РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24944/14 14.01.15
За позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ПРІМУМ"

та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бі-2-Бі Лізинг"

про визнання векселів недійсними

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

Від позивача Глухенька Я.В. (дов. від 23.05.2014)

Брагінський П.О (дов. від 08.01.2014)

Від відповідача-1 не з'явився

Від відповідача-2 Хасін І.Б. (дов. від 31.10.2014)

В судовому засіданні 14.01.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Обставини справи:

11.11.2014 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ПРІМУМ" (надалі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бі-2-Бі Лізинг" (надалі - відповідач-2) про визнання векселів недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що векселі видані з порушенням встановленого чинним законодавством порядку, а тому мають бути визнані недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2014 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/24944/14, розгляд справи призначено на 01.12.2014.

24.11.2014 представник відповідача-2 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву.

28.11.2014 представник відповідача-2 через канцелярію суду подав додаткові пояснення.

В судове засідання, призначене на 01.12.2014, представники позивача та відповідача-2 з'явились.

В судове засідання, призначене на 01.12.2014, не з'явився представник відповідача-1, причин неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду від 01.12.2014 розгляд справи № 910/24944/14 було відкладено на 22.12.2014.

В судове засідання, призначене на 22.12.2014 з'явились представники позивача, та відповідача-1.

Представник позивача заявив клопотання про призначення експертизи, розгляд якого суд відклав.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 22.12.2014 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду від 22.12.2014 розгляд справи № 910/24944/14 було відкладено на 14.01.2015.

В судове засідання, призначене на 14.01.2015 з'явились представники позивача, та відповідача-1.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 14.01.2015 не з'явився.

В судовому засіданні розглянуто заяву позивача про зміну предмету позову.

Предметом позову є визнання недійсним 4-х простих векселів, виданих ТОВ «Фірма «Прімум». Підставою позову є невідповідність підпису директора ТОВ «Фірма «Прімум» на векселях зразку його підпису на банківських картках.

Після порушення провадження у справі позивачем подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивач просить визнати недійсними авалі, вчинені на векселях ПАТ «Банк «Контракт», посилаючись на те, що його посадові особи (голова правління та головний бухгалтер) не вчиняли ці авалі.

Відповідно до Глави IV Унфікованого закону про переказні векселі та прості векселі аваль є вексельною порукою. Згідно ст. 32 Уніфікованого закону зобов'язання аваліста є дійсним навіть у тому разі, якщо те зобов'язання, яке він забезпечував, виявиться недійсним з будь-якої іншої причини, ніж дефект форми.

Таким чином, правочин з вчинення авалю є окремим від векселю правочином.

Отже, подавши заяву про зміну предмету спору, позивач змінив одночасно підставу позову.

Пунктом 4 ст. 22 ГПК України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі засобами захисту права, які визначені, наприклад, у ст.16 ЦК України. Під засобами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 22 ГПК України, одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається.

Згідно з п. 2 Інформаційного листа Вищий господарський суд України у від 02.06.2006 року № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році», відповідно до якого за змістом зазначеної норми ГПК України зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива. Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, господарський суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Як неодноразово наголошував в своїх роз'ясненнях Вищих господарський суд України, під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявления ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві - така дія кваліфікується як зміна предмета позову.

Так, у п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову.

В п. 3.11. цієї постанови Пленум ВГСУ роз'яснив, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Таким чином, заява ПАТ «Банк «Контракт» про зміну предмету позову не підлягає прийняттю, оскільки нею, всупереч ст. 22 ГПК України, одночасно змінено підставу та предмет позову.

В судовому засіданні розглянуто клопотання позивача про призначення судової експертизи та витребування доказів та відмовив в їх задоволенні з наступних підстав.

Клопотання позивача, обґрунтовано тим, що для встановлення достовірності підпису Козирева М.М. , Комісаренко А.В. та Лаврінчука А.П. необхідно провести судово-почеркознавчу експертизу.

Разом з тим, судом встановлено, що вимоги про визнання недійсності ґрунтується на твердженні Позивача, що Козирев М.М. не підписував оспорюванні векселі при цьому дійсність підписів та повноважень Комісаренко А.В. та Лаврінчука А.П. під сумнів не ставиться.

