ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. Справа № 914/1683/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

за головуванням судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П. Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Львівський

облавтодор" відкритого акціонерного

товариства "Державна акціонерна

компанія "Автомобільні дороги України"

м. Львів

на рішення господарського суду Львівської області

від 07.10.2014 р.

у справі № 914/1683/14

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор - Сервіс" м. Луцьк Волинської області

до відповідача дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 804 420,54 грн.

за зустрічним позовом дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Львів

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор - Сервіс" м. Луцьк Волинської області

про стягнення 73 663,42 грн.

за участю представників за первісним позовом сторін від:

позивача: Козак А.Ю. - за довіреністю б/н від 01.08.2014 р.,

відповідача: Цимбал І.З. - за довіреністю б/н від 09.04.2014 р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 28.10.2014р. (головуючий суддя Король М.Р., судді Запотічняк О.Д., Синчук М.М.) позовні вимоги задоволено у повному об'ємі. Стягнуто з первісного відповідача на користь первісного позивача 804 420,54 грн. основного боргу з розстрочкою виконання рішення суду на дев'ять місяців рівними частинами щомісячно згідно графіку з листопада 2014 р. по липень 2015 р., а також 16 088,41 грн. витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач відповідно до п. 4.1 укладеного між сторонами договору № 4ЛРЛ на надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту та експлуатаційного утримання а/д Н-17 Львів-Радехів-Луцьк на ділянці км 59+900+64+900 у повному об'ємі виконано обумовлені договором роботи та надано відповідачу рахунок на оплату робіт та після підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ № 3), а також отримано від позивача документи, зазначені у п.4.2 договору та отримано повний розрахунок в межах фінансування від замовника - служби автомобільних доріг у Львівській області.

Також, судом першої інстанції враховано як доказ виконання позивачем своїх зобов'язань по виконанні умов договору на надання послуг (виконання робіт), складений та підписаний уповноваженими представниками сторін акт звіряння розрахунків від 28.02.2014 р. за період з 01.01.2014 р. по 28.02.2014 р. відповідно якого, заборгованість відповідача перед позивачем складає суму 812 546 грн.

Відмова у задоволенні зустрічного позову мотивована загалом тим, що згідно п. 5.1 договору, кінцевим строком закінчення робіт є 31.12.2013 р., а оскільки акт приймання виконаних будівельних робіт, підписаний сторонами 17.02.2014 р., є за грудень 2013 р., то даним підтверджується факт виконання підрядних робіт саме в грудні 2013 р., тому відсутні підстави для нарахування пені у сумі 16 785,2 грн. згідно 7.3.4 договору та 56 878,22 грн. штрафу згідно ч.2 ст. 231 ГК України, що загалом складають суму позовних вимог за зустрічним позовом.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. У апеляційній скарзі скаржник зазначив, що позивач не подав доказів виконання умов п.4.2 договору щодо надання позивачем відповідачу документів, що підтверджують належну якість робіт, первинних документів, передбачених для даного виду робіт чинним законодавством (в т.ч. накладні на матеріали).

За таких обставин, скаржник вважає, що у нього не настав обов'язок по оплаті виконаних позивачем робіт з 27.02.2014 р., тобто через десять днів після отримання від позивача вимоги про оплату враховуючи вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, оскільки строк виконання обов'язку по оплату у договорі конкретно не визначений.

Також, скаржник вважає, що єдиною та належною підставою для проведення оплати за виконані роботи є виключно виставлений позивачем рахунок з урахуванням вимог п.п. 4.1, 4.2, 6.2.4 договору, який виставлений так і не був.

Щодо зустрічних позовних вимог та строку виконання робіт позивачем, то скаржник вважає, що наслідком завершення виконання таких робіт є згідно п. 4.6 договору не тільки їх фактичне виконання, а й оформлення документів з урахуванням вимог п. 4.2 договору, що було зроблено позивачем лише 28.02.2014 р. в день підписання акту звіряння розрахунків, тому відмова у зустрічному позові є необґрунтованою.

