ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Справа № 925/2425/14

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Чевгуза О.В., при секретарі судового засідання Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: Вишневецький А.В. - представник за довіреністю,

від відповідача: Буртовий М.Д. - керівник, Поліщук А.І. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Черкаської області у м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» в особі Черкаської філії товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт», м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія», с. Іваньки, Маньківський район, Черкаська область

про стягнення 4866 грн. 18 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» в особі Черкаської філії товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» 4866 грн. 18 коп., з яких 3985 грн. 60 коп. основного боргу, 880 грн. 58 коп. 30% річних та 1827 грн. витрат зі сплати судового збору.

Від відповідача надійшло клопотання, в якому просить винести рішення, яким об'єднати в одну справу справи 925/2425/14, №925/2423/14 та №925/2427/14.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав та мотивів, зазначених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечили, мотивуючи тим, що позивач має боргові зобов'язання перед відповідачем.

Представник позивача проти клопотання про об'єднання у одне провадження справ 925/2425/14, №925/2423/14 та №925/2427/14 заперечили, мотивуючи тим, що зазначені справи не являються однорідними.

У судовому засіданні згідно зі ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши доводи представників сторін, вважає за необхідне позов задовольнити повністю, виходячи з наступного.

31 березня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» в особі Черкаської філії товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» (продавець, позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторія» (покупець, відповідач у справі) був укладений договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №82 (далі - договір).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 13.1. договору).

У відповідності до умов укладеного продавець зобов'язується здійснити постачання товарів безпосередньо пов'язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції покупцю/виробникові такої сільськогосподарської продукції, а саме: насіння, засоби захисту рослин, добрива (далі - товар), який покупець зобов'язується прийняти та оплатити відповідно до п.1.2. цього договору на умовах, що вказуються сторонами в Доповненнях (п. 1.1. договору).

Загальна кількість товару, «еквівалент ціни товару, «погоджений курс», асортимент, ціна, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним договором визначаються сторонами на кожну окрему партію товару у Доповненнях до нього (п.1.2. договору).

Базові умови поставки: продавець постачає товар покупцю на умовах «Франко-склад» (EXW), м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 (п.2.1. договору).

Датою поставки товару вважається дата вказана у видаткових накладних на відпуск товару (п.2.4. договору).

Ціна товару, що постачається продавцем вказується сторонами в Доповненнях до даного договору визначається сторонами як «тверда ціна» та «попередня ціна» (п.3.1. договору).

Загальна ціна договору визначається як сума вартості Доповнень до нього (п. 3.6. договору).

Покупець зобов'язується оплатити прийнятий ним товар в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця в строки, встановлені в Доповненнях до цього договору. Сторони за окремим Доповненням до цього договору можуть вибрати іншу форму оплати за переданий товар п. 4.1. договору).

Покупець оплачує товар, що був прийнятий ним в строк, що указано в останньому Доповненні до цього договору (п.4.3. договору).

За згодою покупця можливий відпуск товару з перевищенням кількості та асортименту узгодженого сторонами. В такому випадку покупець зобов'язується прийняти та оплатити фактично відвантажену кількість товару на умовах даного договору (п.2.5. договору).

За порушення строків оплати переданого товару покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 11.2. договору).

За порушення грошового зобов'язання продавець може вимагати від покупця, а останній зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої суми (п.11.4. договору).

31 березня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» в особі Черкаської філії товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторія» (покупець) було укладено Доповнення пор поставку товарів на умовах товарного кредиту №1/тк до договору №82 (далі - Доповнення).

Це Доповнення набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним Доповненням та основним договором (п. 5.1. Доповнення).

Відповідно до п.1.1. Доповнення продавець передає, а покупець приймає товар, що вказаний нижче, на умоввах товарного кредиту з процентною ставкою 0,01% від суми переданого товару, що передається за цим Доповненням на весь строк кредитування, який вказаний в п.2.1. Доповненні.

Відповідно до п.2.1. Доповнення покупець зобов'язується сплатити за отриманий ним товар в такому порядку:

- покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 04.04.2014 в сумі 21 875 грн., що становить 50% вартості товару;

- покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 10.10.2014 в сумі 21 875 грн., що становить 50% вартості товару.

Загальна вартість товару, що передається за цим Доповненням складає - 43 750 грн.

На виконання умов договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 43 750 грн., що підтверджується видатковою накладною № ЧФ/04-069 від 11.04.2014.

Однак, відповідач грошові зобов'язання по договору повністю не виконав. Грошові кошти за поставлений товар сплачені лише частково в сумі 39 764,40 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 3 985,60 грн.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 ГК України.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується частина 1 статті 193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

На підставі вищевказаного, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4866 грн. 18 коп., з яких 3985 грн. 60 коп. основного боргу, 880 грн. 58 коп. 30% річних обґрунтованими, доведеними наявними в матеріалах справи доказами, а відповідно таким, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позову, а саме: 1827 грн. судового збору.

Розглянувши клопотання відповідача про об'єднання у одне провадження справ №925/2425/14, №925/2423/14 та №925/2427/14 господарський суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. За клопотанням сторін або з власної ініціативи суд об'єднує кілька вимог, що випливають з корпоративних відносин і пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Із наданих відповідачем копій ухвал про порушення провадження у справах №№925/2423/14 та 925/2427/14 вбачається, що позивач у даній справі звернувся до суду із іншими, окрім як у даній справі, позовами про стягнення з того ж відповідача сум заборгованості. Проте, ні з копій зазначених ухвал, ні з інших наданих суду документів не вбачається з яких саме підстав виник спір між цими сторонами.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача спори у справах №925/2423/14 та №925/2427/14 виникли внаслідок невиконання відповідачем умов інших господарських договорів і вони не пов'язані з виконанням договору поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №82 від 31.03.2014.

Таким чином, господарський суд вважає, що відповідачем не доведено обставини однорідності позовних вимог у справах №925/2425/14, №925/2423/14 та №925/2427/14, а тому клопотання про їх об'єднання у одне провадження до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» (вул. Жовтнева, 3, с. Іваньки, Маньківський район, Черкаська область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» в особі Черкаської філії товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Агросвіт» (вул. Кірова, 102/1, оф. 300, м. Черкаси, ): 4866 грн. 18 коп., з яких 3985 грн. 60 коп. основного боргу, 880 грн. 58 коп. 30% річних та 1827 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 26 січня 2015 року.

Суддя О.В. Чевгуз