РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"20" січня 2015 р. Справа № 918/1319/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Карпович О.В.,

за участю представників сторін:

позивача - Миронюк Є.В,(довіреність №09-32/557 від 11.08.2014р.);

відповідача- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з обме-женою відповідальністю-фірма «БНН» на рішення господарського суду Рівненської області від 25.11.2014р. у справі №918/1319/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний

комерційний промислово-інвестиційний банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма «БНН»

про стягнення 16 102,96 доларів США заборгованості за кредитом та неустойки, що

в гривневому еквіваленті складає 187 921 грн. 54 коп.,-

Представнику Позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК Укра-їни. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу стороною заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 25.11.2014р. у справі №918/1319/14 (суддя Марач В.В.) задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комер-ційний промислово-інвестиційний банк» (надалі в тексті - Банк) до Товариства з обмеженою від-повідальністю-фірма «БНН» (надалі в тексті - Товариство) про стягнення 16 102,96 доларів США заборгованості по розрахунках та пені згідно укладеного кредитного договору, що в гривневому еквіваленті складає 18 7921 грн. 54 коп.(арк.справи 67-73).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору Відповідач не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом в сумі 10 603,42 доларів США та відсотками за період з 30.05.2007р по 30.06.2014р. в су-мі 3 153,10 доларів США. Крім того, за прострочення виконання зобов'язання з Відповідача підля-гає до стягнення пеня по кредиту за період з 01.03.2013р. по 30.06.2014р. в сумі 2 058,67 доларів США та по відсотках за період з 01.04.2013р по 30.06.2014р. в сумі 295,77 доларів США.(арк.спра-ви 70).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство подало скаргу до Рівненського апе-ляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненсь-кої області від 25.11.2014р. у даній справі та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.(арк.справи 78-81).

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із порушенням норм проце-суального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповід-ністю обставинам справи висновків, викладених у рішенні. Апелянт зазначає, що місцевий госпо-дарський суд невірно визначив період нарахування пені, оскільки ст.232 Господарського кодексу України передбачає припинення нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.(арк.справи 79).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду у даній справі від 15.12.2014р. апе-ляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання на 20.01.2015р. у складі колегії: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Павлюк І.Ю. (арк.спра-ви 76).

Розпорядженням голови суду від 19.01.2015р. внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності судді Павлюк І.Ю. Виз-начено колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Розіз-нана І.В.(арк.справи 93).

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 20.12.2015р. представник Позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової по-зиції.

Відповідач не забезпечив явки свого представника у призначене на 20.01.2015р. судове за-сідання, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку. Нато-мість, в день судового засідання Відповідач подав через канцелярію суду клопотання про відкла-дення розгляду справи в зв'язку із участю уповноваженого представника в засіданні іншого суду. (арк.справи 94-97).

Клопотання про відкладення розгляду справи апеляційний суд відхилив, оскільки неявка Скаржника не перешкоджає розгляду скарги, позаяк ухвалою у даній справі від 15.12.2014р. явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвести-ційний банк» та ТзОВ «БНН»-позичальник уклали 30.05.2007р. кредитний договір про відкриття кредитної лінії №763/11 (надалі в тексті - Договір), за умовами п.2.1 якого Банк зобов'язувався на-дати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може пе-ревищувати 100 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати-ти проценти, встановлені цим Договором.(арк.справи 8-11).

Відповідно до п.3.2 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються Банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої процентної ставки у розмірі 11% річних. Нарахування Банком процентів здійснюється з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредит-ної лінії коштів.

Якщо Банком застосована до позичальника неустойка у вигляді пені, остання нараховуєть-ся Банком з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинен-ня цих обставин включно та сплачується позичальником, у порядку передбаченому п.3.2 Догово-ру для нарахування та сплати процентів.(п.3.5 Договору).

Усі спори між сторонами при недосягненні згоди шляхом переговорів вирішуються у гос-подарських судах. При цьому, строк, в межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 10 ро-ків.(п.6.8 Договору).

Протягом дії Договору сторони вносили до нього зміни та доповнення.

Так, Договором про внесення змін №1098/08 від 08.10.2008р. - змінено ставку процентів за користування кредитом з 11% на 12% річних за кредитом наданим у доларах США.(арк.справи 12).

Договором про внесення змін №1153/08 від 28.11.2008р. - змінено дату повернення креди-ту з 28.11.2008р. на 12.12.2008р. та ставку за користування кредитом з 12% на 16% річних за кре-дитом, наданим у доларах США.(арк.справи 13).

Договором про внесення змін №1196/08 від 15.12.2008р. - змінено розмір кредиту/кредит-ної лінії зі 100 000 доларів США на 60 000 доларів США та дату повернення кредиту з 12.12.2008 року на 01.02.2009р.(арк.справи 14).

Договором про внесення змін №123/09 від 06.04.2009р. - змінено розмір кредиту/кредитної лінії з 60 000 доларів США на 55 000 доларів США, дату/кінцевий термін повернення кредиту 01.02.2009р. на 31.07.2009р. та ставку за користування кредитом з 16% на 14% річних за креди-том, наданим у доларах США.(арк.справи 15).

Договором про внесення змін №231/09 від 30.07.2009р. - змінено розмір кредиту/кредит-ної лінії з 55 000 доларів США на 49 000 доларів США, дату/кінцевий термін повернення креди-ту з 31.07.2009р. на 30.06.2010р., а також графік погашення кредиту та ставку за користування кредитом з 14% на 17% річних за кредитом, наданим у доларах США.(арк.справи 16-17).

