ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Справа № 911/2525/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П. - головуючого (доповідач),
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 18.11.2014
у справігосподарського суду Київської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна"
до1. Головного управління Держземагенства в Київській області 2. Яготинської районної державної адміністрації Київської області
провизнання відмови незаконною та визнання додаткової угоди укладеною
за участю представників:

позивача: не з'явився,

відповідачів 1-2: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Нова Україна" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Головного управління Держземагенства в Київській області та Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання відмови незаконною та визнання додаткової угоди укладеною, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач маючи статус орендодавця, не заявив заперечень проти поновлення строку договору оренди, а також не видав наказу про поновлення та/або внесення змін до договорів оренди земельної ділянки разом з додатковими угодами (договорами в новій редакції), з посиланням на положення ст. 13 Конституції України, ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 27, 33 Закону України "Про оренду землі", п.1.2.2., п.2.17. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 №6 та умови договору оренди від 26.04.2013.

Рішенням господарського суду Київської області від 22.09.2014 у справі №911/2525/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2014, у задоволенні позову відмовлено.

Судом також відмовлено в задоволенні клопотання позивача, в якому останній просить вийти за межі позовних вимог та визнати право позивача на користування земельної ділянкою, із зазначенням, що позивач не обмежений правом на звернення до суду з іншим позовом в загальному порядку.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою, ТОВ "Нова Україна" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи скаргу порушенням судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що 22.05.2012 між Яготинською РДА (орендодавець) та ТОВ "Нова Україна" (орендар) було укладено договір оренди землі кадастровий номер: 325582100:01:004:0068 (далі - договір), відповідно до якого, орендодавець передав (згідно розпоряджень Яготинської РДА від 02.08.2011 №518 та 18.06.2012 №169), а орендар прийняв у строкове, платне користування земельну ділянку №2 площею 44,4864 га, в т.ч. рілля - 44,4864 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту в адміністративних межах Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області.

Договір зареєстровано в книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі Яготинського району Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.11.2012 за №01834, що в силу вимог ст. 18 Закону України "Про оренду землі" свідчить про набрання чинності договору оренди землі з 01.11.2012.

Відповідно до п. 8 договору останній укладено на 1 рік. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

26.04.2013 позивач звернувся до ГУ Держземагенства у Київській області (як до правонаступника Яготинської РДА у сфері питань оренди земель) з клопотанням про поновлення договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності №36, відповідно до якого позивач просив поновити 23 договори оренди, які вказані у зазначеному клопотанні, в тому числі й договір від 22.05.2012.

Листом №07-03/8523 від 21.05.2013 ГУ Держземагенства у Київській області позивача було повідомлено про те, що в поданих останнім копіях договорів оренди земельних ділянок відсутні підпис та відбиток печатки особи, яка провела державну реєстрацію земельних ділянок, а розгляд питання стосовно надання дозволу на поновлення договору оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, у відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", буде можливий після надання позивачем проектів додаткових угод на поновлення договорів оренди.

01.11.2013 позивачем було надіслано відповідачу- 1 повторне клопотання про поновлення договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності №172 із долученням 23-х додаткових угод на 207 аркушах. Зазначений лист був отриманий ГУ Держземагенства у Київській області 04.11.2013 за вх. №08-4-24-83.

Листом №08-03/10092 від 08.11.2013 ГУ Держземагенства у Київській області повідомило позивача, що питання позивача щодо укладання договорів оренди на новий строк можливо вирішити лише після надання проекту відведення земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, своє рішення мотивував тим, що оскільки позивач звернувся до відповідача-1, як правонаступника відповідача-2, з листом про поновлення строку дії зазначеного договору оренди, але в порушення ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не додав проект додаткової угоди, що перешкодило відповідачу-1 розглянути даний лист, а з повторним клопотанням звернувся до відповідача-1 та надав проект додаткової угоди лише 04.11.2013, тобто з порушенням строків, встановлених ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору, підстави для задоволення позову відсутні.

Розглядаючи касаційну скаргу та перевіряючи юридичну оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом 1-ї і 2-ї інстанції норм матеріального та процесуального права у відповідності до приписів ст. 111-5, 111-7 ГПК України, касаційна інстанція вважає за необхідне зазначити, що обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права й обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

На думку колегії прийняті у справі рішення та постанова відповідають цим вимогам.

Відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч.1). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч.2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.5). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч.6). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч.7). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч.8). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.9). У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч.10).

Таким чином із приписів вказаної норми вбачається, що договір оренди земельної ділянки підлягає поновленню (укладання додаткової угоди) без прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування при умові, якщо орендар земельної ділянки у строк, який встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, звернувся із клопотанням до орендодавця про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди.

