ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" січня 2015 р.Справа № 916/4546/14

За позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 30688,34 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: Клименко Б.В., представник за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованість з орендної плати в сумі 3038,81 грн., пені у сумі 234,29 грн. та неустойки в розмірі 27415,24 грн.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзиву на позов не надав, справа розглянута за наявними матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

04 січня 2012 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було підписано Договір оренди нежитлового приміщення №11/58 (надалі за текстом - Договір), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення підвалу загальною площею 44,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За умовами п. 2.2 Договору, за орендоване приміщення Орендар зобов'язався сплачувати орендну плату, що становила на перший місяць після підписання договору оренди 1378,82 грн., без урахування ПДВ. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначався шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Згідно положень п. 2.4 договору Орендар зобов'язався вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів господарської діяльності.

Умовами п. 1.3 договору передбачався строк його дії до 01.01.2015р.

Як вбачається з письмових пояснень представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, викладених у позовній заяві, в порушення вимог Договору, відповідачем сплачувалась орендна плата несвоєчасно та не у повному обсязі. З наведених підстав у жовтні 2013р. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було подано до господарського суду Одеської області позовну заяву про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №11/58 від 04.01.2012р., виселення відповідача з орендованого приміщення та стягнення заборгованості з орендної плати, яка виникла станом на 01.11.2013р. та пені.

Чинним рішенням господарського суду Одеської області від 09.12.2013р. у справі №916/2818/13 позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено у повному обсязі , стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати, яка виникла станом на 01.11.2013р. у сумі 9627,94 грн. та 446,58 грн. пені., а також розірвано договір оренди нежитлового приміщення №11/58 від 04.01.2012р. та виселено відповідача з орендованого приміщення.

Як вбачається з даних електронної системи „Діловодство спеціалізованого суду", рішення господарського суду Одеської області по справі від 09.12.2013р. у справі №916/2818/13 не оскаржувалось та набрало законної сили в порядку ст. 85 ГПК України, у зв'язку з чим 27.12.2014р. видано відповідні накази суду.

У зв'язку з тим, що до моменту розірвання договору оренди нежитлового приміщення №11/58 від 04.01.2012р. (який співпадає з набранням законної сили рішенням суду у справі №916/2818/13) у відповідача зберігався обов'язок своєчасно сплачувати орендну плату, позивачем розраховано орендну плату за період з 01.11.2013р. по 26.12.2013р. (період, стягнення за яким не охоплюється рішенням суду від 09.12.2013р. у справі №916/2818/13) у розмірі 3038,81 грн.

У зв'язку з допущеним відповідачем простроченням сплати орендної плати, позивачем здійснено розрахунок пені за заборгованістю, що виникла у листопаді 2013р. та грудні 2013р. Так, відповідно до даних такого розрахунку за відповідачем рахується пеня в сумі 234,29грн. (розрахована протягом 6 місяців з моменту виникнення зобов'язання).

Умовами п. 4.7 договору оренди передбачався обов'язок Орендаря після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання у 15-денний термін передати Орендодавцю за актом у належному стані.

Як зазначається представником позивача, після розірвання договору оренди нежитлового приміщення №11/58 від 04.01.2012р. у судовому порядку, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не було повернуто орендоване приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Актом державного виконавця від 21.08.2014р. встановлено факт добровільного виконання рішення суду Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 щодо звільнення орендованого приміщення підвалу загальною площею 44,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після чого приміщення було передано державним виконавцем представнику Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Позовні вимоги у справі обґрунтовані неналежним виконананням прийнятих на себе договірних зобов'язань відповідачем та направлені на стягнення з відповідача орендної плати за період з 01.11.2013р. по 26.12.2013р. у сумі 3038,81 грн., пені у сумі 234,29 грн. та неустойки у сумі 27415,24 грн., нарахованої у подвійному розмірі орендної плати за неправомірне утримання орендованого майна та не неповернення його орендодавцю після розірвання договору судом, розрахованої за період з 27.12.2013р. по 21.08.2014р., до моменту повернення орендованого приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в результаті виконавчих дій на підставі чинного рішення суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 18 Закону України „Про оренду держаного та комунального майна" серед основних обов'язків орендаря визначено зобов'язання вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно положень п. 2.4 договору Орендар зобов'язався вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів господарської діяльності.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов'язань за умовами договору оренди нежитлового приміщення №11/58 від 04.01.2012р. щодо своєчасного внесення орендної плати.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення орендної плати за період з 01.11.2013р. по 26.12.2013р. в розмірі 3038,81 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, розрахунком позивача, суд вважає такі вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Згідно умов п. 5.2 Договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем суми пені в сумі у сумі 234,29 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про її стягнення правомірними.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 785 Цивільного Кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 4.7 договору Орендар прийняв на себе зобов'язання після закінчення строку дії договору або у випадку його дострокового розірвання у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Таким чином, з урахуванням положень п. 4.7 договору Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зобов'язаний був повернути позивачу орендоване приміщення не пізніше 11.01.2014р., з урахуванням моменту набрання чинності рішенням господарського суду Одеської області від 09.12.2013р. у справі №916/2818/13 про розірвання договору з 27.12.2013р.

Однак, як встановлено судом та вбачається з копії акту державного виконавця від 21.08.2014р., рішення господарського суду Одеської області від 09.12.2013р. у справі №916/2818/13 в частині виселення та передачі орендованого приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у добровільному порядку не було виконано, а фактичне повернення приміщення відбулось в результаті проведення виконавчих дій 21.08.2014р.

Згідно положень ч.2 ст. 785 Цивільного Кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки, відповідач не повернув приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в порядку п. 4.7 договору, відповідно позивач не міг ним розпоряджатись на власний розсуд весь час після припинення договору оренди, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що у позивача виникло законне право вимагати від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного Кодексу України.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем суми неустойки за використання приміщення (без правових підстав) після розірвання договору на підставі рішення суду, розрахованої позивачем за період 27.12.2014р. по 21.08.2014р. у сумі 27415,24грн., вважає його вірним, а заявлені на його підставі вимоги правомірними.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради зі стягненням з відповідача заборгованості з орендної плати у сумі 3038,81 грн., нарахованої за період з 01.11.2013р. по 26.12.2013р., пені у сумі 234,29 грн. та неустойки у сумі 27415,24 грн. розрахованої за період з 27.12.2014р. по 21.08.2014р.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору 1827 грн. покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65009, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, п/р 1909 в ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, код 26302595) заборгованості з орендної плати у сумі 3038 (три тисячі тридцять вісім) грн. 81 коп., 234 (двісті тридцять чотири) грн. 29 коп. пені, 27415 (двадцять сім тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 24 коп. неустойки та 1827 (тисяча вісімсот двадцять сім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено 13.01.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко