ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Справа № 922/3652/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

позивача - Погожих І.В. дов. № 276 від 12.01.2015 року та Закаблуков А.С. дов. № 268 від 05.01.2015 року

відповідача - Шмітько Г.О. дов. б/н від 12.01.2015 року

3-х осіб - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу КП "Золочівська центральна районна лікарня", смт. Золочів (вх. № 4170 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 10.11.14 у справі № 922/3652/14

за позовом Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", М. Харків

до КП "Золочівська центральна районна лікарня", смт. Золочів

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

1) Золочівська районна державна адміністрація Харківської області

2) Управління Державної казначейської служби України в Золочівському районі

про стягнення 9405,81 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2014 р. у справі № 922/3652/14 (суддя Аюпова Р.М.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства "Золочівська центральна районна лікарня" на користь Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" суму заборгованості в розмірі 9405,81 грн., а саме: 7723,20 грн. основного боргу, 986,88 грн. інфляційних втрат, 695,73 грн. - 3% річних, судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Відповідач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2014 р. у справі № 922/3652/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування викладених вимог відповідач зазначає, що судом першої інстанції неправильно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та не застосовано положення ст. 48 Бюджетного кодексу України відносно того, що зобов'язання по договору від 22.08.2011 р. не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів, і повинні бути стягнуті з осіб, винних у взятті таких зобов'язань, у судовому порядку. При цьому відповідач вказує на те, що головний лікар Сметанюк М.М., уклавши договір від 22.08.2014 р. і підписавши акт про виконання робіт, перевищив свої посадові повноваження, що призвело до виникнення заборгованості КП "Золочівська центральна районна лікарня" перед позивачем. Крім того, відповідач посилається на те, що підрядник не мав права розпочинати виконані роботи, оскільки відповідно до умов договору аванс не був сплачений відповідачем та не міг бути сплачений з причини невідповідності угоди положенням ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні його представники з наведеними відповідачем доводами не погоджуються, вважають їх безпідставними. Просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Третя особа, Золочівська районна державна адміністрація Харківської області, звернулась до суду з клопотанням, в якому просила відкласти розгляд справи в зв'язку з відпусткою представника райдержадміністрації.

Колегія суддів залишає заявлене третьою особою клопотання без задоволення, оскільки неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Управління Державної казначейської служби України в Золочівському районі відзив на апеляційну скаргу не надало, своїм правом на участь при розгляді апеляційної скарги не скористалося, про час та місце судового розгляду справи було повідомлено належним чином.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте треті особи не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка учасників процесу не визнавалася обов'язковою судом, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу по суті в судовому засіданні 13.01.2015 року за відсутності представників третіх осіб.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 22.08.2011 року між ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" (позивач, підрядник) та КП "Золочівська центральна районна лікарня" (відповідач, замовник) був укладений договір про виконання гідравлічного випробування внутрішньобудинкової системи опалення.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що свої договірні зобов'язання він виконав в повному обсязі, в строки та без заперечень з боку відповідача (замовника) та, на підставі підписаного сторонами акту виконаних робіт від 22.08.2011 року на суму 7723,20 грн., проте, відповідач оплату виконаних робіт не здійснив.

Внаслідок не виконання прийнятих на себе зобов'язань за договором щодо оплати виконаних робіт у відповідача виникла заборгованість у сумі 9405,81 грн., яка складається з: 7723,20 грн. основного боргу, 986,88 інфляційних витрат, 695,73 грн. 3% річних.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив факт виконання робіт за договором на підставі наявних в матеріалах справи документів, зокрема акта виконаних будівельних робіт від 22.08.2011р., локальної смети № 2-1-1 на гідравлічне випробування всередині будівельної системи опалення від 22.08.2011р. та договірної ціни на будівництво, підписаних сторонами договору та скріплених їх печатками.

При цьому, судом першої інстанції відхилено посилання відповідача на відсутність у КП "Золочівська центральна районна лікарня" зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіт в зв'язку з тим, що договір підряду не був зареєстрований в органах державної казначейської служби. Відхиляючи зазначені заперечення відповідача місцевий господарський суд послався на те, що чинне цивільне та господарське законодавство України не встановлює такої передумови дійсності договору підряду, як його реєстрацію у відповідних органах, і така реєстрація також не передбачена в якості умови виконання зобов'язань за цивільно-правовим та господарсько-правовим договором.

Крім того, місцевий господарський суд відмовив відповідачу та третій особі в застосуванні до даних правовідносин позовної давності, оскільки строк для звернення позивача до господарського суду не пропущений, зважаючи на те, що за умовами договору відповідач мав здійснити оплату за виконані роботи до 29.08.2011 року включно, тоді як датою звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду - є 29.08.2014р.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував позовні вимоги, суд першої інстанції визнав вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 7723,20 грн. за виконанні ним роботи, а також нараховані 986,88 інфляційних витрат, 695,73 грн. 3% річних належно обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції викладеними в рішенні та вважає, що судом використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом доказування у даній справі, а висновки, викладені в рішенні узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносин.

Повторно переглядаючи справу, колегія суддів встановила наступне.

Так, за своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір від 22.08.2011 р. є договором підряду.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств позивача та відповідача.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Згідно з п. 9 договору, договірна ціна робіт визначається на основі твердого кошторису та складає 7723,20 грн.

Господарським судом встановлено, що на виконання умов договору позивач виконав роботи гідравлічного випробування внутрішньобудинкової системи опалення на загальну суму 7723,20 грн., що підтверджується актом виконаних будівельних робіт від 22.08.2011р., локальною сметою № 2-1-1 на гідравлічне випробування всередині будівельної системи опалення від 22.08.2011р. та договірною ціною на будівництво, підписаних сторонами договору та скріплених їх печатками.

Відповідно до п. 31 договору, розрахунки за виконані роботи повинні здійснюватися на підставі підписаних актів виконаних робіт проміжними платежами в міру виконання робіт за види, етапи, комплекси тощо, або за повністю завершені роботи, або в міру технічної готовності об'єкта тощо.

В п. 32 договору сторони визнали, що замовник зобов'язаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 3 днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 7 днів з дня підписання документів замовником.

Беручи до уваги, що відповідачем належними доказами не спростовується факт виконання робіт за договором, а також зважаючи на те, що відповідач не надав суду доказів оплати виконаних робіт, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 7723,20 грн. є правомірними, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач заборгованість за договором не визнає, посилаючись на положення ст. 48 Бюджетного кодексу України, оскільки вважає, що зобов'язання по договору від 22.08.2011 р. не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів, і повинні бути стягнуті з осіб, винних у взятті таких зобов'язань, у судовому порядку. При цьому відповідач вказує на те, що головний лікар Сметанюк М.М., уклавши договір від 22.08.2014 р. і підписавши акт про виконання робіт, перевищив свої посадові повноваження, що призвело до виникнення заборгованості КП "Золочівська центральна районна лікарня" перед позивачем.

З приводу наведених відповідачем доводів колегія суддів зазначає наступне.

Так, в відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України (чинної на момент укладання (договору) розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Державної казначейської служби України.

Згідно частини 3 статті 48 розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Частиною 4 статті 48 передбачено, що зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов'язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов'язань, у судовому порядку.

Відповідно до пунктів 2.2 та 2.4 Порядку обліку зобов'язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державного казначейства України, затвердженого наказом Державного казначейства України від 09.08.2004 р. N 136 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції країни 30.08.2004 р. за N 1068/9667 (далі - Порядок), розпорядники бюджетних коштів за умови взяття бюджетного зобов'язання (бюджетного фінансового зобов'язання) протягом 7 робочих днів з дати його виникнення, але не пізніше останнього робочого дня місяця подають до відповідного органу Державного казначейства України Реєстр бюджетних зобов'язань (реєстр бюджетних фінансових зобов'язань) розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів на перових (у двох примірниках) та електронних носіях, а також оригінали документів, або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт взяття бюджетного зобов'язання (бюджетного фінансового зобов'язання).

Згідно інформації Державного казначейства України (а.с. 140, т. 1) договір від 22.08.2011 р. на суму 7723,20 грн., укладений між Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури територій" та Комунальним підприємством "Золочівська центральна районна лікарня", в управлінні Державної казначейської служби України в Золочівському районі для оплати не реєструвався.

Отже, відповідач разом з розпорядником бюджетних коштів - Золочівською райдержадміністрація, не виконали свої зобов'язання щодо реєстрації спірного бюджетного зобов'язання за договором від 22.08.2011 року та актом виконаних робіт в органах Державного казначейства України, що призвело до не оплати за виконані роботи за договором.

Таким чином, відповідач своїми діями спричинив неможливість виконання п.п. 31, 32 договору, і тим самим взяв на себе відповідальність за невиконання умов договору з оплати вартості виконаних робіт. Разом з цим, невиконання відповідачем норм вищезазначеного законодавства не звільняє відповідача від зобов'язання за договором та актом виконаних підрядних робіт.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Вищого господарського суду України від 21.05.2012 року по справі № 6/125-11.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що в разі недотримання розпорядником бюджетних коштів вимог щодо термінів реєстрації бюджетного зобов'язання або бюджетного фінансового зобов'язання, орган Державного казначейства України повинен кваліфікувати зазначене, як порушення бюджетного законодавства, зокрема вищезазначеного Порядку (пункт 21 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України), та застосувати заходи впливу, передбачені статтею 117 Бюджетного кодексу України. При цьому бюджетні зобов'язання або бюджетні фінансові зобов'язання, подані розпорядником бюджетних коштів з порушенням терміну реєстрації, реєструються органами Державного казначейства України у встановленому порядку.

Згідно з частиною першою статті 96 Цивільного Кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє заперечення відповідача щодо не оплати послуг за відсутності бюджетних коштів, оскільки на підставі ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15.05.12 р. №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.05 року.

Посилання відповідача на те, що заборгованість перед позивачем виникла з вини головного лікаря Сметанюк М.М., який перевищив свої посадові повноваження, уклавши договір від 22.08.2014 р. та підписавши акт про виконання робіт, є необґрунтованими, оскільки відповідачем жодним чином не підтверджено факту відсутності повноважень головного лікаря Сметанюк М.М. на укладання даного договору та підписання акту виконаних робіт. Доказів звернення в установленому законом порядку про визнання договору від 22.08.2011 р. недійсним матеріали справи не містять і таких доказів відповідачем до суду не надано. Також, відповідачем не надано до суду доказів проведення службової перевірки або доказів звернення до правоохоронних органів по факту перевищення повноважень посадової особи - Сметанюк М.М. з приводу укладання договору від 22.08.2011 р.

Отже, оскільки укладений між сторонами договір в силу вимог чинного законодавства є обов'язковим для виконання сторонами, факт порушення відповідачем умов договору з оплати виконаних робіт є доведеним, відповідачем належними доказами не спростований, у позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача суми основного боргу, за виконані роботи відповідно до умов укладеного договору від 22.08.2011 р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних та 3% річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 7723,20 грн., колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 695,73 грн. та 986,88 грн. інфляційних витрат, нарахованих згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов'язання, є правомірними та обґрунтованими.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам і наявним матеріалам справи, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що відповідач ні під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладених заперечень. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого рішення господарського суду Харківської області від 10.11.14 р. у справі № 922/3652/14.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарсько процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу КП "Золочівська центральна районна лікарня", смт. Золочів залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.11.14 у справі № 922/3652/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складно та підписано 16.01.2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.