ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015 року Справа № 904/7820/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

При секретарі Литвин А.П.

За участю представників сторін:

від відповідача: Левченко І.А., довіреність №18/5724 від 13.08.14, представник;

представник позивача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року у справі № 904/7820/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту», м. Дніпродзержинськ

до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» м. Жовті Води

про стягнення 54 515,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року (суддя Ніколенко М.О.) стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» суму основного боргу у розмірі 41 333,40 грн., 2 208,22 грн. - 3% річних, 5 290,68 грн. - втрат від інфляції, 1636,55 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що при винесенні рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги надані відповідачем докази фінансового стану підприємства, що унеможливлювало своєчасність розрахунків з позивачем. Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не зменшив розмір неустойки, оскільки така можливість передбачена ст.551 ЦК України.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 8 грудня 2014 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 24 грудня 2014 року.

24.12.14 на адресу суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 24.12.14 заяву відповідача було задоволено, розгляд справи відкладено на 12.01.2015 року, про що було винесено ухвалу.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Представник позивача, який був належним чином повідомлений про дату слухання справи, в судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» із позовом про стягнення 54 515,22 грн., позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» посилався на те, що відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за договором № 372/62 від 04.04.12 на створення (передачу) послуг (науково-технічної продукції) в частині оплати замовлених та виконаних послуг.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення суми боргу, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив вимоги чинного законодавства України і договору, та не оплатив повністю вартість отриманих послуг в розмірі 41 333,40 грн., виходячи з яких підлягають нарахуванню і стягненню інфляційні втрати та 3% річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 04.04.2012 року між Позивачем (виконавець) та Відповідачем (замовник) укладений договір № 372/62 від 04.04.12 на створення (передачу) послуг (науково-технічної продукції) (Договір), за умовами якого Виконавець приймає на себе виконання послуг (науково-технічної продукції): "Інженерні послуги (технічна експертиза існуючих об'єктів, обстеження і оцінка технічного стану будівель і споруд). Лот №10.Обстеження, оцінка технічного стану, паспортизація об'єктів Автотранспортного господарства ДП "СХІДГЗК", а Замовник приймає на себе приймання і оплату послуг.

Відповідно до ч. 1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач виконав свої зобов'язання, і надав відповідачу послуги на загальну суму 43 333,40 грн., що підтверджується актом приймання - передачі (а.с.17), підписаним сторонами 30.12.12р. Отже, розрахунки за цим Договором повинні бути здійснені відповідачем у строк до 20.11.2012.

Проте, у порушення умов договору, відповідач не сплатив заборгованість в розмірі 41 333,40 грн., тому господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача цієї суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, то господарський суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 3 % річних за період з 20.11.12 по 31.08.14 в сумі 2 208,32 грн. та втрат від інфляції в розмірі 5 290,68 грн. за період з 20.11.12 по 31.08.14 року в межах заявлених позивачем вимог.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не зменшив розмір неустойки, є безпідставними з огляду на те, що у стягненні неустойки (пені) господарським судом відмовлено.

Нарахування та стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, які можуть бути зменшені у відповідності до ст. 551 ЦК України, оскільки вони є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання.

Інші доводи відповідача є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, у тому числі і доводам позивача, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року у справі № 904/7820/14 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст виготовлено 14.01.2015 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В.Чус

Суддя М.О.Дармін