РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23959/14 14.01.15

за позовом: Комунального підприємства «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, м.Київ,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Юрченка Романа Вікторовича, м.Київ, іпн

про стягнення 6 837,32 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Дугін О.С. - юр.конс.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Комунальне підприємство «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, м.Київ звернулось до господарського суду міста Києва із позовом (з урахуванням заяви №46/20 від 04.12.2014р.) до відповідача, Фізичної особи-підприємця Юрченка Романа Вікторовича, м.Київ про стягнення основного боргу в сумі 5880,07 грн., 3% річних в розмірі 155,62 грн. та інфляційних втрат в сумі 801,63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №385 від 05.12.2012р. про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території в частині оплати експлуатаційних витрат та витрат на вивезення побутових відходів за період з березня 2013р. по вересень 2014р. (включно), що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Відповідач у судове засідання 14.01.2015р., як і в попередні засідання суду, не з'явився, представника не направив, відзиву на позов не надав, своєї правової позиції по суті спору не висловив, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався.

При цьому, за висновками суду, Фізична особа-підприємець Юрченко Роман Вікторович був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду спору виходячи з наступного.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» місце проживання фізичної особи - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 03187, м.Київ, Голосіївський район, м.Київ, вул.Академіка Глушкова, 31, кв.7.

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано, в тому числі, ухвалу від 17.12.2014р.

Наразі, конверт з судовою кореспонденцією було вручено відповідачу 24.12.2014р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням №690.

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Фізичної особи-підприємеця Юрченко Романа Вікторовича, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також наявні докази отримання судової кореспонденції, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

З приводу неявки відповідача у судове засідання господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У ст.69 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Однак, як зазначено вище, господарський суд має право відкласти розгляд справи лише у межах строків, передбачених ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

Наразі, суд наголошує, що двомісячний строк вирішення спору фактично сплив, а отже у суду відсутня можливість відкладення розгляду спору на іншу дату.

Судом також прийнято до уваги, що ухвалою від 17.12.2014р. явка учасників судового процесу у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Одночасно, за висновками суду, з 06.11.2014р. (дата отримання ухвали про порушення провадження відповідно до поштового повідомлення №386) у відповідача було достатньо часу для висловлення своєї позиції з приводу позовних вимог Комунального підприємства «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач участі в процесі розгляду спору не приймав, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені заявником докази, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

В силу норм ч.1 ст.1, ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством

За змістом ст.1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», п.1.7 Методичних рекомендацій щодо участі суб'єктів підприємницької діяльності в утриманні будинків і прибудинкової території, які затверджено Наказом №176 від 05.09.2001р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, суб'єкти підприємницької діяльності, які орендують нежитлові приміщення у житлових будинках, або яким нежитлові приміщення належать на праві власності, крім орендної плати та плати за комунальні послуги за встановленими органами місцевого самоврядування тарифами, приймають участь в загальних для всього житлового будинку експлуатаційних витратах пропорційно загальній площі.

У відповідності до п.1.5 вказаних Методичних рекомендацій всі умови участі суб'єктів підприємницької діяльності у розрахунках за утримання будинку, прибудинкової території та оплати комунальних послуг повинні передбачатись відповідним договором між ними та, зокрема, власником нежилого приміщення або встановленою ним особою.

Згідно із Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені Наказом №76 від 17.05.2005р. Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Як свідчать матеріали справи, 05.12.2012р. між Комунальним підприємством «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (підприємство) та Фізичною особою-підприємцем Юрченком Романом Вікторовичем (орендар) було укладено договір №385 про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого відповідно до п.1.1 є надання підприємством за плату орендарю комунальних послуг (холодне, гаряче водопостачання, центральне опалення і водовідведення) в приміщення загальною площею 47,3 м2, яке знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Монтажників, 101/2, та участь орендаря у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що приміщення загальною площею 47,3 м2, яке знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Монтажників, 101/2, передано відповідачу Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією у користування на підставі договору №259РДА від 05.12.2012р. про передачу майна територіальної громади м.Києва в оренду строком до 04.12.2015р.

Наразі, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України докази дострокового припинення договору №259РДА від 05.12.2012р.

