ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р. Справа № 920/1227/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Гончар Т. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Вороненка Р.М. (дов. № б/н від 21.01.2015р.)

відповідача - ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги № 105-02/14 від 14.02.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми (вх. № 4227 С/3-10) на рішення господарського суду Сумської області від 02.10.14 у справі № 920/1227/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр Радіо системи", м. Суми

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми

про стягнення 15 361,42 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 02.10.2014р. по справі № 920/1227/14 (суддя Левченко П.І.) позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 15361,42 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

Відповідач з даним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 02.10.2014р. по справі № 920/1227/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне встановлення судом фактичних обставин справи, а також порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.12.2014р. по справі № 920/1227/14 (головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.) апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 22.01.2015р. об 11:00 год.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає доводи скаржника безпідставними і необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків господарського суду, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати Харківського апеляційного господарського суду - Потапенка В.І. від 22.01.2015р., у зв'язку з відпусткою судді Істоміної О.А. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М., суддя Гончар Т.В.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, заслухавши доводи уповноважених представників позивача та відповідача колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2008 року між сторонами укладено договір № 0654 на надання телекомунікаційних послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання надавати телекомунікаційні послуги за кількістю та типом відповідно до замовлення споживача, а відповідач зобов'язався приймати ці послуги та здійснювати їх оплату в порядку та на умовах, визначених договором.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

При цьому, згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Пунктами 3.1.1., 3.1.2. Договору передбачено, що оператор (позивач) зобов'язується надати та виконати обумовлені Договором роботи (забезпечення споживача доступу до телекомунікаційних послуг) у строки, за кількістю та типом відповідно замовлення.

У відповідності до пункту 3.1.5. Договору оператор (позивач) зобов'язаний до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, виставляти споживачу (відповідачу) рахунок-фактуру для оплати вартості послуг. Рахунок-фактура та інші розрахункові документи передаються споживачеві у сервісному центрі оператора.

Умовами договору оператору надано право приймати замовлення на роботи та послуги, які замовляються додатково листом, факсом, E-mail, чи іншими електронними засобами (пункт 3.2.5 Договору).

Вартість робіт та послуг, замовлених споживачем, чи порядок їх встановлення вказано у замовленні. В ціни включено податки (збори), якщо інше не вказано у замовленні. Ціни на роботи та послуги встановлюють на дату їх замовлення (пункти 4.1., 4.2. Договору).

Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено: якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно пункту 5.1 договору, споживач (відповідач) повинен здійснювати оплату послуг не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Повторно розглядаючи справу за наявними у справі документами та додатково поданими сторонами доказами в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням всіх обставин справи колегією суддів з'ясовано, що відповідно до замовлень відповідача на доступ до Інтернет за № 1 від 14.04.2008р. та № 2 від 15.04.2008р. (належним чином засвідчені копії залучені до матеріалів справи), які є додатками до договору № 0654 від 14.04.2008р. та є його невід'ємними частинами, позивачем були надані відповідачу послуги: постійний доступ до мережі Інтернет; реальна фіксована ІР-адреса, встановлено абонентську плату за забезпечення постійного доступу до Інтернет, визначено форму та строки оплати наданих послуг, розмір та строки сплати авансових платежів, тарифи на додаткові роботи та послуги (вказані на веб-сторінках сайту www.rs.net.ua). Крім того, відповідно до цих замовлень споживачу надана можливість узгоджувати та замовляти у оператора додаткові послуги (роботи) по телефону чи електронною поштою.

Матеріалами справи також підтверджується, що в січні 2013 року за замовленням відповідача, яке було подано у відповідності до умов Договору засобами телекомунікаційного зв'язку, за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 була здійснена реєстрація IP-телефона з номером міської ємності 619256, вартість послуг з реєстрації IP-телефона склала 60 грн. Вказане замовлення було подане відповідачем та прийнято позивачем, як то передбачено пунктом 3.2.5. Договору та додатками-замовленнями до нього.

При цьому, зазначене замовлення, а також вартість реєстрації IP-телефона з номером міської ємності 619256, вартість послуг з реєстрації IP-телефона, плата за фіксовану IP-адресу, послуги міського, міжміського та міжнародного зв'язку за номером 619256 включені позивачем до рахунку-фактури № 8583/01 від 31.01.2013р. та сплачені відповідачем 19.02.2013р. разом зі сплатою абонплати за постійне з'єднання з мережею Інтернет, платою за фіксовану IP-адресу, а також разом із сплатою вартості послуг міського, міжміського та міжнародного зв'язку за номером 619256.

Господарським судом першої інстанції також обґрунтовано встановлено, що позивачем в жовтні 2013 року за послугою: телефонна лінія, ідентифікатор підключення 619256, було надано, а відповідачем отримано послуги на загальну суму 17453,65 грн.

Вартість наданих позивачем послуг сплачена відповідачем 02.10.2013р. та 14.10.2013р. частково на суму 500,00 грн. та 1500,00 грн. відповідно. Заборгованість відповідача за отримані послуги складає 15361,42 грн.

