ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р.Справа № 916/1733/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: В.Б. Туренко

суддів: Л.В. Поліщук, С.В. Таран

(на підставі розпорядження голови суду від 28.11.2014 р. № 3015)

при секретарі судового засідання: І.М. Станковій

за участю представників сторін:

від позивача - О.А. Лянна

від відповідача 2 - Т.І. Квашилова

від третьої особи - О.М. Бєдний

Представник Біляївської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день час та місце апеляційного перегляду повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 10.11.2014 року

у справі № 916/1733/14

за позовом Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області

до 1)Біляївської районної державної адміністрації;

2)Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона №8»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Біляївської районної ради Одеської області

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов'язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року Біляївський міжрайонний прокурор Одеської області звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Біляївської районної державної адміністрації, Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» про:

-визнання недійсним договору оренди земельної ділянки (реєстраційний номер 04.06.516.000018) загальною площею 1,826 га, розташованої на території Усатівської сільської ради за межами населеного пункту, укладеного 09.10.2006р. між відповідачами;

-повернення до земель запасу Усатівської сільської ради зазначеної земельної ділянки нормативною вартістю 39288,22 грн. (а.с. 2-6).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір оренди укладено з грубим порушенням вимог діючого земельного законодавства.

КП «Одеська пересувна механізована колона № 8» у відзиві на позов зазначило про його необґрунтованість (а.с. 26-28, 57, 105-106).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2014р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Біляївську районну раду Одеської області області (а.с. 53-54).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.07.2014р. справу призначено до колегіального розгляду (а.с. 96-97).

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.11.2014р. (головуючий суддя Лічман Л.В., судді Зайцев Ю.О, Гуляк Г.І.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 12.11.2014р., у задоволенні позову відмовлено повністю з мотивів його недоведеності (а.с. 134-138).

Не погодившись з рішенням суду, заступник прокурора Одеської області

21.11.2014р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права (а.с. 150-154).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.12.2014р. апеляційну скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду (а.с. 144).

Відзиві на апеляційну скаргу від сторін не надходили.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія зазначає наступне.

Розпорядженням Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 09.11.2005р. №959/2005 передано КП «Одеська пересувна механізована колона №8» в довгострокову оренду терміном на 49 років земельну ділянку загальною площею1,826 га інших забудованих земель, які використовуються для транспорту та зв'язку для експлуатації та обслуговування існуючої виробничої бази на території Усатівської сільської ради (за межами населеного пункту) в зв'язку з купівлею продажу цілісного майнового комплексу (підстава - договір купівлі-продажу державного майна №51 від 04.02.1994р.) із земель, раніше наданих в довгострокове тимчасове користування Одеській пересувній механізованій колоні №8 (пункт 1); КП «Одеська пересувна механізована колона №8» укласти договір оренди земельної ділянки з Біляївською райдержадміністрацією та зареєструвати його в установленому законодавством порядку (пункт 3) - а.с. 35.

09.10.2006р. на підставі вищезазначеного рішення між Біляївською райдержадміністрацією (Орендодавець) та КП «Одеська пересувна механізована колона №8» (Орендар) укладено договір оренди землі (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін до цього договору від 29.03.2011р), згідно умов якого в оренду строком на 49 років передана земельна ділянка несільськогосподарського призначення (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) загальною площею 1,826 га інших забудованих земель, які використовуються для транспорту, що розташована на території Усатівської сільської ради (за межами населеного пункту) для експлуатації та обслуговування існуючої виробничої бази.

Відповідно до п. 3 цього договору на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна (ЦМК), який належить Орендарю на підставі свідоцтва про право власності від 04.05.1994р. №51.

За умовами п. 4 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 39288,22 грн.

Пунктами 8, 9, 10 договору встановлено, що плата за землю вноситься Орендарем щомісячно у грошовій формі у розмірі 2,20 грн. за 1 кв.м. фізичної площі, що становить 40172,00 грн. в рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати на р/р №0131 УДК у Біляївському районі Одеської області в банку ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, код платежів 13050200. Орендна плата справляється також і у випадках, якщо Орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умов договору.

Згідно п. 19 договору після припинення дії даного договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

У відповідності до п. 34 договору, дія останнього припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

За умовами п. 38 договору, останній набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований в ДП «ЦДЗК» ОРФ Біляївській реєстраційний офіс 03.11.2006р. за №04.06.516.00018 (а.с. 9-12, 38).

01.11.2006р. за актом приймання-передачі КП «Одеська пересувна механізована колона №8» прийняло зазначену земельну ділянку (а.с. 13).

В матеріалах справи наявний витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки загальної площі 18260 кв.м., розмір якої становить - 39288,22 грн. (а.с. 32).

Згідно листів Біляївської райради від 15.04.2014р. №26-21-133/01-112, №18-43/9 рішення за 2005-2007рр. про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка використовується КП «Одеська пересувна механізована колона №8» в документації архівного фонду Біляївської райради відсутнє, рішення про затвердження нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за 2008-2014рр.. Біляївської райрадою не приймалось (а.с. 22-23).

