ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2015 р. Справа № 911/5198/14

За позовом Національного університету біоресурсів та природокористування України в особі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів та природокористування України "Боярська лісова дослідна станція"

до відповідача Приватного підприємства "Ельбрус-69"

про стягнення 329 872,31грн

Суддя Ейвазова А.Р.

Представники:

від позивача - Буценко Р.А. (довіреність № 0014 від 10.01.2014);

від відповідача - Дачієв В.А. (директор/паспорт)

СУТЬ СПОРУ: Національний університет біоресурсів та природокористування України в особі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів та природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Ельбрус-69" (далі - ПП "Ельбрус-69") про стягнення 329 872,31грн у т.ч.:

- 254 337,69грн - основна заборгованість;

- 23 844,78грн - пеня за період з 13.02.2014 по 31.08.2014;

- 45 780,78грн - інфляційні втрати за період з 01.03.2014 по 31.10.2014;

- 5909,06грн - проценти за період з 13.02.2014 по 03.12.2014.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення ПП "Ельбрус-69" зобов'язань за договором купівлі - продажу продукції № 2 від 08.01.2014 в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк (а.с.2-9).

Відповідачі у справі - ПП "Ельбрус -69" письмового відзиву по суті заявлених вимог не надало.

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, позивач повідомив про сплату частини основного боргу відповідачем, а саме про перерахування 35000грн у грудні 2014 року в рахунок погашення боргу, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду Київської області від 05.01.2015 провадження у справі в частині стягнення 35 000грн основної заборгованості припинено на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

В судовому засіданні 05.01.2015 представник позивача заявлені вимоги підтримав, представник відповідача - суму основного боргу визнав, проте зазначив про існування у відповідача зустрічних вимог до позивача, а також вказував на те, що товар йому поставлений неналежної якості.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014 між Національним університетом біоресурсів та природокористування України, від імені якого діяв директор Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів та природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" Карпук А.І, (далі - продавець) та ПП "Ельбрус-69" (далі - покупець) укладено договір №2 купівлі-продажу продукції (а.с.28-29, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін у справі господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Враховуючи, що вищевказаний договір від імені позивача у справі - Національного університету біоресурсів і природокористування України укладено директором структурного підрозділу - Боярська лісова дослідна станція на підставі довіреності, який діяв на підставі Положення та довіреності, такий договір є підставою для набуття прав та обов'язків безпосередньо позивачем у справі.

Так, в силу ст. 239 ЦК України, правочин (договір, за змістом ч.2 ст.202 ЦК України, є видом правочину), вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

За умовами такого договору, продавець передає у власність покупцю товар в асортименті, кількості та за ціною відповідно до специфікації №1 (додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору, а покупець - зобов'язується оплатити та прийняти товар на умовах договору.

Як визначено умовами договору, найменування товару: відповідно до товаросупровідних документів (рахунок-фактура, видаткова накладна, податкова накладна) (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору, виробник товару - відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів та природокористування України "Боярська лісова дослідна станція"

Згідно п. 3.1 договору, передача товару здійснюється за правилами «Інкотермс-2000» на умовах EXW - склад продавця.

Договором сторонами узгоджено, що: термін відпуску товару до 31.03.2014 (п.3.2 договору); допускається достроковий відпуск товару за погодженням покупця, який повинен прийняти товар і оплатити (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється за товаросупровідними документами (рахунок, товарно-транспортна накладна, податкова накладна) у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6, (зі змінами та доповненнями); Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 (зі змінами і доповненнями).

Як визначено умовами договору, присутність представника покупця для участі в прийомі товару обов'язкова; у випадку, якщо покупець не забезпечує присутність представника для участі в прийомі товару, або дасть відповідь про неможливість надсилання свого представника для участі в прийомі товару, відвантажений товар вважається прийнятим без заперечень (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору днем відпуску товару вважається день підписання накладної та приймання товару.

