ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Справа № 911/5051/14

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Н'ЮСАЙНС РІЕЛ ІСТЕЙТ ЛТД",

23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Гайсин, вул. Станційна, буд. 6, корп. А

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДАГРОПОСТАЧ-61",

08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, буд. 6-А

про стягнення 621 660,64 грн.

за участю представників:

позивача - 1) Прудиус Т.Ю. (довіреність від 16.12.2014, б/н);

2) Пап'юк Г.О. (довіреність від 01.12.2013, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Н'ЮСАЙНС РІЕЛ ІСТЕЙТ ЛТД" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДАГРОПОСТАЧ-61" (далі - відповідач) про стягнення 621 660,64 грн., з яких: 437 750,00 грн. основного боргу, 60 645,52 грн. пені, 30 642,50 грн. штрафу, 40 191,12 грн. відсотків річних та 52 431,50 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки від 18.03.2014 № ПО180314.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.11.2014 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.12.2014.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 28266/14 від 16.12.2014) позивачем подано до матеріалів справи документи на виконання вимог ухвали суду від 26.11.2014.

У судове засідання 16.12.2014 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, розгляд справи відкладено на 13.01.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 29384/14 від 30.12.2014, вх. № 499/15 від 13.01.2015) позивачем подано до матеріалів справи додаткові докази.

У судовому засіданні 13.01.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, явку представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Неподання відзиву на позовну заяву і нез'явлення у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.01.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Н'ЮСАЙНС РІЕЛ ІСТЕЙТ ЛТД" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДАГРОПОСТАЧ-61" (далі - покупець) укладено договір поставки від 18.03.2014 № ПО180314 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату (пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 1.2. Договору, предметом Договору є товар для відгодівлі тварин (далі - товар), перелік і найменування якого зазначається у видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну окрему партію товару.

Відповідно до пункту 3.7. Договору, покупець набуває права власності на товар і несе всі ризики знищення й ушкодження товару, а також усі витрати по товару з моменту передачі товару, що підтверджується підписаними сторонами видатковими або товарно-транспортними накладними.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що покупець зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок постачальника вартість відповідної партії товару протягом 30 календарних днів з дати поставки товару та підписання сторонами видаткових накладних, за умови, що загальна вартість поставленого товару не буде перевищувати 500 000,00 грн.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014, але, в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами зобов'язань за ним (пункт 9.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на виконання умов Договору, поставив відповідачу товар на суму 462 750,00 грн., що підтверджується наданими в матеріали справи видатковими накладними, що підписані уповноваженими представниками сторін обох сторін: від 19.03.2014 № 603 на суму 31 800,00 грн., від 19.03.2014 № 604 на суму 275 100,00 грн., від 20.03.2014 № 623 на суму 102 850,00 грн., від 17.04.2014 № 905 на суму 53 000,00 грн., а відповідач вказаний товар отримав.

Підписи уповноважених представників сторін на видаткових накладних скріплені відбитками печаток та штампів обох сторін, що оцінюється судом як підтвердження юридичною особою - відповідачем, фактів вчинення господарських операцій з поставок товару. До матеріалів справи долучені копії зазначених видаткових накладних.

До матеріалів справи позивачем також додано рахунки, що виставлені позивачем відповідачу для оплати товару за спірними видатковими накладними: від 18.03.2014 № 612 на суму 409 750,00 грн. та від 16.04.2014 № 902 на суму 53 000,00 грн., на підставі яких відповідачем здійснювались часткові оплати за Договором.

Як докази поставки товару позивачем також надано до матеріалів справи товарно-транспорті накладні, що підписані представниками обох сторін та скріплені відбитками печаток і штампів підприємств: від 19.03.2014 № Р604, від 19.03.2014 № Р603, від 20.03.2014 № Р623 та від 17.04.2014 № Р905.

Крім того, на підтвердження позовних вимог, позивачем надано в матеріали справи копії податкових накладних, що складені ним на господарські операції з поставок товару за спірними видатковими накладними, реєстри виданих та отриманих податкових накладних та квитанції на підтвердження передачі їх до органів Державної податкової служби України.

Податкові накладні, що надані позивачем, складено у період дії Податкового кодексу України, відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7. статті 201 якого платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зважаючи не викладене, судом оцінюються податкові накладні, що складені позивачем, як докази того, що позивачем відображені господарські операції за спірними видатковими накладними у своїх податкових зобов'язаннях.