За твердженням прокурора, за результатами перевірки дотримання вимог земельного та податкового законодавства при стягненні плати за землю на території Біляївського району Одеської області виявлено, що договір оренди землі від 09.10.2006р. укладено з грубим порушенням вимог діючого земельного законодавства, а саме без затвердження Біляївською райрадою технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, що підтверджується листами останньої від 15.04.2014р. №26-21-133/01-112, №18-43/9.

На думку прокурора, укладання спірного договору без затвердженої нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до ст. 23 Закону України «Про оцінку земель», яка в свою чергу не має юридичної сили, створило умови спричинення шкоди фінансовим інтересам держави, у зв'язку з чим прокурор на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України просить повернути спірну земельну ділянку до земель запасу Хлібодарської селищної ради.

Судова колегія не погоджується з такими доводами прокурора з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтями 626, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Спірний договір за своєю правовою природою відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда.

У відповідності до ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі», ст. 93 Земельного кодексу України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Проаналізувавши зміст спірного договору оренди землі (з урахуванням додаткової угоди до нього) на предмет відповідності вимогам ст.15 Закону України «Про оренду землі», встановивши, що спеціальне законодавство з питань земельних відносин (Закон України «Про оренду землі») не пов'язує дійсність договору оренди землі із затвердженням технічної документації з нормативної грошової оцінки земель райрадою, тобто не є істотною умовою договору оренди землі, судова колегія дійшла висновку, що контрагенти за спірним договором оренди землі дійшли згоди з усіх її істотних умов, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для визнання його недійсним.

Також, Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент укладання спірного договору) було встановлено, що базою оподаткування щодо земельних ділянок, нормативна грошова оцінка яких не проведена, є площа земельних ділянок.

Крім того, судовою колегією враховано наступне.

У відповідності до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Пунктом 2.24 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» встановлено, що для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється. З огляду на це судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Матеріали справи не містять доказів скасування та/або невизнання недійсним у встановленому законом порядку розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 09.11.2005р. №959/2005, яким передано КП «Одеська пересувна механізована колона №8» земельну ділянку площею 1,826 га в оренду строком на 49 років, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 09.10.2006р.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.10.2014р. по справі № 916/1048/14 (а.с. 168-173).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Європейський Суд визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Водночас зазначивши, що суд зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Європейський Суд наголошує на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади. Рішенням Європейського суду з права людини від 24.06.2003р. №44277/98 «Стретч проти Сполученого Королівства» встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції», отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вищенаведене також свідчать про неприпустимість визнання недійсним спірного договору оренди землі, згідно з яким особа отримала майно від держави, та подальше позбавлення цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон.

Крім того, місцевим господарським судом вірно зазначено, що у разі визнання спірного договору оренди землі недійсним бюджет не отримає орендну плату до укладення нового договору оренди землі з тим же орендарем, оскільки на спірній земельній ділянці розташовані належні КП «Одеська пересувна механізована колона №8» на праві власності об'єкти нерухомості, що в свою чергу порушує права останнього як власника нерухомого майна та спростовує доводи прокурора щодо спричинення шкоди фінансовим інтересам держави.

При вирішенні спору в апеляційній інстанції з'ясовано, що у Орендаря за спірним договором відсутня заборгованість по сплаті орендної плати, останній сплачує її своєчасно, кожного місяця.

Також слід зазначити, що рішенням Біляївської райради від 24.10.2014р. №40/667-VI затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (за межами населених пунктів) Біляївського району Одеської області, яку вирішено ввести в дію з 01.01.2016р. (а.с. 174).

Враховуючи викладене та відсутність факту порушення з боку КП «Одеська пересувна механізована колона №8» на момент укладення спірного договору оренди землі від 09.10.2006р. чинного законодавства, недоведеність порушення відповідачами інтересів держави та/або спричинення шкоди державі, наявність нерухомого майна КП «Одеська пересувна механізована колона №8» на спірній земельній ділянці, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги прокурора про визнання недійсним спірного договору оренди землі є цілком правомірним та відповідаючим чинному законодавству.

Позовна вимога про зобов'язання КП «Одеська пересувна механізована колона №8» повернути до земель запасу Усатівської сільської ради земельну ділянку площею 1,826 га га є похідною від вимоги про визнання недійсним договору оренди землі 09.10.2006р., а відтак місцевий господарський суд також правомірно та обґрунтовано відмовив в задоволенні цієї похідної позовної вимоги.

Більш того, висновок суду першої інстанції стосовно того, що позовна вимога про повернення земельної ділянки до земель запасу Усатівської сільської ради не узгоджується із нормами ГПК України, оскільки прокурором не вказано сільраду позивачем в інтересах якої заявлено вимогу, є вірним та обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуюись ст. ст. 99, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 10.11.2014 р. у справі №916/1733/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 26.01.2015р.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран