ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 року Справа № 904/5208/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання: Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Шаровський С.А. представник, довіреність №164/1001 від 12.05.14;

від відповідача : представник в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. Макарова" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2014 року , прийнятого за результатами розгляду справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО",

м. Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ

МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. Макарова", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії у розмірі 21 247 956 грн. 39 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій з урахуванням поданих заяв про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з Відповідача заборгованість в розмірі 21 247 956 грн. 39 коп., із яких: 19 191 820 грн. 32 коп. - заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 942 040 грн. 05 коп. - заборгованість по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, 469 468 грн. 47 коп. - пеня, 96 466 грн. 12 коп. - 3 % річних, 548 161 грн. 43 коп. - інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2014 р. ( головуючий колегії: Ліпинський О.В., судді: Красота О.І., Соловйова А.Є. ) позов задоволено в повному обсязі - стягнуто з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. Макарова" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" - 19 191 820 грн. 32 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 942 040 грн. 05 коп. заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, 469 468 грн. 47 коп. пені, 96 466 грн. 12 коп. три проценти річних, 548 161 грн. 43 коп. інфляційних втрат, 73 080 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Клопотання Відповідача про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду - відхилено.

Приймаючи рішення, суд виходив з обставин доведеності неналежного виконання Відповідачем своїх зобов'язань в частині повної оплати за спожиту активну електричну

енергію та витрати Енергопостачальника, які виникли через перетоки реактивної електроенергії за договором укладеним між сторонами. Також, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру пені, виходячи з того, що динаміка виконання Відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором свідчить про систематичні порушення з боку останнього строків розрахунків, а отже, зменшення розміру штрафних санкцій за даним позовом, негативно вплине на інтереси Позивача, які і без того грубо порушуються Відповідачем у справі. Щодо, надання розстрочки виконання судового рішення, то Відповідачем не було надано доказів існування саме виняткових обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, в зв'язку з чим заява про відстрочення та розстрочення виконання рішення також було відхилена судом.

Не погодившись з вказаним рішенням Державне підприємство "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. Макарова" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, які мають істотне значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/5208/14 від 06.11.2014 р. в частині стягнення пені, штрафних санкцій та відхилення клопотання про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду та прийняти нове рішення - перерахувати штрафні санкції та пеню у відповідності до проведеного корегування рахунків зменшити розмір пені за позовом Публічного акціонерного товариства „ДТЕК „Дніпрообленерго" до Державного підприємства „Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" по справі № 904/5208/14 до мінімального розміру

На обґрунтування своєї апеляційної скарги, Відповідач посилається на те, що відповідно до п. 6.11. Правил № 28 необхідно було враховувати всі фактичні обсяги споживання електроенергії, як даних щодо зняття показників з приладів обліку, з даних електронного обміну інформації як в випадку Відповідача, так із даних субспоживачів, які мають прямі договори на постачання електроенергії з Позивачем, а з підприємством субспоживачі мають договори на технологічне використання мереж та договори доручення на оплату споживання електроенергії на території Відповідача. У зв'язку тим, що на кожному рахунку Позивача вказано термін його оплати, а оплата за електроенергію відбувається на підставі рахунку, Відповідач вважає за необхідне перерахувати штрафні санкції відповідно до строків, які вказані в рахунках.

Також, Відповідач не погоджується з відмовою суду в зменшенні пені та відстрочці виконання судового рішення, та звертає увагу суду на те, що заборгованість у розмірі за спожиту активну та реактиву електроенергію по договору виникла перед Позивачем у зв'язку з тяжким фінансовим становищем підприємства, що підтверджується довідками та фінансовими звітам діяльності, яке почалося ще з 2008 року, та продовжується по цей день. Підприємство перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинено світовою фінансовою кризою та надзвичайним станом в країні, пов'язаний з Росією. Крім того, Відповідач вказує на те, що рішення було винесене судом без присутності його представника, не зважаючи на клопотання про перенос розгляду справи на інший строк.

