ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2015 Справа № 917/2151/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022 в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Портова, 25, м. Комсомольськ, 39800

до Публічного акціонерного товариства "Рижівський гранітний кар'єр", вул. Горького, 151, м. Комсомольськ, Полтавська область, 39800

про стягнення 109 385,37 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: Красільнікова О.В., довіреність № 01-11/4171 від 03.03.2014 р., Піхуля В.І., довіреність № 01-11/4208 від 03.04.2014 р.;

від відповідача: не з'явилися.

Справа прийнята до провадження суддею Ківшик О.В. на підставі повторного автоматичного розподілу справи відповідно до ст. 21 ГПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

06.01.2015 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору : розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Рижівський гранітний кар'єр" 109 385,37 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 30.10.2008 р. між сторонами Договору про постачання електричної енергії № 1/6, з яких : 95 613,25 грн. заборгованість з оплати вартості перетікання реактивної енергії за період з березня 2014 р. по жовтень 2014 р., 5 813,90 грн. пеня, 6 534,95 грн. інфляційні втрати, 1 423,27 грн. три проценти річних.

Відповідач представництво у судове засідання втретє не забезпечив, вимоги суду не виконав, про причини цього суд не повідомив. Останній відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказану обставину як підставу для відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Позивач надав суду заяву № 05-10-02/1880 від 05.12.2014 р. (вх. № 16481 від 10.12.2014 р.) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 29 385,37 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 30.10.2008 р. між сторонами Договору про постачання електричної енергії № 1/6, з яких : 15 613,25 грн. заборгованість з оплати вартості перетікання реактивної енергії за вересень 2014 р. (з урахуванням часткової оплати), 5 813,90 грн. пеня, 6 534,95 грн. інфляційні втрати, 1 423,27 грн. три проценти річних.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки дана заява вчинена з дотриманням встановлених процесуальних правил, суд прийняв її до розгляду в даному позовному провадженні про що зазначено в ухвалі Господарського суду Полтавської області про відкладенні розгляду даної справи від 11.12.2014 р.. Спір розглядається в межах предмету спору в редакції наведеної заяви позивача № 05-10-02/1880 від 05.12.2014 р. (вх.№16481 від 10.12.2014 р.).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши надані докази, суд,

встановив :

30.10.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі структурного підрозділу Комсомольської філії ВАТ "Полтаваобленерго" (постачальник електричної енергії) та Відкритим акціонерним товариством "Рижівський гранітний кар'єр" (споживач) було укладено договір № 1/6 про постачання електричної енергії (далі - Договір, а.с. 7-10).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- постачальник продає споживачу електричну енергію (як різновид товару) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 3.200 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії визначена на межі балансової належності електричних мереж постачальника та споживача згідно з додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" (п. 1 Договору);

- споживач зобов'язується : оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів електричної енергії"; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п. 2.3.3 та п. 2.3.4 Договору);

- за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми (п. 4.2.1 Договору);

- облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами "Правил устройства електроустановок. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів, що встановлюються при розрахунках за спожиту електричну енергію, а обсяги спожитої електричної енергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами додатка "Порядок розрахунків". На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи : акт про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії; акт результатів замірів електричної потужності (п. 7.1 та п. 7.5 Договору);

- цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009 р.. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, визначеному законодавством України (п. 9.4 Договору).

За даними позивача відповідно до п. 9.4 Договору останній не розривався і на даний час є діючим.

До Договору сторонами було складено (підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками сторін), зокрема, наступне :

1) 30.10.2008 р. Додаток № 3 до Договору - графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та перелік об'єктів і точок комерційного обліку (а.с. 67), в якому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- споживач фіксує покази засобів обліку 22-го числа кожного місяця о 8-00 год. (п. 1 Додатку № 3)

2) 30.10.2008 р. Додаток № 5 до Договору - порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (а.с. 11-13), в якому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- за підсумками розрахункового періоду енергопостачальна організація надсилає споживачу розрахункові документи для оплати за перетікання реактивної електроенергії. Кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок енергопостачальної організації протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів (п. 17 Додатку № 5);

3) 08.04.2009 р. Додаткова угода № 1/1 до Договору (а.с. 14), якою сторони внесли зміни, зокрема, до п. 1 Додатку № 3 до Договору та виклали його в наступній редакції :"покази засобів обліку відповідно до переліку об'єктів і точок комерційного обліку споживача фіксуються останнього календарного дня кожного місяця о 00-00 год.";

