РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/27303/14 14.01.15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик»

до Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича

про стягнення заборгованості в розмірі 51 436 грн. 84 коп.

Представники:

від Позивача: Чечун Л.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 51 436 грн. 84 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Яремчук Андрієм Ігоровичем (Орендар) було укладено Договір оренди №ДО-77/Б-2013, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування об'єкт оренди, що являє собою: службово - побутові приміщення механізованої залізничної будки, 1 поверх, адреса: м. Київ, вул. Гарматна, 4а, загальна площа 68,0 кв.м., вартість об'єкта оренди 326978 грн. 00 коп., стан об»єкта на момент передачі задовільний, недоліків не має, майно передається в оренду для офісно - виставкового використання та розміщення магазину з продажів виробів із мармуру. Крім того, 16.08.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (Сторона 1) та Фізичною особою - підприємцем Яремчук Андрієм Ігоровичем (Сторона 2) було укладено Договір №64Э-10, відповідно до умов якого Сторона 1 зобов'язалась надати послуги по забезпеченню подачі через власні інженерні мережі електричної енергії в інженерні мережі Сторони 2, а Сторона 2 зобов'язалась сплатити компенсацію витрат із забезпечення подачі на його площі електричної енергії і компенсувати вартість електричної енергії. Як зазначає Позивач, заборгованість Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича перед Позивачем за оренду приміщення та комунальні послуги станом на 01.11.2014 року становить 43 812 грн. 33 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича 3% річних у розмірі 847 грн. 77 коп., інфляційні в розмірі 5030 грн. 02 коп., пеню в розмірі 1746 грн. 72 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2014 р. порушено провадження у справі № 910/27303/14, судове засідання призначено на 24.12.2014 р.

24.12.2014 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 09.12.2014 року не виконали.

Суд, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження сплати заборгованості за Договором оренди №ДО-77/Б від 01.09.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року відкладено розгляд справи на 14.01.2015 року у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду про порушення провадження по справі, витребуванням додаткових доказів по справі,

14.01.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надішли документи на виконання вимог Ухвали Господарського суду міста Києва від 09.12.2014 року про порушення провадження у справі, довідка про відсутність у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та відсутності рішення цих органів з такого спору, а також довідка про наявну заборгованість Відповідача, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14 січня 2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року у справі № 910/27303/14.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Як вбачається з копії Витягу з ЄДР на Відповідача, місцем проживання Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича є 03058, м. Київ, вул. Генерала Тупікова, будинок 14-А, квартира 88.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/27303/14 направлялись за цією ж адресою Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 14 січня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Яремчук Андрієм Ігоровичем (Орендар) було укладено Договір оренди №ДО-77/Б-2013, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування об'єкт оренди, що являє собою: службово - побутові приміщення механізованої залізничної будки, 1 поверх, адреса: м. Київ, вул. Гарматна, 4а, загальна площа 68,0 кв.м., вартість об'єкта оренди 326978 грн. 00 коп., стан об»єкта на момент передачі задовільний, недоліків не має, майно передається в оренду для офісно - виставкового використання та розміщення магазину з продажів виробів із мармуру.

Відповідно до п.3.1 Договору орендар незалежно від наслідків господарської діяльності сплачує Орендодавцю протягом строку дії Договору плату за користування об»єктом оренди - 70,83 грн. за 1 кв.м., крім того ПДВ 20% - 14,17 грн. Всього з ПДВ за 1 кв.м. в місяць - 85 грн. 00 коп. Загальна сума за користування об'єктом оренди за базовий місяць (липень 2013 року) складає - 4 816 грн. 67 коп., крім того ПДВ - 20% - 963 грн. 33 коп. Всього з ПДВ - 5 780 грн. 00 коп.

Згідно з п.3.2 Договору плата за користування об'єктом оренди сплачується у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця, не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць, на умовах 100% попередньої оплати.

Цей Договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 01 вересня 2013 року до 31 серпня 2014 року включно.

Крім того, 16.08.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (Сторона 1) та Фізичною особою - підприємцем Яремчук Андрієм Ігоровичем (Сторона 2) було укладено Договір №64Э-10, відповідно до умов якого Сторона 1 зобов'язалась надати послуги по забезпеченню подачі через власні інженерні мережі електричної енергії в інженерні мережі Сторони 2, а Сторона 2 зобов'язалась сплатити компенсацію витрат із забезпечення подачі на його площі електричної енергії і компенсувати вартість електричної енергії.

Відповідно до п. 7.1 Договору розрахунок вартості спожитої електричної енергії визначаються згідно показників обліку або розрахунків, а оплата за електричну енергію здійснюється Стороною 2 у розмірах вартості спожитих у звітному місяці до 15 числа наступного за звітним місяця.

Згідно з п.п.8.2.2 Договору Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені визначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що цей договір укладається на термін до 31.12.2010 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (Кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Яремчук Андрієм Ігоровичем (Боржник) була укладена Угода про реструктуризацію боргу з орендної плати та комунальних послуг Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича перед ПАТ «НВП «Більшовик», відповідно до умов якої Кредитор надав Боржнику розстрочку у погашенні заборгованості з орендної плати та комунальних послуг, що утворилась станом на дату укладення Угоди, на суму 41 822 грн. 10 коп. Боржник визнає суму заборгованості з орендної плати та комунальних послуг, що утворилась станом на дату укладення Угоди.