У відзиві на апеляційну скаргу, Позивач просить апеляційний суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки коригування обсягу спожитої активної електроенергії за червень 2014 відбулося за заявою ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М.Макарова» ( лист вих. 124-ПЭУ/312 від 28.07.2014 р. ), тобто не з вини Позивача. Крім того, нарахування санкцій здійснено на скориговану суму заборгованості. Додатком 1 до Договору сторони погодили обсяги споживання електроенергії на 2014 рік. Таким чином, вартість обсягу електроенергії, погодженого сторонами на червень 2014 - 10 500 000 кВт*год, відповідно до умов Договору, Відповідач мав сплатити до кінця розрахункового періоду, тобто до 01.07.2014 р. Але, враховуючи тяжкий стан скаржника, Позивач здійснював нарахування пені, 3 % відсотків річних та інфляційних втрат з дати остаточного розрахунку, тобто з третього дня з дати отримання рахунку. Розстрочення та відстрочення суми боргу Відповідача може призвести до негативних наслідків для Позивача, які можуть вплинути на енергетичну стабільність та надійність енергосистеми України. Зокрема, неможливість відновлення та

переоснащення об'єктів енергопостачання, що мають значний термін служби - фізично зношені, виникнуть проблеми у розрахунках з Оптовим ринком електричної енергії, що може мати наслідком застосування штрафних санкцій та припинення постачання електричної енергії споживачам Дніпропетровської області. При винесені оскаржуваного рішення, суд оцінив ступінь виконання зобов'язання ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова», його доводи щодо підстав для зменшення пені, і як результат, правомірно відмовив Відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення пені та надання відстрочки виконання рішення.

На підтвердження знаходження Позивача у дуже скрутному фінансовому становищі, через постійне нарощування дебіторської заборгованості Споживачами, шляхом не сплати коштів за спожиту електроенергію, Позивачем додані до матеріалів справи копії ухвал господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі від 06.01.2015 р. по справі № 904/68/15 за позовом ДП «ЕНЕРГОРИНОК» до ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» про стягнення 1 039 071 262,12 грн., та від 15.01.2015 р. по справі № 904/116/15 за позовом ДП «ЕНЕРГОРИНОК» до ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» про стягнення 629 649,26 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 р. у справі № 904/5208/14, колегією суддів у складі: головуючого судді - Кощеєва І.М. (доповідач), суддів Кузнецова В.О., Бахмат Р.М., апеляційну скаргу Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. Макарова" прийнято до розгляду, який було призначено на 22.01.2015 р.

Розпорядженням секретаря судової палати від 21.01.2015 р., у зв'язку з перебуванням судді Бахмат Р. М. - члена постійно діючої колегії суддів, визначеної наказом голови суду № 50 від 20.10.2014 р., у відпустці, та у зв'язку з виходом на роботу судді Євстигнеєва О.С. - члена постійно діючої колегії суддів визначеної наказом голови суду № 50 від 20.10.2014 р., керуючись ст. 4 6 ГПК України, п. п. 3.1.6, 3.1.7 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., наказом голови суду № 7 від 17.01.2011 р. визначена для розгляду справи колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ), суддів Євстигнеєва О.С. , Кузнецова В.О.

Представник Відповідача в призначений час в судове засідання не явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи від Відповідача до суду не надходило.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника Відповідача.

У судовому засіданні 22.01.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника Позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, та доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2002 р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" ( Енергопостачальник ) та Державним підприємством "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. Макарова" ( Споживач ) укладено Договір № 15-Ц про постачання електричної енергії ( надалі - Договір ), предметом якого, відповідно до п. 1.1. Договору, є постачання і передача електроенергії Енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії Споживачем.

