого акціонерного товариства "Укратоменергобуд", у зв'язку із чим назва відповідача підлягає заміні із "Закрите акціонерне товариство "Укратоменергобуд" на "Приватне акціонерне товариство "Укратоменергобуд".

У судовому засіданні 15.01.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19.07.2006 між відокремленим підрозділом "Рівненська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Замовник) та Закритим акціонерним товариством "Укратоменергобуд" (далі - Генеральний підрядник) було укладено договір генерального підряду №26-06 на виконання будівельно-монтажних робіт по добудові об'єктів ІІ черги (енергоблок №4) ВП "Рівненська АЕС" (промислове будівництво) (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Генеральний підрядник на свій ризик власними та залученими силами за завданням Замовника зобов'язаний виконати будівельно-монтажні роботи по добудові об'єктів ІІ черги (енергоблок №4) ВП "Рівненська АЕС" промислового будівництва згідно із затвердженою Замовником проектно-кошторисною документацією у встановлений термін згідно календарного графіка виконання робіт на умовах, визначених тендерною документацією та акцептованою тендерною пропозицією Генерального підрядника відповідно до положень Цивільного та Господарського кодексів України (п. 1.1. Договору).

П. 1.2. Договору встановлено, що Замовник щобов'язується надати Генеральному підряднику будівельний майданчик, передати в установленому порядку проектно-кошторисну документацію, прийняти від Генерального підрядника закінчені роботи та повністю сплатити вартість виконаних будівельно-монтажних робіт у порядку і в розмірах, передбачених Договором.

П. 3.3.2. Договору зобов'язує Замовника до початку виконання робіт забезпечити Генерального підрядника затвердженою проектно-кошторисною документацією, а п. 3.4.3. Договору надає Замовнику право вносити зміни у проектну та кошторисну документацію до початку робіт або під час їх виконання за погодженням з Генеральним підрядником.

В свою чергу, Генеральний підрядник зобов'язується виконати якісно, у відповідності з проектно-кошторисною документацією та у встановлений термін передбачені Договором будівельно-монтажні роботи та передати їх після закнчення Замовнику у порядку, передбаченому законодавством та Договором (пп. 3.1.2. та 3.1.13. Договору).

У п. 4.1. Договору встановлено, що договірна ціна передбачених ним будівельно-монтажних робіт є динамічною і орієнтовно складає 62 412 500 грн з ПДВ.

Відповідно до умов договору, відповідач виконав, а позивач оплатив роботи на загальну суму 15 452 578 грн 54 коп., що не заперечується сторонами, і докази про що наявні в матеріалах справи.

В 2010 році працівниками Головного контролько-ревізійного управління України (далі - ГоловКРУ) була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за період з 01.04.2008 по 30.06.2010, за результатами якої складено акт ревізії №05-21/168 від 27.10.2010, яким було виявлено, зокрема, завищення вартості виконаних відповідачем робіт на 131 420 грн 60 коп.

З метою усунення виявлених порушень, відповідно до п.7. ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", ГоловКРУ до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" було висунуто вимогу про усунення порушень від 01.12.2010 №32-14/403, відповідно до якої зобов'язано державне підприємство вжити заходів до усунення порушень та притягнення до відповідальності винних осіб.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання нечинною вимоги ГоловКРУ від 01.12.2010 №32-14/403. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №2а-19526/10/2670 від 12.06.2013, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.10.2014, в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Вказані обставини стали підставою звернення Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача збитків в розмірі 131 420 грн 60 коп.

Судом встановлено, що предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 131 420 грн 60 коп. на підставі ст. 22 Цивільного кодексу України. Позовні вимоги обґрунтовуються результатами проведеної ревізії ГоловКРУ фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", а саме: актом №05-21/168 від 27.10.2010, яким виявлено завищення вартості робіт, виконаних підрядною організацією Закритим акціонерним товариством "Укратоменергобуд" на загальну суму 131 420 грн 60 коп.

Згідно частини другої статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов'язків є укладений між ними договір генерального підряду №26-06 на виконання будівельно-монтажних робіт по добудові об'єктів ІІ черги (енергоблок №4) ВП "Рівненська АЕС" (промислове будівництво) від 19.07.2006, який за своєю суттю є договором підряду.

