РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Справа № 902/411/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:
органу ДВС - не з`явився;

позивача - Максименко Ю.Ф.;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Малого приватного підприємства фірма "Альфа-М" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 08.12.14 р. у справі № 902/411/14

за позовом Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М"

до військової частини НОМЕР_1

про стягнення боргу 102 007,89 грн. за договором №261-1 від 20.10.2010р.

орган виконання судового рішення Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 08.12.2014 року у справі № 902/411/14 (суддя Яремчук Ю.О.) в задоволенні скарги № 48/10 від 29.10.2014 року малого приватного підприємства фірма "Альфа-М" на неправомірність дій Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції відмовлено.

Позивач МПП фірма "Альфа-М", не погоджуючись з зазначеною ухвалою, звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення по суті вимог скарги № 48/10 від 29.10.2014 року.

В обгрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує наступне:

- якщо боржником є державний орган, яким військова частина НОМЕР_1 не являється, стягувач звертається із заявою про виконання судового рішення безпосередньо до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;

- виконавча служба на виконання рішення суду відкриває виконавче провадження і виконує стягнення з юридичної особи, якою є військова частина НОМЕР_1 , і тільки у випадку якщо з тих чи інших причин рішення суду про стягнення з юридичної особи, яка фінансується за рахунок державних бюджетних коштів, виконавчою службою не виконано протягом шести місяців, тільки вже після цього виконавча служба, а не стягувач передає документи до Державної казначейської служби України для виконання рішення суду;

- у випадку, коли рішення суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили були видані або ухвалені до набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконавчі документи подаються до органу державної виконавчої служби незалежно від того, чи боржником є державний орган;

- Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ 03.08.2011 року (в редакції від 30.01.2013 року) затвержений не на виконання вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а на виконання вимог част.2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і п. 6 розділу 6 Бюджетного кодексу України;

- дія Порядку поширюється тільки на стягнення за судовими рішеннями у випадку, коли рішення суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили були видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, а рішення по справі № 902/411/14 було прийняте 28.05.2014 року і тому на нього зазначений порядок не поширюється.

Таким чином, на думку скаржника, правові підстави для відмови в задоволенні скарги відсутні; просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення по суті вимог скарги № 48/10 від 29.10.2014 року.

Орган ДВС у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів та вимог скарги, вказавши, що господарський суд Вінницької області при винесенні ухвали правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю з`ясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законну та обгрунтовану ухвалу, а тому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.01.2015 року у справі № 902/411/14 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.01.2015 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 року у справі № 902/411/14 розгляд справи відкладено на 20.01.2015 року в зв`язку із клопотанням МПП "Фірма "Альфа-М" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

20.01.2015 року позивач в судовому засіданні повністю підтримав вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі.

20.01.2015 року відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив. Згідно реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 року ухвалу від 15.01.2015 року направлено Військовій частині НОМЕР_1 16.01.2015 року. Станом на день розгляду апеляційної скарги, 20.01.2015 року поштове повідомлення від Військової частини НОМЕР_1 до апеляційного суду не повернулося.

Відповідно до п.1 розділу 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+1;

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Відповідно до фіскального чеку від 16.01.2015 року, список № 126, ухвала Рівненського апеляційного господарського суду відповідачу Військовій частині НОМЕР_1 була направлена 16.01.2015 року рекомендованим листом, який пересилався між обласними центрами України (Рівне-Вінниця), а тому з урахуванням п.1 розділу 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень датою отримання Військовою частиною НОМЕР_1 даного рекомендованого листа слід вважати 19.01.2015 року.

Відтак, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання 20.01.2015 року.

20.01.2015 року орган ДВС участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив; про причини неявки суд не повідомив. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, остання була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Поскільки ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 05.01.2015 року та від 15.01.2015 року явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача та органу ДВС.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

В квітні 2014 року Мале приватне підприємство Фірма "Альфа-М" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення боргу 102 007, 89 грн. за договором № 261-1 від 20.10.2010 року.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 28.05.2014 року у справі № 902/411/14 задоволено частково позов МПП Фірма "Альфа-М" до військової частини НОМЕР_1 про стягнення боргу.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" 72 504,50 грн. - сума основного первісного зобов`язання без урахування індексу інфляції, 10 157,52 грн. - сума збільшення основного первісного зобов`язання за рахунок індексу інфляції, 8 141,90 грн. - сума 3 % річних, 4 944,26 грн. - сума пені, 1 914,96 грн. витрати зі сплати судового збору.