Споживач приймає до оплати обсяг та витрати електроенергії, спожитої підприємством, і не несе відповідальності за обсяги та витрати електроенергії, відпущеної Енергопостачальником через мережі Споживача за межею балансового розподілу електромереж Споживача та інших споживачів (субспоживачів) Енергопостачальника ( п. 1.2. Договору).

Обсяги постачання електроенергії та її вартість визначаються відповідно до додатка 1, за тарифами на електроенергію, які визначаються у порядку, затвердженому НКРЕ України (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 10.06.2002 р. розрахунковий період для обліку і розрахунку спожитої електроенергії за показаннями розрахункових приладів обліку встановлюється з 1 числа до кінця календарного (розрахункового) місяця.

П. 4.1. Договору передбачено зобов'язання Споживача вносити плату за споживання активної електричної енергії у вигляді передоплати виключно коштами. Оплата за активну електроенергії здійснюється до уповноваженого банку на розподільний рахунок Енергопостачальника. Відомості щодо рахунків наведені у розділі 12 цього договору.

Згідно з п. 4.2. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 10.06.2002 р. Споживач здійснює поточну оплату за активну електричну енергію в такому порядку:

До першої, другої та третьої середи розрахункового місяця оплачує кожний тиждень 25% вартості, встановленого на розрахунковий місяць обсягу споживання електроенергії, остання оплата у поточному розрахунковому місяці за два банківських дня до кінця поточного місяця у сумі, що дорівнює різниці між вартістю 100% очікуваного споживання електроенергії у розрахунковому місяці та попередніх поточних платежів за електроенергію, яку Споживач отримав у поточному місяці.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі рахунку, наданого Енергопостачальником, протягом 2-х календарних днів з моменту його отримання, але не пізніше 7 числа місяця наступного за розрахунковим. Рахунок надається нарочним (через канцелярію Споживача), рекомендованим листом або платіжною вимогою-дорученням через банк.

Відповідно п. 4.3. Договору Споживач здійснює економічну компенсацію втрат Енергопостачальника, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, шляхом платежів на поточний рахунок Енергопостачальника протягом 5 днів після отримання рахунка - фактури Енергопостачальника, з наведенням у платіжних документах після слів "за перетоки реактивної електроенергії" інформації, зазначеної в п. 4.1. цього договору. Порядок розрахунку платежів за перетоки реактивної електроенергії наведених у додатку 9-а, для споживачів із багатозонним обліком у додатку 9-б, при цьому обсяг перетоків, за яким Споживач здійснює економічну компенсацію втрат Енергопостачальника, встановлюється з урахуванням обсягів перетоків реактивної електроенергії субспоживачів, але за винятком обсягів перетоків реактивної електроенергії, що пов'язані з передачею електроенергії до мереж Енергопостачальника. Основний Споживач стягує платежі за перетоки реактивної енергії із субспоживачів за умовами Договору про надання послуг з передачі елекстричної енергії.

П. 11.4. Договору встановлено, що цей договір укладається на строк до 31 грудня 2003 і набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. На письмову вимогу Споживача пролонгація може бути оформлена письмовою угодою.

В силу приписів ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору, Енергопостачальник поставив Споживачу електричну енергію, яку останній прийняв, але не оплатив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед Позивачем за спожиту активну електричну енергію в період із червня 2014 року по вересень 2014 року на суму 19 191 820 грн. 32 коп., окрім того, за вказаний період Споживач мав сплатити компенсацію витрат Енергопостачальника, які виникли через перетоки реактивної електроенергії в сумі 942 040 грн. 05 коп., що підтверджується розрахунками Позивача, та звітами про споживання електроенергії за спірний період.

Як під час розгляду спору в першій інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в апеляційному суді, Відповідачем не заперечено факт наявності перед Позивачем боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 19 191 820 грн. 32 коп. та витрати Енергопостачальника, які виникли через перетоки реактивної електроенергії в сумі 942 040 грн. 05 коп. та не надано доказів його оплати, а відтак, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовна вимога про стягнення: 19 191 820 грн. 32 коп. - заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 942 040 грн. 05 коп. - заборгованість по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії,

підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( ст. 611 ЦК України ).

