ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 915/1786/14

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Цуриці І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

За позовом: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суднобудівник-7", 54038, м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 2/2

про: звільнення самовільно зайнятого приміщення.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 - підприємець

відповідача: Скотніков О.М., дов. від 01.12.2014р., Татаренко Л.А. - голова правління

в засіданні приймає участь представник КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації :Архіпов Д.О., дов. 13.01.2015р.

07.11.2014р. позивач звернувся з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом звільнення відповідачем самовільно зайнятих нежитлових приміщень літ. А № 86-7, площею 19,1 кв.м., що розташовані за адресою вул. Генерала Карпенка, 2/2а та приведення у попередній стан шляхом демонтування металевих дверей.

Ухвалою господарського суду від 07.11.2014 року позов прийнято до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне:

Позивач набув права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення кафе «Фрегат», що знаходяться на першому поверсі в житловому будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 2/2а, загальною площею 428 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий №1303 і зареєстрованим в державному реєстрі правочинів 24.09.2009 за №3631591.

Позивач посилається на те, що не може вільно користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном, оскільки відповідач без достатніх правових підстав користується належним позивачу на праві власності нежитловим приміщенням та не допускає позивача до вказаного приміщення, зокрема самовільно встановив металеві двері.

20.08.2014р. позивач направив на адресу відповідача вимогу про усунення перешкод у користуванні майном та негайного звільнення незаконного займаного нежитлового приміщення.

У відповіді на претензію від 15.09.2014р. № 29 відповідач вимоги позивача щодо звільнення оспорюваного приміщення не визнав.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про усунення перешкод у користування належним йому майном..

Відповідач письмовий відзив по суті позову не надав.

У судовому засіданні 17.12.2014р. відповідач заявив клопотання, в якому зазначив, що у відповідача знаходиться схема будинку АДРЕСА_2. В даній схемі спірне приміщення вказується, як колясочна, а в технічному паспорті позивача дане приміщення вказується як більярдна. Посилається на те, що в жодної із сторін немає документів які підтверджували факт зміни цільового призначення спірного приміщення, просить суд викликати в суд компетентного спеціаліста БТІ Миколаївської області для дачі пояснень щодо факту зміни цільового призначення спірного приміщення з колясочної на більярдну.

У судовому засіданні 21.01.2015р. на запитання суду представник відповідача пояснив, що докази права власності нежитлових приміщень літ.А №86-7, площею 19,1кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 у нього відсутні.

Ухвалою від 17.12.2014р. суд, керуючись ст. 30 Господарського процессуального кодексу України, викликав у судове засідання компетентного спеціаліста Комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" з інвентарними справами по житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.

У судовому засіданні 21.01.2015р. представник КП ММБТІ Архіпов Д.О. усно пояснив, що нежитлові приміщення літ.А №86-7, площею 19,1кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 належать на праві власності позивачу. На підтвердження надав суду для огляду інвентарну справу №25537 по житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.12.2004 року, рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2132 від 26.11.2004 року про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, експлікацію внутрішніх площ до плану будівлі літера А по АДРЕСА_2, довідку про належність будинку за вказаною адресою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд -

встановив:

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 1303 і зареєстрованим в державному реєстрі правочинів 24.09.2009 за №3631591 було придбано у власність нерухоме майно -приміщення розташовані за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 428 кв.м. на першому поверсі в житловому будинку літ. А-16 (а.с. 7,8).

Відповідно до ч.1,4 ст.182, ч.4 ст.334 ЦК України та ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (в редакції Закону №1878-IV від 11.02.2010), право власності на нерухомі речі, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Державна реєстрація прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Миколаївським МБТІ за № 23965432 від 28.09.2009р., нежитлові приміщення під реєстраційним номером 22140138, за адресою АДРЕСА_3, належать на праві приватної власності ОСОБА_1, про що зроблено запис під № 1995 у книзі 16 (а.с. 10).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Таким чином, з 28.09.2009р. (з моменту державної реєстрації правочину та нерухомого майна) право власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 перейшло до позивача.

На час розгляду справи, доказів визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним у судовому порядку або його розірвання суду не надано.

За приписами статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Проте, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, фактично нежитлове приміщення загальною площею 19,1 кв.м., розташоване у АДРЕСА_3 зайняте ОСМБ «Суднобудівник-7».

У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав суду докази на підтвердження його права власності, користування чи володіння оспорюваним приміщенням літ.А №86-7, площею 19,1кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

На запитання суду представник відповідача пояснив, що докази на право власності нежитлових приміщень літ.А №86-7, площею 19,1кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 у нього відсутні.

Враховуючи викладене, позивач правомірно звернувся до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Суднобудівник-7" /54038, м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 2/2, код 23040427/ усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням літ. А № 86-7, площею 19,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1/ шляхом його звільнення та приведення у попередній стан через демонтування металевих дверей.

Видати наказ.

3. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суднобудівник-7" /54038, м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 2/2, код 23040427/ на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1/ судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.I. Васильєва

повний текст складено та підписано 26.01.2015р.