РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 906/1452/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Тимошенко О.М.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Житомирської області від 02.12.14 р.

у справі № 906/1452/14 (суддя Терлецька-Байдюк Н.Я. )

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Житомиравтотранс"

відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

позивача - Шарий С.В. (довіреність №324 від 24.05.2013р.);

відповідача - не з'явився.

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 02.12.2014 року у справі №906/1452/14 позов ТзОВ "Компанія Житомиравтотранс" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задоволено. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 звільнити територію Житомирської автостанції НОМЕР_1 площею 7,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Житомиравтотранс" - 1218,00 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

В судове засідання представник апелянта не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Житомиравтотранс" (орендодавець/позивач) та ФОП ОСОБА_2 (орендар/відповідач) був укладений договір №56 про оренду частини Житомирської автостанції НОМЕР_1 (далі - договір, а.с.7-9), на виконання умов якого за актом приймання-передачі частини Житомирської автостанції НОМЕР_1 від 01.01.2014 року орендодавець (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв частину Житомирської автостанції (АДРЕСА_1) площею 7,5 кв.м (а.с.10).

Строк оренди за згодою сторін встановлений до 30.06.2014 року (п.2.1 договору).

За взаємною згодою сторін дія цього договору може бути продовжена (пролонгована) шляхом пролонгації строку оренди об'єкта, що оформлюється новим договором (п.7.1 договору).

Відповідно до п.7.2 договору, якщо орендар продовжує користуватися об'єктом після закінчення строку договору оренди, то за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

10 липня 2014 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення за вих. № 377 про припинення з 01.07.2010 року терміну дії договору оренди частини території автовокзалу № 56 від 1.01.2014 (а.с.13). В цьому ж листі, позивач повідомив відповідача, що товариство не має наміру продовжувати строк оренди та укладати з відповідачем новий договір. Також було повідомлено відповідача про наявність заборгованості за орендну плату в розмірі 1440,00грн. Позивач також вимагав від відповідача звільнити орендовану територію як це передбачено умовами договору (п.п. 5.1-5.2 договору), яке в свою чергу залишилось без відповіді та задоволення.

18.09.2014 ТОВ "Компанія "Житомиравтотранс" звернулося до ФОП ОСОБА_2 з вимогою терміново звільнити об'єкт оренди в зв'язку з закінченням строку дії договору оренди, яка також залишилась без належного реагування (а.с.15).

Оскільки, відповідачем орендована територія в добровільному порядку звільнена не була, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами пункту 1 статті 763 вказаного кодексу договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Стаття 291 Господарського кодексу України вказує, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 4 статті 291 Господарського кодексу України встановлено, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно пункту 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцю річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Тобто, обов'язки наймача у відносинах найму не обмежуються строком дії договору найму та існують після його припинення. Дана стаття зобов'язує наймача у разі припинення договору найму повернути наймодавцеві річ. При цьому, мова йдеться як про припинення договору найму в результаті закінчення строку його дії, так і про дострокове припинення договору на вимогу будь-якої із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово повідомляв відповідача про припинення дії договору оренди, що підтверджується листами, наявними в матеріалах справи (а.с.13,15).

При цьому, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів добровільного звільнення орендованої території відповідачем не надано; відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Оскільки, як встановлено судами обох інстанцій, відповідач на вимогу позивача орендовану територію не звільнив, то позовні вимоги про звільнення об'єкту оренди обгрунтовані, законні та, відповідно, правомірно задоволені судом першої інстанції на підставі ст.ст. 526, 763, 785 ЦК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 02.12.2014 року - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.