Правові наслідки за порушення Споживачем умов договору, встановлені п. 4.5. Договору, відповідно до якого сторони погодили, що у разі несвоєчасних розрахунків Споживач сплачує Енергопостачальнику пеню за кожен день прострочення платежу за споживання електроенергії у розмірі 0,04%, але не більше подвійної величини облікової ставки Національного банку України. Пеня нараховується Енергопостачальником з першого дня одержання остаточного рахунку або рахунку-фактури згідно пунктів 4.2. та 4.3.

Розмір нарахованої Позивачем пені за період з 10.07.2014 року по 20.10.2014 року згідно з розрахунком, доданим до матеріалів справи, становить 469 468 грн. 47 коп. ( 447 674 грн. 03 коп. - пеня за активну електроенергію та 21 794 грн. 44 коп. - пеня за реактивну електричну енергію) (а.с.157).

Також, за порушення Відповідачем виконання грошового зобов'язання Позивачем нараховані 3% річних за період з 10.07.2014 року по 20.10.2014 року в розмірі - 96 466 грн. 13 коп. та інфляційні втрати за аналогічний період в розмірі 548 161 грн. 43 коп. ( а. с. 158-159 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведені вище обставини справи та приписи законодавства, місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача: 19 191 820 грн. 32 коп. - заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 942 040 грн. 05 коп. - заборгованість по оплаті втрат, які виникають через перетоки

реактивної електроенергії, 469 468 грн. 47 коп. - пеня, 96 466 грн. 12 коп. -3% річних, 548 161 грн. 43 коп. - інфляційні втрати.

Умовами Договору передбачено здійснення остаточного розрахунку за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому місяці протягом 2-х календарних днів з моменту отримання рахунку, але не пізніше 7 числа місяця наступного за розрахунковим, а отже, визначення у відповідних рахунках інших строків оплати, не змінює погоджених сторонами в договорі умови щодо строків остаточного розрахунків.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком господарського суду про безпідставність доводів Відповідача щодо необхідності здійснення розрахунку штрафник санкцій, виходячи зі строків виконання зобов'язання, які вказані в рахунках на оплату.

Щодо оскарження рішення суду в частині відмови в зменшенні пені та відстрочці виконання судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд , приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки ( штрафу, пені ), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо ( постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відхиляючи клопотання Відповідача про зменшення розміру пені, суд першої інстанції врахував вищезазначені приписи чинного законодавства та ступень виконання зобов'язання боржником, динаміка якого свідчить про систематичні порушення з боку останнього строків розрахунків, а отже, обґрунтовано дійшов висновку, що зменшення розміру штрафних санкцій за даним позовом, негативно вплине на інтереси Позивача.

Через не надання Відповідачем доказів існування саме виняткових обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив заяву про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, оскільки згідно чинних положень ГПК України, надання розстрочки виконання судового рішення допускається лише у виняткових випадках при наявності об'єктивних обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Колегія суддів також бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення

строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Щодо зауваження Відповідача на те, що рішення було винесене судом без присутності його представника, не зважаючи на клопотання про перенос розгляду справи на інший строк, то як вбачається з оскаржуваного рішення, колегія суддів першої інстанції відхилила вказане клопотання, виходячи з того, що передування представника Відповідача в іншому судовому процесі не позбавляє сторону обов'язку забезпечити явку в засідання господарського суду іншого представника відповідно до вимог ст. 28 ГПК України.

З огляду на наведене, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

При таких обставинах, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду першої інстанції, оскільки воно прийнято при правильному застосування норм матеріального та процесуального права при повно встановлених обставинах справи.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 101 - 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. Макарова" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2014 р. у справі № 904/5208/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 27.01.2015 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя В.О. Кузнецов