РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26542/14 14.01.15
За позовом Військового прокурора Черкаського гарнізону

в інтересах Державної служби України з надзвичайних ситуацій в особі Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг»

про стягнення 12065,40 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від ДСУНС - Жукова О.М. (представник за довіреністю);

від прокуратури - Тимко В.В. (посвідчення № 025591).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військовий прокурор Черкаського гарнізону звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою в інтересах Державної служби України з надзвичайних ситуацій в особі Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (далі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 151 від 22.09.2008.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати послуг.

14.01.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли пояснення щодо сплати відповідачем основної суми заборгованості, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 1000,38 грн., три проценти річних в сумі 121,46 грн. та інфляційні в сумі 681,16 коп. за порушення останнім грошового зобов'язання.

У судове засідання 14.01.2014 представники позивача та відповідача не з'явився, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення їх про призначення справи до розгляду в засіданнях суду, про час і місце їх проведення, оскільки ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача згідно з відомостями, наведеними у ЄДРЮО та ФОП та у матеріалах справи. А відтак, будь-які несприятливі наслідки неявки повноважних представників у судові засідання покладаються на сторони.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

22.09.2008 між Позивачем, як аварійно-рятувальною службою, та Відповідачем, як об'єктом, укладено Договір № 151 на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій (далі - Договір).

Зазначений Договір укладено на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1214 від 04.08.2000 «Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами», розпорядження Кабінету Міністрів України № 589-р від 02.10.2003 «Деякі питання обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами» та Порядку обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, затвердженого наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від Чорнобильської катастрофи № 440 від 17.11.2003.

Відповідно до Розділу 1 Договору, предметом Договору є організація та здійснення аварійно-рятувальною службою аварійно-рятувального обслуговування об'єкта з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об'єкті надзвичайної ситуації, а також профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об'єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об'єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій.

У Розділі 4 Договору сторони погодили вартість обслуговування і порядок розрахунку за Договором.

Так, вартість функціонування структурних підрозділів аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 1 оперативної одиниці складає 10,5 % від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта (9773,75 грн.), а саме 1026,24 грн. на місяць.

Плата за обслуговування об'єкта аварійно-рятувальною службою здійснюється щомісячним перерахуванням коштів у визначені строки згідно з наданим рахунком.

Відповідно до п. 5.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором, аварійно-рятувальна служба та об'єкт несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно п.п. 6.1, 6.2 Договору, Договір вступає в силу з 01.10.2008 та може бути припинений у разі виключення об'єкта з переліку об'єктів, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, а також зникнення причин, які зумовлюють небезпеку виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань в частині своєчасної оплати наданих за Договором послуг, за останнім утворилася заборгованість за листопад 2011 року, жовтень - грудень 2012 року, грудень 2013 року - травень 2014 року, яка в сукупності складає 10262,40 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 26.06.2014 Позивачем на адресу Відповідача направлено лист-вимогу № 260 від 05.06.2014 про необхідність сплати заборгованості із долученими до нього рахунками за обслуговування за листопад 2011 року, жовтень - грудень 2012 року, грудень 2013 року - травень 2014 року (повідомлення про вручення від 26.06.2014). Зазначену вимогу Відповідачем залишено без відповіді та задоволення.

На підставі викладеного Позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Оцінивши подані Позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт існування заборгованості Відповідача перед Позивачем підтверджений наявними у матеріалах справи доказами, а саме рахунками №№ 151 від 01.11.2011, 01.10.2012, 01.11.2012, 01.12.2012, 01.12.2013, 01.01.2014, 01.02.2014, 01.03.2014, 01.04.2014, 01.05.2014 та Відповідачем не заперечується.

Крім того, як вбачається з виписки по рахунках Відповідача від 06.01.2015 та листа № 21 від 12.01.2015, адресованого Позивачеві, 02.01.2015 Відповідачем на користь останнього сплачено заборгованість за Договором за листопад 2011 року, жовтень-грудень 2012 року, грудень 2013 року та 2014 рік, загальною сумою 17446,08 грн., в зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення заборгованості за Договором за листопад 2011 року, жовтень - грудень 2012 року, грудень 2013 року - травень 2014 року в сумі 10262,40 грн., підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з п. 4.2. Договору, плата за обслуговування об'єкта аварійно-рятувальною службою здійснюється щомісячним перерахуванням коштів у визначені строки згідно з наданим рахунком.

Положеннями ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, вимога про необхідність сплати заборгованості направлена Позивачем на адресу Відповідача 26.06.2014, та отримана останнім в той же день.

Таким чином, кінцевий термін виконання Відповідачем вимоги - 03.07.2014, а відтак, виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені, інфляційних та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за порушення терміну оплати об'єкт сплачує аварійно-рятувальній службі пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми оплати за кожен день прострочення відповідно до вимог чинного законодавства.

У той же час, суд приймає до уваги положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996, відповідно до якої розмір пені, передбачений статтею 1 Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши доданий Позивачем у позові розрахунок вищевказаних санкцій, відповідно до якого розмір пені складає 1000,38 грн., інфляційні втрати - 681,16 грн., трьох відсотків річних - 121,46 грн., суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та арифметичну неточність, у зв'язку з чим вважає за необхідне здійснити власний розрахунок штрафних санкцій.

Дата, коли мав бути сплачений платіжРозмір платежу, що мав бути сплачений (сума, грн.)Розмір сплаченого платежу (сума, грн.)Залишок несплаченого платежу (сума, грн.)Період прострочення, з (дата) - по (дата)Пеня на підставі п. 8.1 ДоговоруНараховані втрати від інфляції (сума, грн.)Нараховані 3% річних (сума, грн.)
03.07.201410262,40--04.07.14-24.11.141000,38889,08121,46

У той же час, враховуючи, що заявлена Позивачем сума інфляційних складає 681,16 грн., суд вважає за належне стягнути з Відповідача 1000,38 грн. пені, 681,16 грн. інфляційних та 121,46 грн. трьох відсотків річних.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Оскільки позов подано прокурором, якій звільнений від сплати судового збору на підставі п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи приписи ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення 10262,40 (десяти тисяч двохсот шістдесяти двох) грн. 40 коп. заборгованості.

У решті позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4; ідентифікаційний код 34430873) на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (18007, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 4; ідентифікаційний код 25576385) 1000 (одну тисячу) грн. 38 коп. пені, 681 (шістсот вісімдесят одну) грн. 16 коп. інфляційних, 121 (сто двадцять одну) грн. 46 коп. трьох відсотків річних та 1430 (одну тисячу чотириста тридцять) грн. 01 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.01.2015

Суддя Сташків Р.Б.