ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року Справа № 925/2088/14

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Цинда Л.Г. - представник за довіреністю,

від відповідача - Драченко В.С. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", м. Умань

Черкаської області

до дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого

акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія

"Автомобільні дороги України", м. Черкаси

про спонукання до виконання мирової угоди,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося публічне акціонерне товариство "Уманьавтодор" з позовом до дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про спонукання до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Черкаської області від 13 листопада 2013 року зі справи №925/1487/13 укладеної між сторонами.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17 листопада 2014 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 13 січня 2015 року.

11 грудня 2014 року від представника позивача надійшла до суду заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив суд спонукати дочірнє підприємство "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до виконання мирової угоди затвердженої господарським судом Черкаської області ухвалою від 13 листопада 2013 року №925/1487/13 укладеної між публічним акціонерним товариством "Уманьавтодор" та дочірнім підприємством "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", шляхом стягнення з дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" борг у сумі 158 450 грн. 13 коп. та витрати на судовий збір у розмірі 1 218 гри. 00 коп., про що видати наказ.

Судом розглядається позов публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 12 січня 2015 року та, зокрема, зазначав, що позивач мав усі підстави та можливості для отримання належної копії ухвали господарського суду Черкаської області від 13 листопада 2013 року у справі № 925/1487/13, яка б відповідала вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

В судовому засіданні, яке відбулося 13 січня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/2088/14.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, ухвалою господарського суду Черкаської області від 13 листопада 2013 року у справі №925/1487/13 за позовом публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" до дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 158 147 грн. 32 грн. за договором поставки №220 від 28 грудня 2012 року, було затверджено мирову угоду між публічним акціонерним товариством "Уманьавтодор" та дочірнім підприємством "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Провадження у зазначеній справі припинено.

Відповідно до п. 2 угоди сторони домовились, що під мировою угодою у судовому провадженні розуміється домовленість між сторонами щодо виконання відповідачем невиконаних зобов'язань за договором №220 від 28 грудня 2012 року.

Згідно п. 3 угоди відповідач здійснює погашення заборгованості в сумі 158 450 грн. 13 коп. частинами згідно графіку погашення заборгованості.

Умовами угоди сторони погодили, що останній платіж згідно графіку погашення заборгованості, повинен бути здійснений відповідачем до 01 вересня 2014 року.

Однак відповідач свого обов'язку щодо оплати суми боргу визначеного умовами мирової угоди від 13 листопада 2013 року не виконав.

В зв'язку з чим, позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області з заявою про примусове виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 13 листопада 2013 року зі справи №925/1487/13.

11 липня 2014 року начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області було прийнято постанову, якою скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2014 року, оскільки державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження не враховано вимоги п. 3, п. 6 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: виконавчий документ не містить повного найменування юридичних осіб стягувача і боржника, їх місцезнаходження, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, рахунки стягувача та боржника тощо, відсутній строк пред'явлення виконавчого документа до виконання та виконавчий документ не скріплений гербовою печаткою, що є обов'язковим у разі, якщо орган, який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 серпня 2014 року у справі № 925/1487/13 публічному акціонерному товариству "Уманьавтодор" відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення ухвали суду від 13 листопада 2013 року у зв'язку з тим, що заявник фактично просив не роз'яснити зміст даної ухвали, а доповнити ухвалу новими даними.

В зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Однак, із тексту ухвали від 13 листопада 2013 року вбачається, що в ній не вказані дані, викладені в пунктах 5, 6 частини 1 статті 18 названого Закону, а саме: в ухвалі відсутні дата набрання законної сили рішенням та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, крім того з постанови ВДВС та пояснень представника позивача (стягувача) вбачається, що ухвалу суду не було скріплено печаткою із зображенням Державного Герба України, а тому вказана ухвала суду не може вважатися виконавчим документом у розумінні статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було подано доказів виконання мирової угоди та сплати позивачу вказаної в ухвалі суду від 13 листопада 2013 року зі справи №925/1487/13 суми боргу.

Судом враховано, що позивач фактично звернувся до суду з позовом майнового характеру про спонукання виконання мирової угоди шляхом стягнення заборгованості визначеної в мировій угоді, строк остаточного погашення якої, згідно умов мирової угоди, на момент звернення з позовом настав.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача 158 450 грн. 13 коп. боргу.

При цьому судом прийнято до уваги правові висновки, що викладені в постанові Вищого господарського суду України від 15 квітня 2014 року зі справи №911/2799/13.

Доводи відповідача, що викладені у відзиві на позов суд вважає необґрунтованими.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

При поданні позову позивачем сплачено 1 218 грн. 00 коп. судового збору як за позовну заяву немайнового характеру. Однак, оскільки, як вже зазначалося вище позовні вимоги мають майновий характер, тому даний позов повинен бути оплачений судовим збором в сумі 3 169 грн. 00 коп., що становить 2 відсотки ціни позову.

В зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з позивача в доход Державного бюджету України 1 951 грн. 00 коп. судового збору, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача 3 169 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", бул. Шевченка, 389, м. Черкаси, ідентифікаційний код 31141625 на користь публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", вул. Жовтневої революції, 27, м. Умань, Черкаської області, ідентифікаційний код 14196857 із зарахуванням на розрахунковий рахунок №01 відділення №29 філії Полтавського РУ АТ Банк "Фінанси та кредит", МФО 331832, - 158 450 грн. 13 коп. боргу та 3 169 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", вул. Жовтневої революції, 27, м. Умань, Черкаської області, ідентифікаційний код 14196857, розрахунковий рахунок №01 відділення №29 філії Полтавського РУ АТ Банк "Фінанси та кредит", МФО 331832, - 1 951 грн. 00 коп. судового збору в доход Державного бюджету України через Уманську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Черкаській області (вул. Леніна,1, м. Умань, Черкаської області) для зарахування на реєстраційний рахунок №3002, отримувач - УДКСУ у м. Черкасах Черкаської області, код - 38031150, банк - ГУДКСУ у Черкаській області, МФО - 854018, код бюджетної класифікації - 22030001 за розгляд справи в господарському суді Черкаської області.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 14 січня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович