ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Справа № 925/2308/14

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Чевгуза О.В., при секретарі судового засідання Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: Рябчун О.М. - представник за довіреністю,

від відповідача: Комаренко І.М. - представник за довіреністю,

від третьої особи: Штих М.М. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Черкаської області у м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВУАР-СЕРВІС», м. Київ

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Софіївка, Черкаський район, Черкаська область

третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО», м. Вільногірськ, Дніпропетровська область

про стягнення 524821 грн. 43 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВУАР-СЕРВІС» звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка основного боргу за договором №1836 від 01 червня 2011 року та договором №ВВ/12-11 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 листопада 2014 року в розмірі 490818,35 грн., 18116,54 грн. пені, 13824,21 грн. втрати від інфляції, 2062,33 грн. три відсотки річних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав та мотивів, зазначених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні та відзиві позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив.

У судовому засіданні згідно з ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (відповідач по справі, покупець за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО» (третя особа по справі, продавець за договором) було укладено договір №1836 від 01 червня 2011 року (далі - Основний Договір).

Згідно з п. 1.1., п. 1.2 Основного Договору продавець зобов'язався продати у власність відповідача склобанку «Верес» в асортименті (далі - Товар), а відповідач прийняти та оплатити Товар на умовах передбачених Договором.

Згідно з п. 3.2. Основного Договору загальна сума договору складається з вартості Товару поставленого в період дії договору.

Згідно з п. 4.2. Основного Договору (в редакції додаткової угоди №15 від 21.07.2014) покупець здійснює оплату за поставлений Товар з відстрочкою платежу протягом 30 календарних днів від дати відвантаження партії Товару, шляхом перерахування грошових коштів безготівковим банківським переводом на розрахунковий рахунок продавця.

У відповідності до умов Основного договору продавець здійснив продаж Товару на суму 539710,98 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

24.07.2014 №СБ-0006486 на суму 68194,82 грн.

05.08.2014 №СБ-0006918 на суму 73671,04 грн.

07.08.2014 №СБ-0007038 на суму 73671,04 грн.

16.09.2014 №СБ-0008330 на суму 81043,52 грн.

25.10.2014 №СБ-0009548 на суму 81043,52 грн.

28.10.2014 №СБ-0009691на суму 81043,52 грн.

28.10.2014 №СБ-0009693 на суму 81043,52 грн.

Покупцем здійснено часткову оплату за видатковою накладною №СБ-0006486 від 24.07.2014 у розмірі 48892,63 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за договором №1836 від 01 червня 2011 року.

Заборгованість СТОВ ім. Шевченка за даною видатковою накладною складає 19 302, 19 грн. (68 194,82 грн. - 48 892,63 грн. = 19 302,19 грн.).

Товар, отриманий за видатковими накладними №№ СБ-0006918 від 05.08.2014, СБ-0007038 від 07.08.2014, СБ-0008330 від 16.09.2014, СБ-0009548 від 25.10.2014, СБ-0009691 від 28.10.2014, СБ-0009693 від 28.10.2014, СТОВ ім. Шевченка не оплатило у повному обсязі на суму 490818,35 грн.

11 листопада 2014 року між ТОВ «ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО» (Первісний кредитор), ТОВ «АВУАР-СЕРВІС» (Новий кредитор) та СТОВ ім. Шевченка (Боржник) було укладено договір №ВВ/12-11 про відступлення права вимоги (цесії) (далі - Договір цесії), за яким право вимоги за Основним договором перейшло до ТОВ «АВУАР-СЕРВІС».

Згідно з п.1 Договору цесії - Первісний кредитор відступає Новому кредиторові, а Новий кредитор набуває право вимоги належне Первісному кредиторові по Договору №1836 від 01 червня 2011 року, укладеного між Первісним кредитором та Боржником.

Згідно з п. 2 Договору цесії, Новий кредитор набуває право вимоги від Боржника належного виконання наступних обов'язків:

2.1. здійснити оплату вартості поставленого Товару за Основним Договором вартістю: 490818,35 грн. Боржник зобов'язується виконати обов'язки за Основним Договором перед Новим кредитором на умовах Основного договору.

2.2. У випадку порушення строку оплати Товару, визначеного Основним договором, Боржник сплачує Новому кредиторові пеню у розмірі, що встановлений Основним договором.

Згідно з п. 3 Договору цесії право вимоги засновано на: Основному договорі, Акті звірки взаєморозрахунків станом на 11 листопада 2014 року, видаткових накладних: СБ-0006486 від 24.07.2014, СБ-0006918 від 05.08.2014, СБ-0007038 від 07.08.2014, СБ-0008330 від 16.09.2014, СБ-0009548 від 25.10.2014, СБ-0009691 від 28.10.2014, СБ-0009693 від 28.10.2014.

Згідно з п. 4 Договору цесії, оригінали документів, вказаних у п. 3 Договору цесії, передаються Первісним кредитором Новому кредиторові в момент підписання цього Договору.

Згідно з п. 6 Договору цесії Боржник, шляхом підписання цього договору, вважається повідомленим про відступлення права вимоги, що відбулася за цим Договором.

Відтак, позивач просить суд стягнути борг за договором №1836 від 01 червня 2011 року та договором №ВВ/12-11 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 листопада 2014 року в розмірі 490818,35 грн.

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені главою 22 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується частина 1 статті 193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

На підставі вищевказаного, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 490818 грн. 35 коп. боргу за поставлений товар обґрунтованими, доведеними наявними в матеріалах справи доказами, а відповідно таким, що підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.2. Основного Договору у разі прострочки оплати за Товар покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого платежу.

Пеня розмірі 18116 грн. 54 коп. позивачем нарахована в межах строку передбаченого статтею 232 ГК України, з врахуванням заборгованості за період її нарахування. Позов в цій частині позовних вимог підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення позивачем заявлено до стягнення 2062 грн. 83 коп. - трьох процентів річних, 13824 грн. 21 коп. - інфляційних нарахувань.

Розрахунки інфляційних нарахувань та трьох процентів річних позивачем вчиненні вірно, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи та підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позову, а саме: 10496 грн. 43 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (вул. Шевченка, 39, с. Софіївка, Черкаський район, Черкаська область, ідентифікаційний код 03793419) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВУАР-СЕРВІС» (вул. червонопрапорна, 34, корп. 4, м. Київ, ідентифікаційний код 38916846) 490818 грн. 35 коп. основного боргу, 18116 грн. коп. пені, 2062 грн. 33 коп. три проценти річних, 13824 грн. 21 коп. втрат від інфляції, 10496 грн. 43 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 19 січня 2015 року.

Суддя О.В. Чевгуз