У відзиві на апеляційну скаргу № 444 від 11.11.2014 р. та додаткових поясненнях від 15.01.2015 р. позивачем загалом обґрунтовано свої заперечення тими ж обставинами та підставами, якими мотивовано оспорюване рішення суду першої інстанції.

Представники сторін у судовому засіданні підтримали відповідно доводи, викладені у апеляційній скарзі і запереченнях на таку.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 29.11.2013 р. між ДП "Львівський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (генпідрядник) та ТОВ "Луцькавтодор-Сервіс" (субпідрядник) укладено договір № 4ЛРЛ на надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту та експлуатаційного утримання а/д Н-17 Львів-Радехів-Луцьк на ділянці км 59+900+64+900.

Згідно із п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 5.1 договору з урахуванням додаткової угоди № 1 від 02.12.2013 р., генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується виконати роботи з поточного ремонту та експлуатаційного утримання а/д Н-17 Львів-Радехів-Луцьк на ділянці км 59+900-64+900, 56+500-59+900, а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи.

Ціна договору становить 4 149 821,50 грн. Вартість робіт за договором визначається договірною ціною, яка є динамічною.

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Перегляд ціни обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладення додаткових угод, які є невід'ємними частинами договору.

Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів Служби автомобільних доріг у Львівській області (надалі - замовником). А у разі затримки фінансування розрахунок за виконані роботи здійснюється після отримання генпідрядником на свій рахунок коштів від замовника на відповідні цілі в повному обсязі.

Кінцевий строк закінчення робіт - 31.12.2013 року.

Роботи вважаються виконаними після підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ № 3), а строки виконання робіт можуть змінюватися за згодою сторін шляхом підписання додаткових угод, якщо інше не передбачено чинним законодавством. Генпідрядник можу приймати рішення про уповільнення темпів виконання робіт, їх зупинення або прискорення з внесенням відповідних змін у договір.

Датою передачі робіт від субпідрядника генпідряднику вважається дата підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ № 3).

Позивачем за первісним позовом роботи обумовлені договором на суму 812 546,00 грн. виконано, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року форми КБ-3а та актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року форми № КБ-2в, які підписані представниками обох сторін 17.02.2014 р. та скріплено круглими печатками.

Крім цього, 28.02.2014 р. сторони підписали акт звірки розрахунків за період 01.01.2014 р. по 28.02.2014 р., відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 812 546,00 грн.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.15 договору, розрахунки за виконані роботи здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ № 3), а також після одержання від субпідрядника документів, зазначених п.4.2 договору та виключно після отримання повного розрахунку в межах фінансування від замовника.

До рахунка додаються: документи, що підтверджують належну якість робіт, первинні документи, передбачені для даного виду робіт чинним законодавством (в т.ч. накладні на матеріали). В разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів субпідрядник зобов'язується відшкодувати спричинені генпідряднику таким ненаданням збитки (витрати).

Субпідрядник відраховує 1% від вартості субпідрядних робіт генпідряднику за послуги, які пов'язані з організацією і корегуванням, прийманням виконаних робіт на об'єкті та інше.

На виконання п. 4.15 договору відповідачем за первісним позовом було підготовлено і підписано акт здачі - приймання № 2 на суму 8125,46 грн.(1% генпідряду від виконаних робіт на а/д Н-17 Львів-Радехів-Луцьк), а також видано податкову накладну на цю ж суму від 28.02.2014 р. Даний акт підписано представником позивачем за первісним позовом 03.04.2014 р.

Таким чином сума обгрунтовано яка підлягає до оплати, склала розмір 804 420,54 грн.

Оскільки у договорі конкретно не був визначений строк проведення відповідачем розрахунків, з урахуванням вимог ч.2 ст. 530 ЦК України, 27.02.2014 р. позивач за первісним позовом надіслав відповідачу за первісним позовом письмову вимогу про оплату вартості виконаних підрядних робіт, що підтверджено повідомлення про вручення поштового відправлення від цього ж 27.02.2014 р.

Таку ж повторну вимогу надіслано 02.04.2014 р. № 77, що підтверджено поштовою квитанцією № 3899 від того ж 02.04.2014 р.