На підтвердження наявності заборгованості, до матеріалів справи надано довідку від 30.12.2014 № 56-3-1-00/1502 з банківської установи, в якій відкрито поточний рахунок позивача, що засвідчена підписом уповноваженої особи банку та скріплена відбитком його печатки, за період з 19.03.2014 до 30.12.2014, відповідно до якої судом встановлено наявність часткових оплат за спірними видатковими накладними у розмірі 25 000,00 грн.

Відтак, враховуючи часткову оплату, заборгованість відповідача перед позивачем складає 437 750,00 грн.

Товар відповідачем прийнято, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Докази повної оплати товару за вищезазначеними видатковими накладними у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36 Господарського процесуального кодексу України господарським судом взято до уваги у якості письмових доказів: зазначені вище видаткові накладні - у якості письмових доказів передачі товару позивачем та прийняття товару уповноваженою особою відповідача, банківську довідку - у якості письмового доказу для встановлення суми коштів, що сплачена відповідачем позивачу за спірними видатковими накладними і, відповідно, наявності заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Товар відповідачем прийнято, що підтверджується вищезазначеними судом доказами, матеріали справи не містять доказів заперечень відповідача при отриманні товару щодо неналежності виконання позивачем зобов'язань з поставки товару за Договором.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів, з огляду на те, що вони підписані уповноваженими на те особами, вбачається наявність у відповідача грошового зобов'язання перед позивачем, строк виконання якого настав і яке відповідачем не виконане.

На підставі аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, дослідження матеріалів та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 437 750,00 грн. основного боргу, є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а, відтак, підлягає задоволенню.

Позивач, на підставі пункту 6.3.1. Договору, заявляє до стягнення з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, яка за розрахунком позивача складає 60 645,52 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання. Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" вiд 22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Пунктом 6.7. Договору встановлено, що неустойка (пеня, штраф) нараховується протягом 3 років з дня, наступного за днем порушення стороною свого обов'язку.

Відтак, Договором продовжено період нарахування штрафних санкцій до 3 років.

Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, умови Договору та обставини справи, судом перевірено правильність розрахунку пені, що наданий позивачем у розмірі 60 645,52 грн. та встановлено, що вказана позовна вимога нарахована надмірно, вірний розмір пені складає 57 199,35 грн., а вимога у частині стягнення пені у розмірі 3 446,17 грн. задоволенню не підлягає.

Також позивач заявляє до стягнення з відповідача 30 642,50 грн. штрафу, керуючись пунктом 6.2.2. Договору, яким встановлено, що за порушення умов оплати товару понад 5 робочих днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 7 % від вартості неоплаченого товару.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафу вбачається, що позивачем визначено штраф у розмірі 30 642,50 грн. (437 750,00*7 %), що обґрунтовано та арифметично вірне, у зв'язку з чим, вказана позовна вимога підлягає задоволенню в розмірі, що заявлений позивачем.

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, позивач, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, заявляє до стягнення відсотки річних у розмірі 40 191,12 грн. та інфляційні втрати у розмірі 52 431,50 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 6.4. Договору сторони дійшли згоди щодо розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, і встановили її в розмірі 15 % річних.

Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, умови Договору та обставини справи, судом перевірено правильність розрахунку відсотків річних, що наданий позивачем у розмірі 40 191,12 грн. та встановлено, що вказана позовна вимога нарахована надмірно, вірний розмір відсотків річних складає 37 885,75 грн., а вимога у частині стягнення відсотків річних у розмірі 2 305,37 грн. задоволенню не підлягає.

Також, суд здійснив перерахунок розміру інфляційних втрат та з'ясував, що розмір інфляційних втрат за період, що визначений позивачем, є більшим, ніж заявлено позивачем.

Оскільки, відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, суд не може виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі, що заявлений позивачем - 52 431,50 грн.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 12 433,21 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДАГРОПОСТАЧ-61" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, буд. 6-А, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Н'ЮСАЙНС РІЕЛ ІСТЕЙТ ЛТД" (23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Гайсин, вул. Станційна, буд. 6, корп. А, ідентифікаційний ) 437 750 (чотириста тридцять сім тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп. основної заборгованості, 57 199 (п'ятдесят сім тисяч сто дев'яносто дев'ять) грн. 35 коп. пені, 30 642 (тридцять тисяч шістсот сорок дві) грн. 50 коп. штрафу, 37 885 (тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 75 коп. відсотків річних, 52 431 (п'ятдесят дві тисячі чотириста тридцять одна) грн. 50 коп. інфляційних втрат та 12 328 (дванадцять тисяч триста двадцять вісім) грн. 09 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 17.01.2015.

Суддя С.О. Саванчук