Щодо підпису Козирева М.М., в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява від 21.11.2014 Козирєва М.М., де останній підтверджує , що саме він підписував оспорюванні векселі.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання про призначення експертизи та відмовляє в його задоволенні.

Клопотання про витребування доказів ґрунтується на тому, що витребувані документи необхідні для проведення судової експертизи, суд відмовив в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи таким чином необхідність у вказаних документах відпала.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2013 Ттовариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ПРІМУМ» (далі за текстом - «Відповідач 1») видало Товариству з обмеженою відповідальністю «Бі-2-Бі Лізинг» (далі за текстом - «Відповідач 2») простий вексель АА №2136304 номіналом 2 014 882,02 грн., (далі за текстом - «Вексель 1»), що містить аваль від імені ПАТ Банк «Контракт» від 17.05.2013 року (далі за текстом - «Позивач»).

01.04.2013 Відповідач 1 видав Відповідачу 2 простий вексель АА №2136305 номіналом 1 418 536,06 грн. (далі за текстом - «Вексель 2»), що містить аваль від імені Позивача від 03.04.2013.

02.04.2013 Відповідач 1 видав Відповідачу 2 простий вексель АА №213606 номіналом 251 274,50 грн. (далі за текстом - «Вексель 3»), що містить аваль від імені Позивача від 03.04.2013р.

02.04.2013 Відповідач 1 видав Відповідачу 2 простий вексель АА №213607 номіналом 2 184 995,94 грн. (далі за текстом - «Вексель 4»), що містить аваль від імені Позивача від 03.04.2013 р.

Векселі 1, 2 та 4 було опротестовано та на підставі протестів нотаріусом було вчинено виконавчі написи. На підставі вчинених виконавчих написів Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито відповідні виконавчі провадження.

Позивач вважає, що векселі видані з порушенням встановленого чинним законодавством порядку, а тому мають бути визнані недійсними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є авалістом за простими векселями, що підтверджується написами на самих векселях. Як вбачається з позову, єдиною підставою для визнання векселів недійсними позивач визначив невідповідність підпису особи, яка підписала векселі, її підпису у картці, що надавалася позивачу.

Разом з тим, позивач не надає суду картку зі зразком підпису, на яку посилається, що свідчить про штучність позовних вимог.

Згідно п. 4.6. Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 16 грудня 2002 № 508 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2003 за № 174/7495, векселі подаються в банк для авалювання пред'явником - позичальником або іншою особою (векселедержателем) разом із реєстром пред'явлених до авалювання векселів не менше ніж у двох примірниках (зразок форми реєстру наведений у додатку 4 до цього Положення). Векселі в реєстрі, як правило, розташовуються в порядку настання строків платежу, починаючи з найближчого. Під час прийняття реестру банк перевіряє відповідність даних пред'явника і реквізитів векселів. Реєстр з неправильними даними повертається пред'явнику-позичальнику або іншій особі (векселедержателю) для переоформлення.

Отже, позивач перед авалюванням зобов'язаний був перевірити відповідність даних про заявника, підписів та печатки.

Позивач не тільки авалював векселі шляхом проставлення на них відповідної відмітки, він підписав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Прімум» в особі директора Козирева М.М. договори про надання авалю, копії яких додаються. Підпис директора скріплено печаткою.

Вказані договори було укладено позивачем на підставі Протоколів засідання кредитного комітету, копії яких містяться в матеріалах справи. Як вбачається з цих протоколів, рішення про авалювання векселів було прийнято одноголосно за результатами розгляду заяви про авалювання та аналізу наданих документів.

При здійсненні авалю було складено Реєстри пред'явлених до авалювання векселів, копії яких додаються. Ці Реєстри підписано Головою правління та Головним бухгалтером позивача, а також директором ТОВ «Фірма «Прімум», підпис якого також засвідчено печаткою Товариства.

16.06.2013 та 20.12.2013 позивач та відповідачі підписали в м. Києві Угоди про внесення змін до векселів, копії яких містяться в матеріалах справи. З боку ТОВ «Фірма «Прімум» Угоди підписала та ж особа в присутності повноважних представників позивача.