Згідно п. 4.1 договору ціна на товар та орієнтовні обсяги вказані у специфікації №1, яка є невід'ємною частиною договору.

Загальна сума договору визначена сторонами у розмірі 355 550,00грн без ПДВ, оскільки продавець тимчасово, до 01.01.2015 звільнений від оподаткування ПДВ у відповідності до Податкового кодексу України (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору, оплата товару здійснюється у вигляді 100% передплати.

Вказаний договір, як вказує його п.8.1, набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.03.2014.

Як встановлено під час розгляду справи, у період дії відповідного договору, протягом січня - лютого 2014 року позивачем здійснена поставка товару відповідачу на загальну суму 272 937,65грн, що підтверджується долученими до справи товарно-транспортними накладними та специфікаціями (а.с.31-142), а також довіреностями на отримання товару № 1 від 03.01.2014 та №6 від 03.02.2014 (а.с.143-144).

Частина оплати, яка здійснена відповідачем за іншим договором (як свідчить призначення платежу), а саме у сумі 18599,96грн (а.с.150-164), зарахована позивачем в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором до порушення провадження у справі, з чим погодився відповідач. Також, частково відповідачем здійснено оплату на загальну суму 35 000,00грн після подання даної позовної заяви, що підтверджується банківськими виписками (а.с.174-175).

Звертаючись до суду з даним позовом, з урахуванням наданих додаткових пояснень, позивач стверджує, що заборгованість за поставлений товар на момент прийняття рішення у справі становить 219 337,69грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов'язку оплатити заборгованість за поставлений товар та застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору за порушення відповідного зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач частково не оплатив переданий йому позивачем товар за цим договором, хоча строк оплати такого товару, визначений п.4.3 договору (з урахуванням можливості поставки без попередньої оплати - п.3.3 договору), настав, чим допустив порушення зобов'язання.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 19.12.2014 (а.с.176-177), відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 219 337,69грн, що визнано відповідачем у судовому засіданні 05.01.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

За таких обставин, заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 219 337,69грн є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, судом не взяті до уваги посилання відповідача на наявність зустрічних зобов'язань позивача перед відповідачем, на що останній посилався, оскільки відповідних доказів, а також доказів зарахування взаємних однорідних зобов'язань не надано, як і доказів неналежної якості поставленого товару, який прийнятий відповідачем без заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 45 780,78грн втрат від інфляції, що нараховані за період з 01.03.2014 по 31.10.2014 на заборгованість відповідача за договором та 5909,06грн процентів, нарахованих за загальний період з 13.02.2014 по 03.12.2014.

Враховуючи те, що надані позивачем розрахунки процентів та збитків від інфляції (а.с.17-19) є правильним, вказані позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 23 844,78грн пені за загальний період з 13.02.2014 по 31.08.2014.

В силу ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним з видів господарських санкцій, згідно ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 5.4 договору за прострочення оплати (п.4.3 договору) покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Отже, за взаємною згодою сторін сторонами встановлено відповідальність за порушення зобов'язання з оплати у вигляді пені.

Однак, позивачем розраховано розмір пені без застосування положень ч.6 ст.232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, зважаючи на відсутність у договорі положень щодо можливості нарахування пені понад шестимісячний строк, за розрахунком суду розмір пені з врахуванням положень ч.6 ст.232 ГК України, становить 23105,67грн, а саме:

- на непогашену частину боргу за накладною №026891 від 12.02.2014 у сумі 1862,24грн за період з 13.02.2014 по 12.08.2014 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) -165,05грн;

- на заборгованість за накладною №026894 від 13.02.2014 у сумі 6 774,40грн за період з 14.02.2014 по 13.08.2014 - 602,64грн;

- на заборгованість за накладною №026895 від 14.02.2014 у сумі 6281,00грн за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 - 560,82грн;

- на заборгованість за накладною №026921 від 14.02.2014 у сумі 5452,80грн за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 - 486,87грн;

