ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р.Справа № 922/2772/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ банк "Меркурій" м. Харків
до ПП "Ера", м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - не з*явився

відповідача - Замікула Б.С.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство з обмеженою банк "Меркурій" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Ера", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованості за договором невідновлюваної кредитної лінії в національній валюті України № 02/1-25К від 30.12.2013 р. у розмірі 9428332,70 грн., яка складається з :

- 8 800 000,0 грн. залишку простроченої заборгованості за кредитом,

- 151 167,12 грн. заборгованості за простроченими процентами,

- 463 579,18 грн.. заборгованості за нарахованими процентами,

- 13 586,40 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на укладення між сторонами 30.12.2013 р. договору № 02/1-25К невідновлюваної кредитної лінії в національній валюті України, згідно умов якого встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 8 800 000,00 грн. з кінцевим строком повернення 26.12.2014 р. та зі сплатою 20,9% річних.

Як зазначає позивач у своїй заяві, банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти обумовлені договором, що підтверджується платіжними дорученнями № 24204 від 30.12.2013 року. Однак у подальшому відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка до цього часу не погашена. Наведена обставина зумовила звернення до суду із зазначеним позовом.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між Приватним підприємством "Ера" та Публічним акціонерним товариством Банк "Меркурій" укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії в національній валюті України № 02/1-25К від 30.10.2013 р., згідно п.п. 1.1, 1.2. якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти за рахунок Кредитної лінії, ліміт якої встановлено в розмірі 8 800 000 .

Розмір процентів за користування кредитом встановлено в розмірі 20,00 % річних з 30.12.2013 р., а з 01.02.2014 р. - 20,9 % річних (п. 1.3. Кредитного договору).

Справа розглядом зупинялась до розгляду пов*язаної з нею справи за № 922/3315/14.

Як встановлено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2014 року за № 922/3315/14 зобов'язання ПП "Ера" за кредитним договором № 02/1-25К-98 від 30.12.2013 р. припинилось 28.02.2014 р. у зв'язку з поєднанням в одній особі боржника та кредитора ПАТ Банк "Меркурій".

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що пунктом 5.3.8. договору №02/1-25К-98 невідновлювальної кредитної лінії, зокрема, визначено, що у разі несвоєчасного погашення позичальником суми кредиту або процентів за його користування та/або при виникненні обов'язків позичальника за цим договором здійснити дострокове погашення кредиту. Кредитор набуває право, а позичальник доручає кредитору самостійно списувати грошові кошти в розмірі, необхідному для виконання зобов'язання з поточного рахунку позичальника №1 відкритому в АТ Банку "Меркурій", а також з інших рахунках, які відкриті позичальником в АТ Банку "Меркурій" (поточних, депозитних та інших) .

Таким чином, відповідно до умов договору банку надано право самостійного списання грошових коштів, розміщених на інших рахунках ПП "Ера", у тому числі, з депозитного, в розмірах, необхідних для виконання зобов'язань за даним договором.

Частина 1 статті 613 Цивільного кодексу України визначає, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Судом встановлено, що позивач не виконав свої зобов'язання за договором №02/1-25К-98 невідновлювальної кредитної лінії через не вчинення банком дій щодо перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до листа-вимоги ПП "Ера" від 19.02.2014р. Відтак нарахування банком відсотків за договором №02/1-25К-98 невідновлювальної кредитної лінії після 28.02.2014р. є безпідставним.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість банку перед позивачем за договором банківського вкладу (депозиту) "Класичний" №251 від 30.12.2013р., станом на 28.02.2014р. становить 8800000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №02/1-25К-98 невідновлювальної кредитної лінії в національній валюті України від 30.12.2013р. ПП "Ера" заборгованість за кредитом становить 8800 000,00 грн. (а.с.22).

Так, колегія суддів апеляційної інстанції погодилась з висновком господарського суду Харківської області про те, що у відповідності до статті 606 Цивільного кодексу України зобов'язання позивача за договором №02/1-25К-98 невідновлювальної кредитної лінії від 30 грудня 2013 року та за Договором депозиту № 251 від 30 грудня 2013 року припинились, у зв'язку з поєднанням в особі ПП "Ера" боржника та кредитора ПАТ Банк "Меркурій" на суму 8800 000,00 грн.

Згідно ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких підстав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ Банк "Меркурій" про стягнення з ПП "Ера" коштів за кредитним договором № 02/1-25К від 30.11.2013 р. в сумі 8800 000,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки правовідносини за кредитним договором, за яким позивач просить стягнути кошти, визнано припиненими, згідно рішення суду, що набуло законної сили.

Згідно із ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 526, 598, 606, Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 12, 16, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.01.2015 р.

Суддя Л.С. Лаврова