ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. Справа № 911/4928/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом прокурора Володарського району Київської області в інтересах держави, смт. Володарка
до Головного управління Держземагентства у Київській області, м. Київ
за участю третьої особи - Данилюк Микола Борисович, Київська обл., с. Красногірка
про визнання недійсними наказів,
за участю представників:

позивача:Пиріг Н.М., посвідчення №029268;
відповідача:не з'явилися;
третьої особи:не з'явилися;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2014 року до господарського суду Київської області надійшла позовна заява прокурора Володарського району Київської області в інтересах держави (далі - позивач) до Головного управління Держземагентства у Київській області (далі - відповідач) за участю третьої особи Данилюка Миколи Борисовича про визнання недійсними наказів Головного управління Держземагентства в Київській області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.11.2014 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.12.2014 року.

Крім того, з метою забезпечення позову прокурор Володарського району Київської області просить суд заборонити реєстраційній службі Володарського районного управління юстиції Київської області проводити державну реєстрацію прав на земельну ділянку Данилюка М.Б. на підставі наказів Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00008422 від 05.11.2013 року та №КИ/:07:006/00011672 від 27.12.2013 року.

04.12.2014 року через канцелярію господарського суду Київської області відповідач подав клопотання про припинення провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, у задоволенні якого судом відмовлено, як безпідставного та необґрунтованого.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.12.2014 року розгляд справи було відкладено на 18.12.2014 року.

18.12.2014 року через канцелярію господарського суду Київської області прокурор подав клопотання про забезпечення позову шляхом заборони реєстраційній службі Володарського районного управління юстиції Київської області проводити державну реєстрацію прав на земельну ділянку Данилюка М.Б. на підставі наказів Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00008422 від 05.11.2013 року та №КИ/:07:006/00011672 від 27.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.12.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет позову - Данилюка Миколу Борисовича та відкладено розгляд справи на 15.01.2014 року

Розглянувши вимогу прокурора про забезпечення позову, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Прокурором Володарського району Київської області не було наведено суду жодних підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів держави без вжиття відповідних заходів, не наведено суду належних доказів, також з матеріалів справи судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам держави. Окрім того, прокурором Володарського району Київської області не наведено доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, вимога прокурора Володарського району Київської області про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 15.01.2015 року не з'явилися, відзив та письмові пояснення не подали, про час і місце судового засідання повідомленні належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представників відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представників відповідача та третьої особи, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00008422 від 05.11.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», відповідно до ст. 15-1, 122, 123 Земельного кодексу України надано дозвіл громадянину Данилюку Миколі Борисовичу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 81,1333 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

На підставі вказаного наказу, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00011672 від 27.12.2013 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», відповідно до ст. 15-1, 123, 124, п. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» затверджено «Проект землеустрою, щодо відведення земельних ділянок в оренду» для ведення фермерського господарства громадянину Данилюку Миколі Борисовичу на території Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області. Надано в оренду громадянину Данилюку Миколі Борисовичу земельну ділянку, загальною площею 81,1333 га (кадастровий номер :07:006:0001) для ведення фермерського господарства строком на 27 років, розташовану на території Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області

У позовній заяві прокурор зазначає, що відповідач розпорядився спірною земельною ділянкою з порушенням норм чинного законодавства.

Як вбачається з розпорядження Володарської районної державної адміністрації від 22.09.2011 року №518 із земель запасу Лобачівської сільської ради вилучено земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 215,0 га, в тому числі сільськогосподарські угіддя площею 215,0 га, з них: під ріллею - 215,0 га та передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» терміном на п'ять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах земель запасу Лобачівської сільської ради.

На підставі вказаного розпорядження, 03.10.2011 року між Володарською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» в особі директора Нечипоренка А.І., укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 215,0 га, з них: під ріллею - 215,0 га, строком на 5 років - з 03.10.2011 року по 02.10.2016 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах земель Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області. Вказаний договір не зареєстровано.

Відповідно до листа Володарського відділення Тетіївської ОДПІ №330/9/15 від 28.05.2014 року ТОВ «ФК ЛТД» податкову звітність з плати за землю на 2011 - 2014 роки подано своєчасно. Задекларована та сплачена до бюджету ТОВ «ФК ЛТД» згідно вищевказаного договору оренди сума орендної плати становить: 2011 рік - 19 587,36 грн., 2012 рік - 93 980,15 грн., 2013 рік - 137 581,60 грн., 2014 рік - 137 581,60 грн.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

У відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Судом встановлено, що на момент прийняття оспорюваних наказу Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00008422 від 05.11.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та наказу Головного управління Держземагенства у Київській області №КИ/:07:006/00011672 від 27.12.2013 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» спірна земельна ділянка була в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» на підставі договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 215,0 га від 03.10.2011 року укладеного між Володарською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» в особі директора Нечипоренка А.І.

У відповідності до п. 5 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Стаття 141 земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Доказів припинення права користування Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» земельною ділянкою 215,0 га суду не надано.

Таким чином, Головним управлінням Держземагентства у Київській області наказ №КИ/:07:006/00008422 від 05.11.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та наказ №КИ/:07:006/00011672 від 27.12.2013 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» прийнято з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки, судом встановлено, що накази Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00008422 від 05.11.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та наказ №КИ/:07:006/00011672 від 27.12.2013 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» прийнято з порушенням норм законодавства, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсними та скасування вказаних наказів є обґрунтованими та законними, підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про судовий збір» N3674-VI від 08.07.2011р. (який набрав чинності 01.11.2011р.) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» станом на 1 січня 2014 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

Згідно п. п. 2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Прокурором заявлено 2 позовних вимог немайнового характеру (про визнання недійсними та скасування наказу Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00008422 від 05.11.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та наказу №КИ/:07:006/00011672 від 27.12.2013 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», за подання яких підлягає сплаті 2 436,00 грн. судового збору (1 218,00 грн. - 1 мінімальна заробітна плата на 01.01.2014 р.* 2 вимоги немайнового характеру).

Згідно ч. 3 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача сплату судового збору у розмірі 2 436,00 грн. до державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00008422 від 05.11.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та наказ Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:07:006/00011672 від 27.12.2013 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» щодо відведення та передачу в оренду земельної ділянки орієнтовним розміром 81,133 га.

Стягнути з Головного управління Держземагентства у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, код 38760797) в доход Державного бюджету України 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 20.01.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак