ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.01.15р. Справа № 904/9630/14

За позовом Фізичної особи-підприємця Кривенка Андрія Вікторовича, м. Кривий Ріг

до відповідача-1: Широківської районної державної адміністрації, смт. Широке, Дніпропетровська область

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Чванова Сергія Миколайовича, с. Шестірня, Дніпропетровська

про визнання недійсною угоди від 02.10.2007 року про розірвання договору оренди земельної ділянки

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Бутко О.О., довіреність № 24.11.2014 року, представник;

від відповідача-1: не з'явився;

відвідповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Кривенко Андрій Вікторович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Широківської районної державної адміністрації, відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Чванова Сергія Миколайовича про визнання недійсною угоди від 02.10.2007 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.10.2007 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 01.06.2006 року ним було видано відповідачу-2 нотаріально посвідчену довіреність на право представляти інтереси позивача. На підставі даної довіреності відповідачем-2 було укладено з відповідачем-1 просту письмову угоду від 02.10.2007 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 09.12.2002 року. Позивач вважає, що відповідач-2, укладаючи спірну угоду, вийшов за межі повноважень за вказаною довіреністю, внаслідок чого відповідно до частини другої статті 203 та статті 215 Цивільного кодексу України вона є недійсною.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що спірна угода не є нотаріально посвідченою, що є порушенням частини першої статті 654 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 220 цього Кодексу свідчить про її нікчемність.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

У запереченнях на позов відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що довіреність, на підставі якої він уклав з відповідачем-2 спірну угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки, є дійсною та надає відповідачу-2 право діяти від імені позивача. При цьому також зазначає, що відповідно до розділу 2 договору оренди земельної ділянки від 09.12.2002 року земельна ділянка надавалася в оренду під автостоянку і враховуючи те, що у 2007 році дана земельна ділянка вже входила до меж міста Кривого Рогу, дана довіреність була врахована відповідачем-1 для підготовки спірної угоди.

Відповідач-1 представника в судове засідання не направив, подав клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника (а.с. 36, 42 том 1).

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву посилається на те, що він, діючи на підставі довіреності від 01.06.2006 року, виданої ФОП Кривенком А.В., подав до Широківської районної державної адміністрації заяву про розірвання договору оренди земельної ділянки від 09.12.2002 року, зареєстрованого у виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради Широківського району за № 9 від 09.12.2002 року.

Відповідач-2 представника в судове засідання не направив, у відзиві на позов просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с. 22 том 1).

Розгляд справи призначався на 24.12.2014 року, 14.01.2015 року.

У судовому засіданні 14.01.2015 року проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.12.2002 року між Широківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (далі - Відповідач-1, Орендодавець) та позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір) площею 0,48 га під автостоянку, яка знаходиться на території Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області.

Термін дії договору - двадцять п'ять років, починаючи з дати реєстрації цього договору (пункт 2.2. договору).

Договір оренди земельної ділянки посвідчено 09.12.2002 року приватним нотаріусом Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Токмаковим А.Б., реєстровий № 567 та зареєстровано у виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 9 від 09.12.2002 року.

01.06.2006 року Фізичною особою-підприємцем Кривенком Андрієм Вікторовичем була видана довіреність, за якою Чванов Сергій Миколайович (далі - Відповідач-2) був уповноважений представляти інтереси позивача перед усіма уповноваженими державними органами та відповідними органами з питань будівництва та архітектури міста Кривого Рогу з питань оформлення та одержання всіх документів, які необхідні для будівництва, експлуатації необхідних для підприємницької діяльності будівель та споруд, а також ведення фінансового обліку, звітності з усіх видів обов'язкових фінансових та податкових зобов'язань.

Для цього йому надано право подавати та одержувати від імені Кривенка Андрія Вікторовича усі необхідні заяви, документи та довідки, розписуватися в одержанні документів і виконувати усі інші необхідні дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності.

Довіреність видана строком на три роки і діє до 01.06.2009 року.

Зазначена довіреність посвідчена 01.06.2006 року приватним нотаріусом Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Токмаковим А.Б. та зареєстрована в реєстрі за № 955.