18.07.2013 позивач та ТОВ «Фірма «Прімум» відповідачі підписали в м. Києві Додаткові угоди № 1 до договорів про надання авалю. З боку ТОВ «Фірма «Прімум» Додаткові угоди підписала та ж особа в присутності повноважних представників позивача.

Таким чином, перед авалюванням векселів позивач мав всі можливості для перевірки наявності у керівника векселедавця відповідних повноважень.

Директор ТОВ «Фірма «Прімум» підписав векселі, договори про авалювання та Реєстри безпосередньо в банку в присутності посадових осіб банку. Після цього позивач неодноразово підписував з ТОВ «Фірма «Прімум» угоди про внесення змін і всі зазначені угоди підписано тим самим директором в офісі позивача.

Крім того, в матеріалах справи міститься засвідчена нотаріально заява, в якій Козирєв М.М. підтвердив, що векселі, які є предметом спору, було підписано саме ним, так само, як і угоди про продовження строку погашення векселів. Також він підтвердив, що станом на час видачі векселів в ТОВ «Фірма «Прімум» була відсутня посада головного бухгалтера, а перед авалюванням зазначених векселів Козирєвим М.М. було надано на вимогу ПАТ «Банк «Контракт» всі необхідні документи на підтвердження дійсності векселів та наявності у нього достатнього обсягу повноважень.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 8 червня 2007 року № 5 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» роз'яснив, що за наявності на переказному або простому векселі підписів осіб, не здатних брати зобов'язання за векселем, або підроблених підписів, або підписів вигаданих осіб, або підписів, що з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на векселі чи від імені яких він був підписаний, то згідно зі статтями 7, 77 Уніфікованого закону зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, єюридично дійсними. Отже, підписи індосантів, що не можуть зобов'язувати тих осіб, від імені яких вони поставлені, не переривають ряду індосаментів.

Правочини, на підставі яких було видано (передано) вексель, можуть бути визнані судом недійсними у випадках, передбачених статтями 215 - 236 ЦК, із застосуванням між сторонами загальних правових наслідків недійсності правочинів. Визнання судом зазначених правочинів недійсними не спричиняє недійсність векселя як цінного папера та не перериває індосаментний ряд.

Отже, навіть у випадку, якщо б підпис директора ТОВ «Фірма «Прімум» було підроблено, це не спричиняє припинення зобов'язання позивача, як аваліста, який несе солідарну відповідальність за авальованим ним векселем.

Таким чином, визнання векселю недійсним тільки тому, що підпис векселедавця поставлений не уповноваженою особою або навіть підроблений, за Уніфікованим законом є неможливим. Цей висновок підтверджується і судової практикою (постанови ВГСУ від 05.03.2009 р. у справі №8/397-08, від 22.09.2010 р. у справі №11/29-10 тощо) та позицією Верховного Суду України. Так, в постанові від 29.10.2002р. у справі № 14/2 ВСУ зазначив, що єдиною підставою для визнання векселю недійсним є відсутність одного з його реквізитів, тобто дефект форми. Натомість, в даному випадку векселі містять всі необхідні реквізити, відтак не можуть визнаватись недійсними.

ТОВ «Фірма «Прімум» не тільки було підписано всі згадані вище правочини, але й було вчинено дії, спрямовані на їх виконання. Так, вексель АА №2136304 номинальноювартістю 2 014 882,02 грн. було частково погашено на суму 613 896,82 грн. (докази додаються), відтак, протест та виконавчий напис були вчинені на залишок заборгованості в розмірі 1 400 985,20 грн.

Таким чином, факт проведення оплати векселю є доказом його дійсності та підтвердженням факту його схвалення після підписання. Отже, навіть у випадку, якщо вексель було б підписано не уповноваженою особою, факт його часткової оплати свідчить про те, що юридична особа, яка вчинила правочин, визнала його шляхом вчинення дій з оплати.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є безпідставними та такі, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено суду належними засобами доказування, що оскаржувані ним векселі в момент їх укладення суперечили закону, а також суд встановив, що особа, яка їх підписала з боку Відповідача-1, мала на це необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог із наведених Позивачем обґрунтувань позову, та їх відхиляє.

Судовий збір, відповідно до положень статті 49 ГПК України, покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" про визнання векселів недійсними - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено 15.01.2015

Суддя М.О. Лиськов