Відповідно до п.п.2.5, 2.7 договору №385 від 05.12.2012р., крім плати за комунальні послуги, орендар сплачує підприємству експлуатаційні витрати в розмірі 64,32 грн. на місяць та витрати на вивезення побутових відходів в розмірі 103,08 грн. за місяць.

Пунктами 5.1, 5.2 укладеного між сторонами правочину визначено строк дії договору з 05.12.2012р. по 31.12.2012р. Дія договору продовжується на наступний строк, якщо жодна зі сторін не попередить іншу сторону про його припинення.

За поясненнями представника позивача, від Фізичної особи-підприємця Юрченко Романа Вікторовича повідомлень про припинення дії договору №385 від 05.12.2012р. не надходило, а отже, останній було пролонговано на підставі п.5.2 правочину.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №385 від 05.12.2012р. як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення між сторонами взаємних цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вказувалось вище, відповідно до п.п.2.5, 2.7 договору №385 від 05.12.2012р., крім плати за комунальні послуги, орендар сплачує підприємству експлуатаційні витрати в розмірі 64,32 грн. на місяць та витрати на вивезення побутових відходів в розмірі 103,08 грн. за місяць.

Наразі, господарський суд зазначає, що специфіка надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території полягає у тому, що у більшій частині не вимагає залучення сторонніх осіб з метою їх виконання (прибирання прибудинкової території, поливання дворів, клумб і газонів, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, тощо) та виконується власними силами особи, що надає послуги.

Також, нормами діючого законодавства та договором №385 від 05.12.2012р. не передбачено обов'язкового складання між виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкової території та особою, що орендує приміщення на відповідній території, будь-яких актів приймання-передачі наданих послуг. При цьому, необхідність оплати експлуатаційних витрат пов'язується законом з площею приміщення, яка займається споживачем послуг.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, у період з березня 2013р. по вересень 2014р. надавались послуги з вивезення побутових відходів та здійснювались експлуатаційні витрати.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що з метою надання послуг на вивезення побутових відходів, участь в оплаті яких відповідач здійснює на підставі договору №385 від 05.12.2012р., Комунальним підприємством «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації з Дочірнім підприємством «Фірма Альтфатер Київ» було укладено договір №103С від 01.04.2008р. про надання послуг на вивезення твердих побутових відходів, великогабаритних відходів.

Представленими до матеріалів справи актами, що були складені на підставі вказаного вище правочину, підтверджується факт надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, великогабаритних відходів у період з березня 2013р. по вересень 2014р. (включно).

Ухвалами від 03.11.2014р., від 19.11.2014р., від 03.12.2014р. та від 17.12.2014р. відповідача було зобов'язано надати заперечення щодо отримання від Комунального підприємства «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації у спірний період послуг за договором №385 від 05.12.2012р.

Проте, відповідачем витребуваних судом заперечень не надано, факт належного виконання позивачем своїх обов'язків за спірним правочином не спростовано.

До того ж, суд зазначає, що ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено порядок пред'явлення споживачем житлово-комунальних послуг претензій щодо їх якості та кількості. Зокрема, вказано, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника.

Наразі, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України докази звернення відповідача у передбаченому чинним законодавством України порядку з претензіями стосовно якості та кількості послуг, що надавались на підставі договору №385 від 05.12.2012р.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що у період з березня 2013р. по вересень 2014р. заявником належним чином виконувались умови договору №385 від 05.12.2012р.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.2.1 договору №385 від 05.12.2012р. орендар щомісячно сплачує підприємству вартість фактично отриманих комунальних послуг згідно виставлених рахунків.

Як вже неодноразово зазначалось, відповідно до п.п.2.5, 2.7 договору №385 від 05.12.2012р. орендар сплачує підприємству експлуатаційні витрати в розмірі 64,32 грн. на місяць та витрати на вивезення побутових відходів в розмірі 103,08 грн. за місяць.

Орендар повинен сплачувати всі платежі, які передбачені договором незалежно від результатів господарської діяльності до 1 числа місяця, наступного за звітним.

Враховуючи наведені вище умови спірного правочину, господарський суд дійшов висновку, що строк оплати експлуатаційних витрат та витрат на вивезення побутових відходів за період з березня 2013р. по вересень 2014р. настав.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача не спростовані, фактична заборгованість відповідача з відшкодування експлуатаційних витрат та витрат на вивезення побутових відходів за період з березня 2013р. по вересень 2014р. (включно) становить 5880,07 грн.