4) 11.12.2012 р. Додаткова угода № 7 до Договору (а.с. 68), якою сторони внесли зміни, зокрема, до п. 6 Додатку № 5 до Договору та виклали його в наступній редакції :"точка розрахунку економічних еквівалентів реактивної потужності : Рижі 1:35+Т1, D1- 0,0173, D2 - 0,0451, D - 0,0624. Наведені в таблиці значення ЕЕРП (D) застосовуються в розрахунках плати за перетікання реактивної електричної енергії з 01.01.2013 р." (п. 2 та п. 3 Додаткової угоди № 7).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів сторін в частині зміни їх найменування, а тому назвою позивача слід вважати Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго", а назвою відповідача Публічне акціонерне товариство "Рижівський гранітний кар'єр".

За період з березня 2014 р. по вересень 2014 р., було здійснено перетікання реактивної електроенергії на суму 408 819,09 грн..

Відповідачем в дотримання умов Договору (з урахуванням додатків до нього) було складено належним чином оформлені відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії за період з березня 2014 р. по вересень 2014 р. (копії наявні у матеріалах справи). На підставі вищезазначених відомостей сторонами були підписані та скріплені печатками сторін акти про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії (копії наявні у матеріалах справи). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату отриманої ним електричної енергії, а саме : № Р1/6 від 31.03.2014 р., № Р1/6 від 30.04.2014 р., № Р1/6 від 31.05.2014 р., № Р1/6 від 30.06.2014 р., № Р1/6 від 31.07.2014 р. № Р1/6 від 31.08.2014 р. та № Р1/6 від 30.09.2014 р. (копії наявні у матеріалах справи).

В порушення умов Договору відповідач здійснив лише часткову оплату вартості спожитої реактивної електричної енергії за період березень - вересень 2014 р. включно в розмірі 393 205,84 грн. (без урахування проведених відповідачем оплат за перетоки реактивної електроенергії, отриманої у попередніх періодах, які зазначені у розрахунку заборгованості відповідача, що залучений в додатки до позову). Проведення відповідачем оплат підтверджується наявними у матеріалах справи копіями банківських виписок по рахунку позивача (копії наявні у матеріалах справи). За даними позивача за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 15 613,25 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом (з урахуванням прийнятої судом до розгляду даному позовному провадженні заяви № 05-10-02/1880 від 05.12.2014 р. (вх. № 16481 від 10.12.2014 р.) про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення з відповідача 29 385,37 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 30.10.2008 р. між сторонами Договору про постачання електричної енергії № 1/6, з яких : 15 613,25 грн. заборгованість з оплати вартості перетікання реактивної енергії за вересень 2014 р. (з урахуванням часткової оплати), 5 813,90 грн. пеня, 6 534,95 грн. інфляційні втрати, 1 423,27 грн. три проценти річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику". Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо постачання електричної енергії відповідачу у період з березня по вересень 2014 р.. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України вартість перетоків реактивної електричної енергії за вищевказаний період оплатив частково і заборгованість останнього на момент винесення даного рішення складає 15 613,25 грн. Дана обставина не спростована відповідачем.

Вище викладене дає суду підстави для висновку, що в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 15 316,25 грн., підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5 813,90 грн. пені за період з 30.04.2014 р. по 30.09.2014 р., суд визнає його вірним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 6 534,95 грн. за період з 31.10.2013 р. по 30.09.2014 р. та 1 423,27 грн. з січня 2013 р. по 30.09.2014 р., суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними та підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 15 613,25 грн. основного боргу, 5 813,90 грн. пені, 6 534,95 грн. інфляційних нарахувань та 1 423,27 грн. 3% річних підтверджуються як поданими доказами, так і матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ст. 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Рижівський гранітний кар'єр" (вул. Горького, 151, м. Комсомольськ, Полтавська область, 39800), ідентифікаційний код юридичної особи 03327339 на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул.Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022) в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Портова, 25, м. Комсомольськ, 39800) ідентифікаційний код юридичної особи 00131819, р/рах. № 1117 в ПР ГРУ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401 - 15 613,25 грн. основного боргу, 5 813,90 грн. пені, 6 534,95 грн. інфляційних нарахувань, 1 423,27 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.01.2015 р..

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.