Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

14 січня 2015 року справа №927/1837/14

За позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2,
до відповідача: виконавчого комітету Прилуцької міської ради, вул. Незалежності, 82, м. Прилуки, 17500,
про стягнення 37523,58 грн.
Суддя Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №2261 від 04.12.2014 року,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано позов до виконавчого комітету Прилуцької міської ради про стягнення 37523,58 грн. заборгованості за надані послуги.

Представник позивача підтримує позовні вимоги і просить стягнути 28453,45 грн. зазначаючи, що сума 9070,13 грн. перерахована відповідачем 17.12.2014 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, у відзиві на позов, який надійшов від відповідача на адресу суду 18.12.2014 року, останній зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, пояснюючи виникнення заборгованості недостатнім фінансуванням, та просить розглянути справу без участі його представника.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, відповідач не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, правом на приймання участі у господарських засіданнях.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, суд вважає за можливе, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглянути справу у відсутність представника відповідача, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2014 року, 24 березня 2014 року, 07 травня 2014 року, 07 травня 2014 року, 11 червня 2014 року та 13 червня 2014 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договори про надання послуг з розміщення інформаційних матеріалів №№1, 3, 4, 5, б/н, та 7 відповідно (далі - Договори).

Представник позивача надав для огляду оригінали наступних документів: договори №1 від 20.01.2014 року; №3 від 24.03.2014 року; №№4, 5 від 07.05.2014 року; №б/н від 11.06.2014 року, №7 від 13.06.2014 року та акти здачі-прийняття робіт від 20.01.2014 року; від 24.03.2014 року; від 07.05.2014 року, від 11.06.2014 року та від 13.06.2014 року, які оглянуті та повернуті судом представнику позивача.

Згідно п. 1.1 договорів виконавець за завданням замовника зобов'язується, протягом всього строку дії даного договору, надавати послуги із розміщення інформаційних матеріалів (надалі за текстом - „Послуги") замовника в друкованій газеті „Відомості Чернігівщини" (надалі за текстом - „Видання") в обсязі та на умовах визначених цими договорами, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 1.3 договорів достатнім підтвердженням факту належного надання послуг за цими договорами є акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) (надалі за текстом - „Акт"), підписаний уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 4.1 договорів передбачено, що ціна договорів включає в себе плату за послуги, що надаються у відповідності з цими договорами із врахуванням податків (в цьому договорі - „вартість послуг"). Сторони погодили, що вартість послуг виконавця є договірною та погоджується сторонами. Вартість розміщення інформаційних матеріалів розраховується із фактично використаної газетної площі в розрахунку 1,90 грн. за 1 см кв.

Оплата послуг виконавця здійснюється замовником на підставі цього договору та виставлених виконавцем рахунків, шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України (гривнях) на поточний рахунок виконавця після підписання акту виконаних робіт (п. 4.2 договорів).

На виконання умов договорів між позивачем та відповідачем були складені та підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: №ОУ-0000087 від 20.01.2014 року на суму 8090,20 грн., № ОУ-0000092 від 24.03.2014 року на суму 12853,50 грн., № ОУ-0000100 від 07.05.2014 року на суму 5845,35 грн., № ОУ-0000110 від 07.05.2014 року на суму 4879,20 грн., № ОУ-0000120 від 11.06.2014 року на суму 4190,93 грн. та № ОУ-0000126 від 13.06.2014 року на суму 1664,40 грн., всього на загальну суму 37523,58 грн., згідно яких виконавцем (позивачем) були проведені, а замовником (відповідачем) прийняті роботи, а саме: розміщення інформаційних матеріалів у газеті. Також в даних актах зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України: "Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином."

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем надавалась відповідачу претензія №1 від 18.11.2014 року з вимогою сплатити заборгованість в сумі 37523,58 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, в порушення вищевказаних норм законодавства та умов договору, відповідач не виконав вчасно свої зобов'язання по оплаті вартості наданих йому послуг на суму 37523,58 грн.

В судовому засіданні 14.01.2015 року представник позивача зазначив, що відповідачем 17.12.2014 року перераховано заборгованість в сумі 9070,13 грн., що підтверджується банківською випискою, яка міститься в матеріалах справи, в зв'язку з чим позивач просить стягнути 28453,45 грн.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин провадження у справі в частині стягнення 9070,13 грн. боргу підлягає припиненню в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 28453,45 грн.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, то за таких обставин судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 9070,13 грн. боргу.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з виконавчого комітету Прилуцької міської ради (вул. Незалежності, 82, м. Прилуки, Чернігівська область, ідентифікаційний код 04061814, р/р 8124 в ГУДКУ в Чернігівській області; МФО 853592) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2, реєстраційни номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, інформація про рахунок відсутня) 28453,45 грн. боргу та 1827,00 грн. судового збору

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ж.В. Блохіна

.