Договором про внесення змін №44/11 від 02.03.2011р. сторони домовились про проведен-ня реструктуризації простроченої до сплати заборгованості Товариства з повернення кредиту, що виникла починаючи з 30.06.2010р. в сумі 25 000 доларів США та змінили графік її погашення, а також кінцевий термін повернення кредиту з 30.10.2010р. до 01.03.2013р. Також змінено розмір/ ставку процентів, які нараховуються на розмір реструктуризованої простроченої заборгованості, за користування кредитом з 17% на 11% річних за кредитом, наданим у доларах США, а також розмір процентів за неправомірне (у випадку прострочення погашення) користування кредитом з 18% на 22% річних за кредитом, наданим у доларах США. Також в зв'язку з переведенням забор-гованості Позичальника по кредиту на облік кредитної заборгованості останню перенесено на ін-ші позичкові рахунки.(арк.справи 18-20).

Договором про внесення змін №47/12 від 31.07.2012р. до Договору внесено зміни в зв'язку з реорганізацією «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Рівне» в «Обласне відділення ПАТ «Про-мінвестбанк» в м.Рівне».(арк.справи 21).

Договором про внесення змін №225/12 від 17.10.2012р. до Договору - встановлено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 01.03.2013р. та процентну ставку за користування креди-том в розмірі 11% річних, а також процентну ставку за неправомірне користування кредитом в розмірі 22% річних за кредитом, наданим у доларах США.(арк.справи 22-23).

Матеріали справи свідчать, що Договір, Договори про внесення змін та додатки підписано уповноваженими представни-ками Банку та Товариства, скріплено відтисками печаток сторін.(арк. справи 11, 12, 13, 14, 15-зворот, 16-зворот, 17, 19-зворот, 20, 21-зворот, 23-зворот).

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що на виконання умов Дого-вору Позивач відкрив Відповідачу кредитну лінію, сума якої змінювалася відповідно до умов До-говору. Також вбачається, що договірні зобов'язання з повного та своєчасного погашення кредиту Відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 01.07.2014р. утворилась заборгованість в сумі 10 603,42 доларів США по тілу кредиту, по нарахованих та несплачених відсотків за період з 30.05.2007р. по 30.06.2014р. в сумі 3 153,10 доларів США.(арк.справи 25-27, 28).

Виходячи із суми боргу та з підстав ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 549, 611 ЦК України та п.5.3 Договору - Позивач нарахував пеню за період з 01.03.2013р. по 30.06.2014р.:

- за простроченою сумою кредиту - 2 050,67 доларів США;

- за простроченими відсотками - 295,77 доларів США.

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга Відповідача безпідставна і не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) - госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобов'язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських дого-ворів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбаче-них цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного вико-нання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподар-ського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, пе-редбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості та штрафних санкцій за кредитним до-говором.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення Договору 30.05.2007р. між сторо-нами виникли кредитні відносини, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під дефініцію стат-ті 1054 ЦК України, коли за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитода-вець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, вста-новлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, ст.345 ГК України передбачено, що кредитні відносини здійснюються на підста-ві кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кре-дит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором.(ст.1049 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлю-ються договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип про-центної ставки визначається кредитним договором. (ст.ст.1048,10561 ЦК України).

Таким чином, факт отримання Відповідачем кредитних коштів зумовлює виникнення у ньо-го зобов'язання повернути їх в строк, а також сплатити проценти.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що Банком правомірно нараховано 10 603,42 доларів США простроченої заборгованості за кредитом та 3 153,10 доларів США прострочених відсотків і зазначені суми підлягають стягненню з Відпо-відача у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зо-бов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - від-повідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 ГК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Колегія суддів погоджується із розміром і строками нарахування Банком неустойки на під-ставі п.п. 3.5, 5.3 Договору за невиконання Товариством зобов'язань.

Обов'язок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

Скаржник зазначає про безпідставність нарахування пені, покликаючись на п.6 ст.232 ГК України, яким передбачено припинення нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, Скаржник лишає поза увагою, шо зазначена норма містить застереження, яке допускає інший строк нарахування відповідно до закону або договору. Тому, колегія суддів прий-має до уваги, що пуктом 3.5 Договору сторони погодили, що пеня нараховується Банком з дати ви-никнення обставин, що є підставою для застосування пені до дати припинення цих обставин вклю-чно і таке положення Договору не суперечить законодавству, зокрема ст.232 ГК України. Крім то-го, сторони визначили строк позовної давності 10 років.

Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у п.2.5 Постанови пленуму №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про від-повідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013р.

Із зазначений мотивів, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду Рів-ненської області щодо правомірності нарахування та підставності стягнення 10 603,42 доларів США простроченої заборгованості, 3 153,10 доларів США прострочених відсотків, 2 050,67 та 295,77 доларів США пені за простроченою сумою кредиту та за простроченими відсотками, що за-галом складає 16 102,96 доларів США, та еквівалентно на день звернення до суду 187 921 грн. 54 коп.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту і обсягу зобов'язань Відповідача.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час розгляду спору судом першої інстанції, судовою колегією не вста-новлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодек-су України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма «БНН» на рішення господарського суду Рівненської області від 25.11.2014 року у справі №918/1319/14 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №918/1319/14 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.