- на заборгованість за накладною №025867 від 15.02.2014 у сумі 7010,50грн за період з 16.02.2014 по 15.08.2014 - 628,26грн;

- на заборгованість за накладною №025869 від 15.02.2014 у сумі 4600,80грн за період з 16.02.2014 по 15.08.2014 - 412,31грн;

- на заборгованість за накладною №026951 від 17.02.2014 у сумі 5988,65грн за період з 18.02.2014 по 17.08.2014 - 513,54грн;

- на заборгованість за накладною №026952 від 17.02.2014 у сумі 4387,50грн за період з 18.02.2014 по 17.08.2014 - 396,08грн;

- на заборгованість за накладною №025870 від 17.02.2014 у сумі 4668,00грн за період з 18.02.2014 по 17.08.2014 - 421,40грн;

- на заборгованість за накладною №025868 від 17.02.2014 у сумі 7273,00грн за період з 18.02.2014 по 17.08.2014 - 656,56грн;

- на заборгованість за накладною №025872 від 18.02.2014 у сумі 4689,60грн за період з 19.02.2014 по 18.08.2014 - 424,89грн;

- на заборгованість за накладною №025873 від 19.02.2014 у сумі 5789,30грн за період з 20.02.2014 по 19.08.2014 - 526,43грн;

- на заборгованість за накладною №025874 від 19.02.2014 у сумі 4111,35грн за період з 20.02.2014 по 19.08.2014 - 373,85грн;

- на заборгованість за накладною №026970 від 20.02.2014 у сумі 4192,20грн за період з 21.02.2014 по 20.08.2014 - 382,58грн;

- на заборгованість за накладною №025936 від 21.02.2014 у сумі 3650,40грн за період з 22.02.2014 по 21.08.2014 - 334,34грн;

- на заборгованість за накладною №025935 від 21.02.2014 у сумі 2940,00грн за період з 22.02.2014 по 21.08.2014 - 269,27грн;

- на заборгованість за накладною №025934 від 21.02.2014 у сумі 3876,00грн за період з 22.02.2014 по 21.08.2014 - 355,00грн;

- на заборгованість за накладною №025939 від 21.02.2014 у сумі 3733,20грн за період з 22.02.2014 по 21.08.2014 - 341,92грн;

- на заборгованість за накладною №025932 від 21.02.2014 у сумі 3254,40грн за період з 22.02.2014 по 21.08.2014 - 298,07грн;

- на заборгованість за накладною №025933 від 21.02.2014 у сумі 3576,00грн за період з 22.02.2014 по 21.08.2014 - 327,52грн;

- на заборгованість за накладною №026978 від 22.02.2014 у сумі 5184,40грн за період з 23.02.2014 по 21.08.201 - 476,54грн;

- на заборгованість за накладною №025937 від 22.02.2014 у сумі 4927,25грн за період з 23.02.2014 по 21.08.2014 - 452,90грн;

- на заборгованість за накладною №025940 від 22.02.2014 у сумі 3632,40грн за період з 23.02.2014 по 21.08.2014 - 331,39грн;

- на заборгованість за накладною №025941 від 22.02.2014 у сумі 4821,60грн за період з 23.02.2014 по 21.08.2014 - 439,89грн;

- на заборгованість за накладною №025938 від 22.02.2014 у сумі 3662,40грн за період з 23.02.2014 по 21.08.2014 - 334,13грн;

- на заборгованість за накладною №025812 від 22.02.2014 у сумі 6053,10грн за період з 23.02.2014 по 21.08.2014 - 552,24грн;

- на заборгованість за накладною №025986 від 22.02.2014 у сумі 4822,40грн за період з 23.02.2014 по 21.08.2014 - 439,96грн;

- на заборгованість за накладною №032535 від 22.02.2014 у сумі 4226,20грн за період з 23.02.2014 по 21.08.2014 - 385,57грн;

- на заборгованість за накладною №032536 від 22.02.2014 у сумі 4195,40грн за період з 23.02.2014 по 21.08.2014 - 382,76грн;