18.06.2014 р. відповідачем подано зустрічну позовну заяву про стягнення 73663,42 грн., з яких 16785,20 грн. - пеня та 56878,22 грн. - штраф.

Підставою подання такої зустрічної позовної вимоги стало те, що на переконання зустрічного позивача, роботи були фактично виконані первісним позивачем (субпідрядником) 28.01.2014 р., що є порушенням п. 5.1 договору і підставою нарахування штрафних санкцій відповідно до п. 7.3.4 договору.

У п.7.3.4 договору сторони визначили, що субпідрядник за порушення строків виконання робіт зобов'язаний сплатити генпідряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних робіт за кожний день прострочення. Крім сплати неустойки субпідрядник компенсує генпідряднику збитки зумовлені невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов'язань за договором.

Відтак, пеню нараховано за період з 01.01.2014 р. по 27.02.2014 р., що становить 16 785,20 грн.

Крім цього, на підставі ч.2 ст. 231 ГК України, позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення штраф у розмірі 7 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання зобов'язання за такий же період, що складає суму 56 878,22 грн.

Враховуючи встановлене вище, враховуючи доводи та заперечення сторін, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку про необгрунтованність апеляційної скарги та відповідно до відмови у її задоволенні, враховуючи наступне.

Згідно ст. 175, 180 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарськими зобов'язаннями визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 837, ч.1 ст. 843, ч.ч.1, 2 ст.838, ч.4 ст. 882 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як встановлено та зазначено вище, що 17.02.2014 р. сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року форми № КБ-2в, та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року форми КБ-3а відповідно до п.п. 4.1, 4.4, 4.6, 5.1 договору.

Підписання вищезазначених документів свідчить про виконання обов'язків підрядником та прийняття робіт замовником, що відповідно і є підставою для оплати вартості робіт замовником відповідно до умов договору, а у вказаному вище акті приймання виконаних будівельних робіт, підписаного 17.02.2014 р. безпосередньо зазначено, що роботи завершені виконанням саме у грудні 2013 р.

Будь-яких інших доказів окрім вказаного акту, первісним відповідачем в підтвердження власних заперечень про виконання робіт первісним позивачем саме не у строк, передбачений у п.5.1 договору, тобто після 31.12.2013 р., не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як вбачається із матеріалів справи, замовник прийняв виконані роботи 17.02.2014 р., підписавши довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року форми КБ-3а та акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року форми № КБ-2в без будь-яких зауважень, в тому числі щодо строків виконання таких робіт.

Вірно судом першої інстанції зроблено посилання на ч. 4 ст. 882 ЦК України, якою передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Таким чином, безпідставними є посилання генпідрядника на порушення умов договору щодо своєчасності виконаних робіт та не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Що стосується зустрічної позовної вимоги, то місцевим судом вірно застосовано вимоги ст. 854 ЦК України якою передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Тому, твердження відповідача за первісним позовом про ненастання строку оплати за виконані роботи та безпідставність нарахування позивачем за зустрічним позовом штрафних санкцій за порушення строків виконання договірних зобов'язань (строків виконання робіт).

Крім того, як зазначено у оспорюваному рішенні та не спростовано первісним відповідачем, що керівник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні підтвердив факт виконання та завершення робіт субпідрядником саме в грудні 2013 р., тобто у строк, передбачений договором.

Крім цього, враховано, що згідно відповіді Служби автомобільних доріг у Львівській області від 04.09.2014 р., наданої на адвокатський запит, роботи по ремонту автомобільної дороги проводились в грудні 2013 р.

Правомірним та таким, що підлягає задоволенню є клопотання первісного відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 24 місяці рівними частинами щомісячно, що не заперечується первісним позивачем враховуючи вимоги п. 6 ст. 83 ГПК України з урахуванням конкретних обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржниками не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній ній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що прийняте судом першої інстанції та оскаржуване первісним відповідачем рішення, прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду господарського суду Львівської області від 07.10.2014 р. у справі № 914/1683/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.01.2015 р.

Головуючий-суддя О.І.Матущак

Судді О.П.Дубник

О.С.Скрипчук