ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа № 914/3069/14

головуючого-судді Кузя В.Л.

суддів Давид Л.Л.

Данко Л.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу від 10.11.14 Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький молочний завод», м. Дрогобич

на рішення Господарського суду Львівської області від 22.10.14

у справі № 914/3069/14

за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький молочний завод», м. Дрогобич

про стягнення пені

за участі представників сторін:

від позивача - Голдій М.В. - представник

від відповідача - Подвірний О.М. - представник.

Відповідно до протоколу розподілу справ КП «Документообіг господарських судів» справу № 914/3069/14 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кузю В.Л.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 21.11.14 у склад колегії для розгляду справи № 914/3069/14 Господарського суду Львівської області введено суддів - Давид Л.Л., Данко Л.С.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.10.14 у справі № 914/3069/14 (суддя Рим Т.Я.) позов задоволено, стягнуто з ПАТ «Дрогобицький молочний завод» в доход загального фонду Державного бюджету України 15 600 грн. пені, 1 827 судового збору.

ПАТ «Дрогобицький молочний завод» не погодилося з даним рішенням суду, а тому просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не дослідив у повному обсязі обставини щодо встановлення та нарахування пені, оскільки не врахував, що за період з 10.09.13 по 17.10.13, протягом якого позивач розраховує пеню, справа № 914/53/13, в якій предметом спору є визнання недійсним рішення позивача № 93, перебувала на розгляді, оскільки рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.13 не набрало законної сили, тому що оскаржувалось в апеляційному порядку.

Крім того, скаржник зазначає, що при виготовленні повного тексту рішення суд першої інстанції неправильно зазначив дату отримання відповідачем рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - 23.10.14, хоча підприємство отримало це рішення - 23.10.12.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав правомірності та обґрунтованості рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 14.01.15 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування рішення Господарського суду Львівської області від 22.10.14 у справі № 914/3069/14 є відсутні, зважаючи на таке:

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності врегульовані нормами Законом України «Про захист економічної конкуренції» (надалі по тексту - Закон).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.12 за № 93 у справі № 3-01-51/2012 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» визнано, зокрема, дії ПАТ «Дрогобицький молочний завод», які полягали у зниженні закупівельних цін на молоко, заготовлене від продавців сировини у Львівській області в лютому-березні 2012 року, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 1 ст. 50, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення схожих дій на ринку, які могли призвести до обмеження конкуренції, оскільки аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій; за наведене порушення відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 52 Закону накладено на ПАТ «Дрогобицький молочний завод» штраф у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України отримано представником відповідача 23.10.12, що підтверджується відповідною відміткою на поштовому повідомленні (а.с. 22).

Відповідачем доказів сплати суми штрафу, накладеного відповідно до рішення позивача від 18.10.12 за № 93 у справі № 3-01-51/2012, суду не подано.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 01.04.14 стягнуто з ПАТ «Дрогобицький молочний завод» 20 000 грн. штрафу (згідно з рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.12 № 93) та 4 200 грн. пені (за період з 25.12.12 по 07.01.13), відмовлено в задоволенні вимог про стягнення пені у сумі 15 600 грн. (за період з 21.02.13 р. по 13.04.13).

Підстави та умови нарахування пені, в даному випадку, визначено безпосередньо Законом (ч. 5 ст. 56), який встановлює як обов'язковість пені в разі несплати штрафу, так і правила обчислення строку її нарахування.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету (ч.ч. 7,9 ст. 56 Закону).

Як вбачається із заявлених позивних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 15 600 грн. пені уже за інший період, а саме за період з 10.09.13 (наступний день після прийняття Господарським судом Львівської області рішення у справі № 914/53/14, в якій предметом спору було визнання недійсним рішення позивача від 18.10.12 за № 93 у справі № 3-01-51/2012 ) по 17.10.13 (останній день, що передував прийняттю Львівським апеляційним господарським судом ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду у справі № 914/53/14) та з 15.11.13 (наступний день після прийняття Львівським апеляційним господарським судом постанови у справі № 914/53/14) по 28.11.13 (останній день нарахування пені, згідно з обмеженнями щодо її загального розміру, встановленими ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Як вбачається з розрахунку пені на суму 15 600 грн., позивач провів нарахування пені за заявлений період відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням правил обчислення строку нарахування пені, передбачених ч. 5 ст. 56 Закону (а.с 5-6).

Враховуючи обставини справи та факт несплати ПАТ «Дрогобицький молочний завод» штрафу у строк, визначений рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.12 за № 93 у справі № 3-01-51/2012, вимоги позивача про стягнення 15 600 грн. пені є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються обставинами справи № 914/3069/14 та п. 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», відповідно до якого абзацами третім - п'ятим частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», на яку також посилався скаржник і якою передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. При цьому, ні нормою ст. 56 Закону, ні положеннями згаданої постанови Вищого господарського суду України не встановлено, що в даний період включається час між датою прийняття рішення судом першої інстанції та датою ухвали про порушення провадження по апеляційній скарзі в апеляційному господарському суді.

Таким чином, позивач підставно нарахував пеню за період з 10.09.13 по 17.10.13, оскільки в цей період розгляд судами справи про визнання недійсним рішення позивача не здійснювався, а відтак і законодавчі підстави для зупинення нарахування пені відсутні.

Стосовно іншого доводу скаржника, то суд апеляційної інстанції вказує про те, що помилкове зазначення судом першої інстанції під час виготовлення повного тексту рішення у даній справі дати отримання відповідачем рішення адміністративної колегії від 18.10.12 (суд зазначив 23.10.14 замість 23.10.12), не впливає на законність прийнятого судового рішення та не є підставою для його скасування чи зміни.

Проаналізувавши вищенаведене, Львівським апеляційним господарським судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що при прийнятті апеляційної скарги до провадження скаржнику було відстрочено сплату судового збору на суму 913,50 грн. до закінчення апеляційного провадження у даній справі.

Відтак, відповідно до п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 № 7, відстрочена сума судового збору в розмірі 913,50 грн. підлягає стягненню з скаржника.

Виходячи з вищенаведеного, Львівський апеляційний господарський суд встановив, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до норм ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 22.10.14 у справі № 914/3069/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу б/н від 10.11.14 ПАТ «Дрогобицький молочний завод» - без задоволення.

2. Стягнути з ПАТ «Дрогобицький молочний завод» (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, 5, ) в доход спеціального фонду Державного бюджету України (МФО банку 825014, Банк ГУДКСУ у Львівській області, УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, , рахунок 2006) 913,50 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

3. Місцевому господарському суду видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний тест постанови складено 15.01.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Данко Л.С.