ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року Справа № 915/1846/14

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Бессчастна А.В., дов. б/н від 25.02.2014;

від відповідача: Махнова О.В., дов. б/н від 12.01.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес логіка»,

54002, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108, оф. 800,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг»,

54025, м. Миколаїв, пр-т Героїв Сталінграду, 113,

про стягнення 13568 грн. 04 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Бізнес логіка» (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Техноторг» (далі - відповідач) заборгованості у сумі 13568 грн. 04 коп., з яких: 4744 грн. 54 коп. - пеня; 7983 грн. 41 коп. - втрати від інфляції; 840 грн. 09 коп. - 3% річних; а також про відшкодування судових витрат.

Ухвалою від 17.11.2014 суд порушив провадження у справі та витребував у сторін низку документів.

На виконання ухвали від 17.11.2014 позивач надав суду всі витребувані документи.

За клопотанням відповідача суд двічі оголошував перерви у судових засіданнях 02.12.2014 та 25.12.2014; 13.01.2015 судове засідання було поновлено.

В судових засіданнях представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Користуючись правом, наданим йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), заявою №1/12-11-2014/3 від 25.12.2014 позивач зменшив позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача: 4508 грн. 56 коп. пені; 7925 грн. 61 коп. втрат від інфляції та 803 грн. 27 коп. - 3% річних. Оскільки з заявою про зменшення позовних вимог позивач звернувся до прийняття рішення у справі, суд приймає цю заяву до розгляду.

Відповідач надав відзив на позовну заяву б/н від 22.12.2014, в якому заперечив проти вимог позивача, вважаючи, що позов подано безпідставно.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову. Висновок суду ґрунтується на такому:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.04.2014 у справі №915/249/14 було повністю задоволено позовні вимоги ТОВ «Бізнес Логіка» та стягнуто з ТОВ «Техноторг» заборгованість за Договором поставки №8/ТК від 01.10.2012 в сумі 74516 грн. 61 коп., у тому числі: 71861 грн. 31 коп. - основний борг; 9 грн. 27 коп. - інфляційні (за період з 30.01.2014 по 31.01.2014); 153 грн. 57 коп. - 3% річних (за період з 30.01.2014 по 24.02.2014); 665 грн. 46 коп. - пеня (за період з 30.01.2014 по 24.02.2014) та 1827 грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.06.2014 вказане рішення залишено без змін.

На виконання рішення та постанови 24.06.2014 господарським судом Миколаївської області було видано наказ, який був пред'явлений позивачем до виконання. Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 01.07.2014 відкрито виконавче провадження ВП №43836959.

В результаті примусового виконання рішення суду платіжним дорученням №8118 від 11.07.2014 відповідач сплатив присуджену судом суму повністю і таким чином виконав рішення суду у справі №915/249/14 від 10.04.2014.

Постановою від 23.07.2014 виконавче провадження ВП №43836959 було закінчено.

Враховуючи, що відповідач сплатив заборгованість за договором №8/ТК від 01.10.2012 лише 11.07.2014, позивач, на підставі положень ст. 549, 599, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) нарахував та просить стягнути з відповідача:

- пеню за прострочення з 25.02.2014 по 10.07.2014 в сумі 4508 грн. 56 коп.;

- 3% річних за період прострочення з 25.02.2014 по 10.07.2014 в сумі 803 грн. 27 коп.;

- індексацію суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період прострочення з лютого по липень 2014 в сумі 7925 грн. 61 коп.

Згідно зі ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 625 ЦК встановлений обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити кредиторові суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також при проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спираючись на вищенаведені норми закону, позивач підставно нарахував пеню, інфляційні втрати та 3% річних в загальній сумі 13237 грн. 44 коп. Розрахунки позивача (а.с. 54-56) суд вважає арифметично та методологічно правильними.

В судовому засіданні 13.01.2015 відповідач надав письмові пояснення б/н, в яких заперечує проти стягнення 3% річних у сумі 803 грн. 27 коп. та зазначає, що за його розрахунком ця сума складає 787 грн. 59 коп. Проте, розрахунку цієї суми відповідач не надав, в його письмових поясненнях такий розрахунок також відсутній. Крім того відповідач зазначає, що сума боргу була ним сплачена в добровільному порядку, тому спір по даній справі виник з вини позивача; просить суд покласти на останнього судові витрати.

Враховуючи вказані заперечення, суд самостійно здійснив перерахунок 3% річних за формулою: У = S * Q * 3%/365 , де У - сума 3% річних; S (сума заборгованості); Q (кількість днів прострочення) та встановив, що отримана в результаті розрахунку сума 803 грн. 27 коп. повністю відповідає сумі, вказаній позивачем у заяві про зменшення позовних вимог №1/12-11-2014/3 від 25.12.2014.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що ним було погашено заборгованість в добровільному порядку, оскільки, по-перше: як свідчать матеріали справи, відповідач не здійснив добровільне погашення боргу з 24.06.2014 (дата видачі наказу на примусове виконання рішення) по 01.07.2014 (дата відкриття виконавчого провадження). Погашення заборгованості відбулося вже після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №915/249/14 від 24.06.2014; по-друге: відповідно до ст. 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Такої підстави припинення зобов'язання, як добровільне виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження, глава 50 ЦК не містить.

За таких обставин, суд вважає, що підстав для покладення судових витрат на позивача в даній справі немає.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на Договорі сторін, чинному законодавстві України, матеріалами справи підтверджені, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 82-85 ГПК, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг» (54025, м. Миколаїв, пр-т Героїв Сталінграду, 113, ідентифікаційний код 30976452) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес логіка» (54002, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108, оф. 800, ідентифікаційний код 37279352) грошові кошти в сумі: 4508 (чотири тисячі п'ятсот вісім) грн. 56 коп. - пеня; 7925 (сім тисяч дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 61 коп. - втрати від інфляції; 803 (вісімсот три) грн. 27 коп. - 3% річних та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. - судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Повне рішення складено відповідно до ст. 84 ГПК і підписано 19 січня 2015 року.

Суддя Т.В.Гриньова-Новицька