Проте, за висновками суду, наведений позивачем розрахунок є невірним, оскільки заявником безпідставно визначено розмір вартості експлуатаційних витрат з розрахунку 64,33 грн. на місяць, тоді як умовами спірного правочину визначено, що їх ціна становить 64,32 грн.

Одночасно, Комунальним підприємством «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації також необґрунтовано визначено вартість послуг з вивезення побутових відходів у періоди з 01.04.2013р. по 01.05.2013р. (включно) з 01.11.2013р. по 01.05.2014р. (включно) на рівні, що також перевищує визначений у договорі №385 від 05.12.2012р. розмір.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України докази внесення сторонами змін до договору №385 від 05.12.2012р. в частині визначення вартості експлуатаційних витрат та витрат на вивезення побутових відходів.

Після здійснення судом розрахунку вартості вказаних вище витрат з урахуванням їх вартості, яка визначена договором, судом встановлено, що у спірний період відповідачем повинно було бути відшкодовано експлуатаційні витрати в сумі 1426,84 грн. та витрати на вивезення побутових відходів в розмірі 2166,52 грн., що загалом становить 3593,36 грн.

Ухвалами від 03.11.2014р., від 19.11.2014р., від 03.12.2014р. та від 17.12.2014р. відповідача було зобов'язано надати докази повного або частково виконання своїх зобов'язань за договором №385 від 05.12.2012р.

Проте, відповідачем вимог суду виконано не було, факт порушення своїх обов'язків за договором №385 від 05.12.2012р. не спростовано.

При цьому, за висновками суду, з 06.11.2014р. (дата отримання ухвали про порушення провадження відповідно до поштового повідомлення №386) у відповідача було достатньо часу для висловлення своєї позиції по суті спору та надання витребуваних судом документів.

До того ж, суд зазначає, що відповідно п.2.3 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч.1 ст.38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи помилки позивача, що були допущенні під час визначення заборгованості Фізичної особи-підприємця Юрченка Романа Вікторовича за договором №385 від 05.12.2012р., господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації в частині стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню частково, а саме на суму 3593,36 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на положення зазначеної статті, враховуючи порушення відповідачем строків оплати експлуатаційних витрат та витрат на вивезення побутових відходів, Комунальним підприємством «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації за період з 01.04.2013р. по 30.09.2014р. було нараховано 3% річних в сумі 155,62 грн. та інфляційних втрат в розмірі 801,63 грн.

З огляду на часткове задоволення вимог про стягнення основного боргу, після здійснення власного розрахунку, господарський суд дійшов висновку, що з відповідача може бути стягнуто 3% річних в сумі 98,04 грн. та інфляційні втрати в розмірі 464,62 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, виходячи з того, що у матеріалах справи відсутні документи стосовно погашення відповідачем заборгованості з оплати експлуатаційних витрат та витрат на вивезення побутових відходів за період з березня 2013р. по вересень 2014р., з огляду на невірне визначення заявником їх загальної вартості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до Фізичної особи-підприємця Юрченка Романа Вікторовича про стягнення основного боргу в сумі 5880,07 грн., 3% річних в розмірі 155,62 грн. та інфляційних втрат в сумі 801,63 грн. підлягають задоволенню частково на визначені вище суми.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Комунального підприємства «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, м.Київ до Фізичної особи-підприємця Юрченка Романа Вікторовича, м.Київ про стягнення основного боргу в сумі 5880,07 грн., 3% річних в розмірі 155,62 грн. та інфляційних втрат в сумі 801,63 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Юрченка Романа Вікторовича (03187, м.Київ, Голосіївський район, вул.Академіка Глушкова, 31, кв.7 іпн ) на користь Комунального підприємства «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (03110, м.Київ, Солом'янський район, вул.Солом'янська, буд.33, ) основний борг в сумі 3596,36 грн., 3% річних в розмірі 98,04 грн., інфляційні втрати в сумі 464,62 грн. та судовий збір в розмірі 1110,53 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 14.01.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 19.01.2015р.

Суддя М.О.Любченко