На підставі довіреності № б/н від 01.06.2006 року відповідач-2, діючи від імені позивача, уклав з Широківською районною державною адміністрацією угоду від 02.10.2007 року про розірвання договору оренди землі від 09.12.2002 року (далі - Угода).

Позивач вважає угоду недійсною з підстав, зазначених у позові, що і є причиною виникнення спору.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, зокрема шляхом визнання правочину недійсним.

За змістом частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, у тому числі шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Відповідно до частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України (частина перша статті 215 Цивільного кодексу України).

За результатом аналізу зазначених у позовній заяві підстав позову можна дійти висновку, що для вирішення спору правове значення має юридична оцінка спірної угоди та обставин справи на предмет їх відповідності частині другій статті 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною третьою статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

З огляду на викладене представник, діючий в інтересах довірителя, має право на вчинення правочинів у межах повноважень та обсягах, визначених довіреністю.

Як вбачається із змісту довіреності № б/н від 01.06.2006 року, виданої позивачем відповідачу-2, останнього не уповноважено на вчинення будь-яких правочинів, пов'язаних із земельними правовідносинами, зокрема таких, що стосуються договору оренди земельної ділянки, укладеного 09.12.2002 року між позивачем та відповідачем-1.

У свою чергу Широківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, не беручи до уваги обсяг повноважень за вказаною довіреністю, прийняла від відповідача-2 заяву від імені позивача про розірвання договору оренди землі та уклала угоду про розірвання договору оренди землі від 09.12.2002 року.

Отже, відповідач-2, укладаючи спірну угоду, не мав необхідного для цього обсягу цивільної дієздатності, що відповідно до частини другої статті 203 та частини першої статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання її недійсною.

Що ж до посилань позивача про нікчемність спірної угоди через відсутність її нотаріального посвідчення, то суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з пунктом 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" нотаріальне посвідчення правочинів (договорів) є обов'язковим лише у передбачених законом випадках або коли сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору (частина четверта статті 639 ЦК України).

У зв'язку з недодержанням вимоги щодо нотаріального посвідчення правочинів нікчемними є лише такі правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню чи такі, умовами яких передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Договір оренди землі від 09.12.2002 року укладений у письмовій формі та посвідчений нотаріально.

За статтею 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Договором оренди землі форма можливої угоди про його розірвання не встановлена, так само як і не передбачена необхідність її нотаріального посвідчення.

За таких обставин, угода про розірвання договору має обов'язково відповідати лише письмовій формі. Обов'язкове нотаріальне посвідчення такої угоди законом не передбачене.

Відповідно до частини першої статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Це означає, що правові наслідки відсутності нотаріального посвідчення такої угоди за відсутності прямої вказівки закону про його нотаріальне посвідчення не призводить автоматично до його нікчемності.

Викладене не спростовує висновку суду про недійсність угоди № б/н від 02.10.2007 року про розірвання договору оренди землі від 09.12.2002 року і разом із цим є підставою для відхилення заперечень відповідачів проти позову.

За викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 218,00 грн. покладається на відповідача-2.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсною угоду № б/н від 02.10.2007 року, укладену між Широківською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Кривенком Андрієм Вікторовичем, від імені якого діяв за довіреністю ФОП Чванов Сергій Миколайович, про розірвання договору оренди землі від 09.12.2002 року, посвідченого 09.12.2002 року приватним нотаріусом Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Токмаковим А.Б., реєстровий № 567 та зареєстрованого у виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області за № 9 від 09.12.2002 року.

Стягнути зі Фізичної особи-підприємця Чванова Сергія Миколайовича (53761, Дніпропетровська обл., Широківський р-н., село Шестірня, вул. Центральна, буд. 24, ідентифікаційний номер ) на користь Фізичної особи-підприємця Кривенка Андрія Вікторовича (50102, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. 27-го Партз'їзду, буд. 21, кв. 51, ідентифікаційний номер ) судовий збір у сумі 1 218,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.01.2015 року.

Суддя І.І. Колісник