Надання послуг з постійного доступу до мережі Інтернет та користування відповідачем телефонною лінією номером міської ємності 619256, наданою йому позивачем за договором про надання телекомунікаційних послуг № 0654 від 14.04.2008 року, підтверджується наданими суду першої інстанції рахунками-фактурами: № 8583/09 від 30.09.2013 року, № 8583/10 від 31.10.2013 року, № 8583/11 від 30.11.2013 року, № 8583/12 від 31.12.2013 року, № 8583/01 від 31.01.2014 року, № 8583/02 від 28.02.2014 року, № 8583/03 від 31.03.2014 року, № 8583/04 від 30.04.2014 року, № 8583/05 від 31.05.2014 року, № 8583/06 від 30.06.2014 року та карткою абонента з нарахуваннями та оплатами (списком-доповненням міжміських телефонних з'єднань абонента ФОП ОСОБА_3).

Окрім цього, на підтвердження надання зазначених послуг та отримання їх відповідачем позивач надав суду апеляційної інстанції в порядку ст. 101 ГПК України рахунки-фактури № 8583/04 від 30.04.2008р., № 8583/05 від 31.05.2008р., № 8583/01 від 31.01.2013р., № 8583/02 від 28.02.2013р., № 8583/03 від 31.03.2013р., № 8583/04 від 30.04.2013р.

Також позивачем надано до матеріалів справи належним чином засвідчену копію заяви ФОП ОСОБА_3 від 30.07.2013р. про замовлення послуги з переадресації вхідних телефонних дзвінків за умовою: відсутності з'єднання с SIP-сервером на телефон 70-51-52. Вказане замовлення виконано позивачем, а вартість цієї послуги включена до всіх подальших рахунків та сплачувалась відповідачем разом з іншими наданими позивачем послугами без заперечень.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства, акти органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і стаття 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про телекомунікації» від 18.11.2003 р. № 1280-IV (зі змінами та доповненнями) телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Згідно статті 32 Закону України «Про телекомунікації» споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право, зокрема, на: вибір оператора, провайдера телекомунікацій; вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; відмову від телекомунікаційних послуг у порядку, встановленому договором про надання телекомунікаційних послуг; інші права, визначені законодавством України та договором про надання телекомунікаційних послуг.

В силу частини 5 статті 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно статті 68 Закону України «Про телекомунікації» розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Згідно пунктів 14, 16 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295 надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ; 2) їх оплати споживачем. Надання послуг здійснюється на замовлення споживача на підставі укладеного договору (далі - Правила).

Пунктом 36 цих Правил споживач зобов'язаний дотримуватися вимог Правил, а також виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги.

Відповідно до пункту 37 Правил за порушення вимог законодавства щодо порядку отримання послуг споживач несе відповідальність згідно із законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги чинного законодавства, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, колегія суддів вважає, що господарський суд з урахуванням наявних у справі доказових матеріалів, дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про те, що телекомунікаційні послуги на суму 17453,65 грн. були надані відповідачу (деталізація телефонних дзвінків по абоненту наявна у справі), сплачені останнім частково на суму 2000,00 грн., а тому у ФОП ОСОБА_3 наявний обов'язок оплатити такі послуги, виходячи з умов Договору та норм чинного законодавства. Сума боргу за отримані відповідачем послуги становить 15361,42 грн., а тому підлягає стягненню на користь позивача у справі. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідачем як суду першої так і апеляційної інстанції не надано.

Твердження заявника апеляційної скарги про те, що послуги, які увійшли до переліку-доповнення міжміських та міжнародних телефонних з'єднань до рахунку № 8583/10 від 31.10.2013р., ним не замовлялись, не звільняють відповідача від оплати їх вартості, оскільки факт замовлення цих послуг підтверджується наявними у справі належними та допустимими доказами, зокрема попереднім узгодженням з оператором шляхом подання відповідачем у січні 2013 року цього замовлення засобами телекомунікаційного зв'язку, сплатою вартості цього замовленого підключення, а також проведенням часткових розрахунків за з'єднання з мережею Інтернет через IP-телефон з номером міської ємності 619256 у 2013 році, про що свідчать наявні у справі належні та допустимі докази, зокрема відповідні рахунки-фактури. Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Враховуючи вищенаведене, послуги по здійсненню міжміських та міжнародних дзвінків у спірному періоді - жовтні 2013 року вважаються судом апеляційної інстанції такими, що отримані відповідачем на умовах договору, оскільки здійснені останнім на підставі відповідних замовлень та шляхом з'єднання з мережею через IP-телефон з номером міської ємності 619256 на суму 17453,65 грн., а тому відповідно мають бути оплачені ФОП ОСОБА_3 з урахуванням вже проведеної ним часткової оплати цих послуг на суму 2000,00 грн.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи відповідача, що викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції по суті спору. Жодних доказів того, що ФОП ОСОБА_3 у спірний період часу IP-телефоном з номером міської ємності 619256 не користувався та вказаний позивачем обсяг послуг не отримував, матеріали справи не містять. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні порушення зобов'язань за Договором № 0654 про надання телекомунікаційних послуг від 14.04.2008 року, зокрема: відсутні докази надання позивачем послуг з порушенням умов договору та відповідного замовлення, а також докази несанкціонованого використання зазначеного телефонного номеру.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, а рішення у справі прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Сумської області від 02.10.2014р. у справі № 920/1227/14 слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 02.10.2014р. у справі № 920/1227/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 26 січня 2015 року.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гончар Т. В.