Даний договір укладено у відповідності до ст.ст. 627-629, 632 Цивільного кодексу України, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість, в зв'язку з чим відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи повністю підтверджено виконання сторонами своїх зобов'язань за договором: відповідачем роботи виконані, а позивачем зазначені роботи прийняті та оплачені за цінами, узгодженими сторонами, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання виконаних підрядних робіт, які підписані без жодних зауважень та застережень, кошторисною документацією, та відповідає вимогам ст. 854 Цивільного кодексу України.

Сам позивач не спростовує того факту, що роботи, передбачені договором, були виконані у повному обсязі і у встановлені строки, позивач не мав претензій щодо обсягу і якості виконаних робіт та повністю оплатив вартість виконаних робіт, яка була визначена сторонами в договорі та кошторисній документації.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсними повністю або частково з підстав її завищення, чи до них були внесені відповідні зміни.

Таким чином, позивач, вимагаючи повернення частини виконаного за договором фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд констатує належне виконання сторонами укладеного між ними договору відповідно до їх умов та згаданих норм права. В даному випадку позивачем не наведено обставин та не доведено належними та допустимими доказами, що мала місце протиправна поведінка відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання, яка спричинила шкідливий результат для позивача, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено відповідність обсягів та вартості робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем обсягам та вартості, визначеним у відповідній проектно-кошторисній документації, підстави для відшкодування відповідачем збитків відсутні, оскільки стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, оскільки між сторонами у справі було укладено договір генерального підряду №26-06 на виконання будівельно-монтажних робіт по добудові об'єктів ІІ черги (енергоблок №4) ВП "Рівненська АЕС" (промислове будівництво) від 19.07.2006, а кошти, які позивач просить стягнути, отримано останнім як оплату належно виконаних відповідачем за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися ані збитками, ані безпідставно набутим майном.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у своїй постанові від 02.07.2012 у справі № 5006/18/13/2012, а також Вищим господарським судом України в постановах від 04.02.2014 у справі № 918/1563/13, від 05.03.2014 у справі № 904/8879/13, від 07.05.2014 у справі № 924/560/13.

Звертаючись до господарського суду, позивач посилається на обставини, що відображені уповноваженими особами ГоловКРУ в акті №05-21/168 від 27.10.2010, який складено за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за період з 01.04.2008 по 30.06.2010. До матеріалів справи в якості доказів додано довідку ревізії фінансово-господарської діяльності від 20.10.2010 та вимогу ГоловКРУ про усунення порушень від 01.12.2010 №32-14/403.

Однак, сама по собі довідка або вимога ГоловКРУ не є належним і допустимим доказом на підтвердження порушення відповідачем зобов'язань за договором і завдання позивачеві збитків.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки ГоловКРУ як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Отже, пред'явлена на основі проведеної третьою особою перевірки вимога про усунення порушень №32-14/403 від 01.12.2010 не може підтверджувати порушення умов укладеного між сторонами договору.

Що стосується посилань позивача на постанову окружного адміністративного суду міста Києва у справі №2а-19526/10/2670 від 12.06.2013 про визнання нечинною вимоги ГоловКРУ від 01.12.2010 №32-14/403, яка на час розгляду справи набрала законної сили і не скасована, суд зазначає, що вказаними постановами не встановлено жодних фактів, що мають приюдиціальне значення для даного спору в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на те, що предметом даного спору є стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань. Отже, вирішуючи спор про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладання на винну особу зазначеної міри відповідальності. Тоді, як в межах господарської справи №910/26720/14 позивачем жодним чином не доведено ані факту порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, ані виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, що виключає застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що виявлені за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за період з 01.04.2008 по 30.06.2010 порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до правил статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, ст. 42, ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Замінити назву відповідача з "Закрите акціонерне товариство "Укратоменергобуд" на "Приватне акціонерне товариство "Укратоменергобуд".

2. В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 20.01.2015

Суддя Н.Б.Плотницька