- на заборгованість за накладною №025833 від 24.02.2014 у сумі 4253,90грн за період з 25.02.2014 по 24.08.2014 - 393,81грн;

- на заборгованість за накладною №025987 від 24.02.2014 у сумі 3564,00грн за період з 25.02.2014 по 24.08.2014 - 329,94грн;

- на заборгованість за накладною №032537 від 24.02.2014 у сумі 5051,80грн за період з 25.02.2014 по 24.08.2014 - 467,67грн;

- на заборгованість за накладною №032538 від 24.02.2014 у сумі 4027,40грн за період з 25.02.2014 по 24.08.2014 - 372,84грн;

- на заборгованість за накладною №022855 від 26.02.2014 у сумі 3796,20грн за період з 27.02.2014 по 26.08.2014 - 353,93грн;

- на заборгованість за накладною №022854 від 26.02.2014 у сумі 3694,80грн за період з 27.02.2014 по 26.08.2014 - 344,48грн;

- на заборгованість за накладною №022852 від 26.02.2014 у сумі 3366,00грн за період з 27.02.2014 по 26.08.2014 - 313,82грн;

- на заборгованість за накладною №022853 від 26.02.2014 у сумі 5458,60грн за період з 27.02.2014 по 26.08.2014 - 508,92грн;

- на заборгованість за накладною №025945 від 26.02.2014 у сумі 6472,20грн за період з 27.02.2014 по 26.08.2014 - 603,42грн;

- на заборгованість за накладною №025947 від 26.02.2014 у сумі 6578,20грн за період з 27.02.2014 по 26.08.2014 - 613,30грн;

- на заборгованість за накладною №025968 від 26.02.2014 у сумі 4862,00грн за період з 27.02.2014 по 26.08.2014 - 453,30грн;

- на заборгованість за накладною №022859 від 27.02.2014 у сумі 6105,60грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 571,25грн;

- на заборгованість за накладною №022858 від 27.02.2014 у сумі 6016,60грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 262,92грн;

- на заборгованість за накладною №035236 від 27.02.2014 у сумі 6660,20грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 623,14грн;

- на заборгованість за накладною №025949 від 27.02.2014 у сумі 5510,90грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 515,61грн;

- на заборгованість за накладною №025998 від 27.02.2014 у сумі 3874,10грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 362,47грн;

- на заборгованість за накладною №025999 від 27.02.2014 у сумі 3801,60грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 355,68грн;

- на заборгованість за накладною №025942 від 27.02.2014 у сумі 4785,60грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 447,75грн;

- на заборгованість за накладною №025944 від 27.02.2014 у сумі 4828,80грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 451,79грн;

- на заборгованість за накладною №025943 від 27.02.2014 у сумі 5020,80грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 469,75грн;

- на заборгованість за накладною №025997 від 27.02.2014 у сумі 4639,80грн за період з 28.02.2014 по 27.08.2014 - 434,11грн;

- на заборгованість за накладною №031510 від 28.02.2014 у сумі 5841,80грн за період з 01.03.2014 по 29.08.2014 - 552,49грн;

- на заборгованість за накладною №025950 від 28.02.2014 у сумі 5753,80грн за період з 01.03.2014 по 29.08.2014 - 554,17грн;

- на заборгованість за накладною №025965 від 28.02.2014 у сумі 5036,50грн за період з 01.03.2014 по 29.08.2014 - 476,33грн.

У задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 739,11грн суд відмовляє.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача - пропорційно розміру задоволених вимог та з урахуванням тієї частини боргу, що погашена під час розгляду справи, а саме у розмірі 6582,66грн.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення; повне рішення складено 12.01.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Ельбрус-69» на користь Національного університету біоресурсів та природокористування України в особі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів та природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" 219 337,69грн основної заборгованості, 45 780,78грн втрат від інфляції, 5 909,06грн процентів, 23 105,67грн пені, а також 6582,66грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 739,11грн пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ейвазова А.Р.