Відповідно до п.2.1 угоди Боржник зобов'язався сплатити суму заборгованості, визначену у п.1.1 цієї Угоди, протягом 6 місяців з моменту її підписання.

Пунктом 2.2 Угоди передбачено, що кінцевий термін виконання 30 грудня 2014 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що заборгованість Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича перед Позивачем за оренду приміщення та комунальні послуги станом на 01.11.2014 року становить 43 812 грн. 33 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича 3% річних у розмірі 847 грн. 77 коп., інфляційні в розмірі 5030 грн. 02 коп., пеню в розмірі 1746 грн. 72 коп.

Позивачем неодноразово (13.08.2014 р. за вих. №740-33, 24.10.2014 р. за вих. №97-33) були направлені на адресу Відповідача вимоги про сплату заборгованості, які залишені Відповідачем без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди №ДО-77/Б-2013 від 01.09.2013 року та Договору №64Э-10 від 16.08.2010 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що факт наявності заборгованості Відповідача на суму 43 812 грн. 33 коп. підтверджується матеріалами справи, а саме: Угодою про реструктуризацію боргу з орендної плати та комунальних послуг Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича перед ПАТ «НВП «Більшовик», укладеною між Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» та Фізичною особою - підприємцем Яремчук Андрієм Ігоровичем, детальним розрахунком заборгованості за період з жовтня 2013 року по жовтень 2014 року та довідкою від 24.11.2014 року, виданою Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик».

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» на суму 43 812 грн. 33 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі та комунальним послугам в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 43 812 грн. 33 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 11.11.2013 р. по 31.10.2014 р. у розмірі 847 грн. 77 коп. та інфляційні за період з 11.11.2013 р. по 31.10.2014 р. у розмірі 5030 грн. 02 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати по орендній платі та комунальним послугам за загальний період прострочки з 11.11.2013 р. по 31.10.2014 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню в повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 847 грн. 77 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 11.11.2013 р. по 31.10.2014 р.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за період з 11.11.2013 р. по 31.10.2014 р. у розмірі 5 030 грн. 02 коп. підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Листом Верховного Суду України від 03.04.97 р. № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач нарахував суми інфляційних за періоди прострочки виконання зобов'язань, менші за 15 днів (півмісяця), в той час як інфляція є девальвацією грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, що збільшує суму основного боргу, який повинен існувати протягом місячного періоду прострочки виконання відповідачем його грошового зобов»язання, причому саме визначена позивачем сума боргу відповідача повинна існувати в цей період, а в даному випадку відповідач частково сплачував борг у визначений позивачем період, а тому до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають інфляційні, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України лише у розмірі 3237 грн. 15 коп. у зв»язку з невірним розрахунком Позивача.

Також Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню у розмірі 1 746 грн. 72 коп.

Згідно приписів ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.п.8.2.2 Договору №64Э-10 від 16.08.2010 року Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені визначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору оренди №ДО-77/Б-2013 від 01.09.2013 року задоволенню не підлягають, оскільки умовами вказаного Договору сторони не передбачили такого виду відповідальності Відповідача як сплата пені у розмірі 0,5% у випадку прострочення платежів по оплаті за користування об»єктом оренди Орендарем Орендодавцем. Крім того, зазначення у п.9.1 Договору оренди №ДО-77/Б-2013 від 01.09.2013 року, що за невиконання або неналежне виконання зобов»язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України не є підставою для нарахування пені у заявленому Позивачем розмірі.

Суд, перевіривши розрахунок пені у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору №64Э-10 від 16.08.2010 року за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 16.01.2014 року по 30.05.2014 року, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині нарахування суми пені лише у розмірі 283 грн. 97 коп. у зв»язку з невірним розрахунком Позивача.

Таким чином, з Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича на користь Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» підлягає стягненню основний борг у розмірі 43 812 грн. 33 коп., інфляційні в розмірі 3237 грн. 15 коп., 3% річних в розмірі 847 грн. 77 коп. та пеня в розмірі 283 грн. 97 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Яремчук Андрія Ігоровича (03058, м.Київ, ВУЛ. ГЕНЕРАЛА ТУПІКОВА, будинок 14-А, квартира 88, Ідентифікаційний номер ) на користь Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче підприємство «Більшовик» (03680, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 49/2, Ідентифікаційний код юридичної особи 14308569) заборгованість у розмірі 43 812 (сорок три тисячі вісімсот дванадцять) грн. 33 (тридцять три) коп., 3% річних у розмірі 847 (вісімсот сорок сім) грн. 77 (сімдесят сім) коп., інфляційні у розмірі 3237 (три тисячі двісті тридцять сім) грн. 15 (п'ятнадцять) коп., пеню у розмірі 283 (двісті вісімдесят три) грн. 97 (дев'яносто сім) коп. та судовий збір у розмірі 1711 (одна тисяча сімсот одинадцять) грн. 36 (тридцять шість) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 16 січня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин