ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

21.01.15№910/887/15-г

Суддя Підченко Ю.О., розглянувши

позовну заявуКорпорації "Співдружність КОМП"
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест" 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПУС ПЛЮС" 3) Приватного підприємства фірма "Сандра-Інтернешнел" 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнес ЛТД" 5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" 6) Фізичної особи-підприємця Пестерева Григорія Вікторовича 7) Фізичної особи-підприємця Філатової Ірини Ігорівни
третя особаПриватне підприємство "Імпульс-В"
провитребування майна з чужого володіння

ВСТАНОВИВ:

Корпорація "Співдружність КОМП" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест", Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПУС ПЛЮС", Приватного підприємства фірма "Сандра-Інтернешнел", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнес ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", Фізичної особи-підприємця Пестерева Григорія Вікторовича та Фізичної особи-підприємця Філатової Ірини Ігорівни, третя особа Приватне підприємство "Імпульс-В" про витребування майна з чужого володіння.

Позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з огляду на наступне.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд зазначає, що правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 мінімальних заробітних плат; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. 2.2 та пп. 2.2.1 п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Тобто, звернувшись до суду із позовом про витребування майна, позивач мав сплатити судовий збір з урахуванням приписів Закону України "Про судовий збір", виходячи з вартості спірного майна, що підлягає витребуванню, втім позивачем при зверненні до суду з даним позовом взагалі не визначено вартості спірного майна та не надано доказів його оцінки.

Крім того, позивачем також не надано суду доказів сплати судового збору. При цьому заявник у позовній заяві просить звільнити його від сплати судового збору з огляду на те, що Корпорація "Співдружність КОМП" знаходиться в стадії ліквідації.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону ).

В пункті 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проте, належних доказів, які підтверджують те, що майновий стан заявника перешкоджає сплаті судового збору, заявником не надано. Посилання заявника на перебування Корпорації в стадії ліквідації не є доказом фінансової неспроможності позивача сплатити судовий збір.

З огляду на викладене, суд не вбачає достатніх підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

За таких обставин, позивач при зверненні до суду з даним позовом мав сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В силу Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом відправлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що Корпорацією "Співдружність КОМП" не подано жодного доказу відправлення відповідачам та третій особі копії позовної заяви, що є порушенням норм Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що при повторному зверненні з даною позовною заявою до суду, копії всіх документів, що додані до позовної заяви мають бути завірені належним чином відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55), яким визначено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис.

Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, після усунення вказаних недоліків.

Керуючись п. 4, 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Корпорації "Співдружність КОМП" та додані до неї документи на 294 аркушах повернути заявнику без розгляду.

Суддя Ю.О. Підченко