В решті позову відмовлено.

Повернуто МПП "Фірма "Альфа-М" з Державного бюджету України зайво сплаченого судового збору в розмірі 125,20 грн. згідно платіжного доручення № 8 від 23.03.2014 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.07.2014 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 28.05.2014 року у справі № 902/411/14 повернуто.

13.06.2014 року на виконання рішення господарського суду Вінницької області від 28.05.2014 року у справі № 902/411/14 видано наказ.

Постановою головного державного виконавця Дембіцькою Н.В. від 09.10.2014 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 902/411/14, виданого 13.06.2014 року.

04.11.2014 року МПП Фірма "Альфа-М" звернулося до господарського суду Вінницької області з скаргою на неправомірність дій Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції та про зобов`язання вчинити дії.

В обгрунтування вказаного клопотання, МПП Фірма "Альфа-М" вказує наступне:

- постановою ВП № 45003775 від 09.10.2014 року Замостянський ВДВС відмовив у відкритті виконавчого провадження за заявою стягувача № 35/9 від 29.09.2014 року та повернув наказ від 13.06.2014 року по справі № 902/411/14 без виконання;

- дії Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції суперечать п.1 ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", згідно якої виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених ним Законом. Отже, позивач вважає, що виконання судових рішень про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи, якою є відповідач, здійснюється саме виконавчою службою згідно Закону України "Про виконавче провадження" але з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- Замостянський ВДВС при винесенні вказаної постанови не врахував приписи ч.3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою КМУ від 03.09.2014 р. № 440, відповідно до яких рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Відмова у відкритті виконавчого провадження та повернення наказу від 13.06.2014 року у справі № 902/411/14 без виконання слугувало підставою для звернення позивача із скаргою № 48/10 від 29.10.2014 року на неправомірність дій Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

При прийнятті рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Відповідно до част.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ встановлюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (надалі - Порядок).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до п.1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», цей закон набирає чинності з 01.01.2013 року.

Виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення (п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, рішення господарського суду Вінницької області у справі № 902/411/14 було прийнято 28.05.2014 року та, відповідно, набрало законної сили 12.06.2014 року.

13.06.2014 року на виконання рішення господарського суду Вінницької області від 28.05.2014 року у справі № 902/411/14 видано наказ.

Відтак, на підставі п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» норми останнього не поширюють свою дію на рішення господарського суду Вінницької області від 28.05.2014 року у справі № 902/411/14, яке набрало законної сили 12.06.2014 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - 01.01.2013р.

Водночас, відповідно до п.3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній;

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред`являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред`явлення виконавчих документів перериваються в разі пред`явлення їх до виконання, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів в установленому порядку.

Пропущені строки пред`явлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку, а рішень про стягнення коштів, прийнятих державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати.

Згідно п.24 Порядку, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 порядку.

Відповідно до част.3 ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України», організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Згідно част.1 ст.15 Закону України «Про Збройні Сили України», фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою і фінансується виключно з державного бюджету.

Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» встановлено механізм здійснення виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, відповідно до якого стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а не органами Державної виконавчої служби України.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що Замостянським ВДВС при винесенні постанови не враховано приписи част.3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою КМУ від 03.09.2014 року № 440, відповідно до яких рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості, з огляду на п.2 Порядку від 03.09.2014 року № 440, згідно якого у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні, зокрема, рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" суб`єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Таким чином, правові підстави для задоволення заяви позивача про незаконність постанови Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.10.2014 року № ВП 45003755 відсутні.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, документально необгрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді справи. Ухвала господарського суду Вінницької області у даній справі ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 08.12.2014 року у справі № 902/411/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Малого приватного підприємства фірма "Альфа-М" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Вінницької області від 08.12.14 р. у справі № 902/411/14 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.