Як встановлено господарським судом першої та апеляційної інстанції, згідно змісту клопотання позивача про поновлення договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності №36 від 26.04.2013, до нього не додано проектів додаткових угод до договорів оренди землі, які є предметом зазначеного клопотання, в тому числі спірного договору, що свідчить про невідповідність такого клопотання вимогам ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Про зазначене також вказував відповідач 1 у листі 07-03/8523 від 21.05.2013, надісланому за результатами розгляду наведеного клопотання. Факт того, що до клопотання не було надано проекту додаткової угоди також не заперечується позивачем.

Крім того судом встановлено, що покладене в основу обґрунтування заявленої вимоги повторне клопотання позивача про поновлення договорів оренди земельних ділянок сільського призначення державної власності №172 із долученням 23-х додаткових угод на 207 аркушах, було надіслано відповідачу-1 лише 01.11.2013 та отримане останнім 04.11.2013 за вх. №08-4-24-83, тобто після спливу встановлених як п.8 договору, так і ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" строків на звернення із зазначеним клопотанням.

Із встановлених судами обставин справи вбачається, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, стосуються укладення додаткової угоди у період до спливу строку договору оренди землі.

Таким чином, оскільки вперше позивач звернувся до відповідача-1, як правонаступника орендодавця, до спливу строку договору оренди, однак у порушення наведеної норми права без проекту додаткової угоди, а повторно з таким клопотанням та проектом додаткової угоди звернувся вже після спливу строку договору оренди землі, тобто з порушенням визначених вказаною вище нормою строків, а докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, стосуються укладення додаткової угоди на умовах, що мали місце саме до спливу строку договору оренди землі, то суди дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання укладеною додаткової угоди до договору від 22.05.2012 в редакції позивача з цих мотивів, а відтак відсутні правові підстави вважати, що судові рішення прийнято з порушенням вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Стосовно вимоги позивача про визнання незаконними відмови та наявного зволікання відповідача - 1 в укладенні додаткової угоди до спірного договору колегія зазначає, що перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплено ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, якими визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання і споживачів, та якими не передбачено такого способу захисту, як визнання незаконними відмови та наявного зволікання відповідача - 1 в укладенні додаткової угоди до спірного договору, що по суті є вимогою про встановлення юридичних фактів, що можуть встановлюватися лише, як елементи оцінки фактичних обставин справи при розгляді господарськими судами спору про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином,оскільки вимога позивача про визнаннянезаконними відмови та наявного зволікання відповідача 1 в укладенні додаткової угоди до спірного договору з підстав ч. 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не відповідають встановленим діючим законодавством України способам захисту порушених прав, колегія суддів також погоджується з висновками судів про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Що ж до вимог позивача до відповідача - 2, який до того ж на момент виникнення спору не є відповідно до приписів законодавства орендодавцем, то колегія погоджується з висновком суду попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача - 2, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення або оспорювання відповідачем -2 прав і охоронюваних законом інтересів позивача в розрізі заявлених позовних вимог, які підлягають захисту в судовому порядку.

Разом з тим колегія критично ставиться до неприйняття судом попередніх інстанцій до уваги посилання позивача на факт продовження користування ним земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і відсутність заперечень відповідача - 1 у поновленні спірного договору оренди, що в силу положень ч. 6,7 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є підставою вважати договір поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, з огляду на:

- наявні у справі листи відповідача -1 від 21.05.2013 №07-03/8523 та від 08.11.2013 №08-03/10092, які не містять прямої відмови орендодавця від продовження дії договору оренди землі та укладання додаткової угоди про це;

- відсутність у матеріалах справи направленого протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди листа-повідомлення відповідача-1 про заперечення у поновленні спірного договору оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі";

- помилковість твердження суду, що положення ч. 6, 7 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" слід тлумачити у сукупності з положеннями усієї статті, в тому числі її імперативних приписів щодо реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 1, 2 ст. 33 Закону), оскільки застосування ч. 6,7 ст. 33 Закону не збігається із застосуванням ч.1, 2 ст. 33 Закону в силу врегулювання ними правовідносини сторін за договором оренди на різних стадіях його виконання.

Натомість, враховуючи, що такі недоліки не призвели до прийняття неправильних по суті спору судових рішень, та зважаючи на відсутність порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, котрі встановлюють правила доказування, розподілу обов'язків доказування, належності й припустимості доказів, порядку збирання і дослідження доказів, колегія вважає оскаржувані судові рішення такими, що відповідають чинному законодавству України та обставинам справи, отже і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 у справі №911/2525/14 залишити без змін.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: Г.М. Мачульського

В.І. Шаргало