ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 року Справа № 904/5420/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Сусла Я.Б.

представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014р. у справі №904/5420/14

за позовом Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро", м.Дніпропетровськ

про стягнення 24004,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014р. у справі №904/5420/14 (суддя Рудь І.А.) позовну заяву Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро" про стягнення 24004,78 грн. залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Залишаючи позов без розгляду, господарський суд Дніпропетровської області виходив із невиконання позивачем вимог суду, зазначених, зокрема, у протоколі судового засідання від 13.11.2014р. та викладених в ухвалі господарського суду від 18.11.2014р., що перешкоджає всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Ухвала суду також мотивована тим, що з поданих сторонами документів неможливо встановити суму заборгованості відповідача перед позивачем у спірному періоді, оскільки подані сторонами банківські виписки та платіжні доручення містять лише посилання на номер та дату спірного договору, без зазначення номеру видаткової накладної або рахунку, на підставі яких сплачуються грошові кошти. Суд не прийняв як достовірні дані щодо поставки товару та оплати його відповідачем за весь період дії спірного договору, які позивач навів у таблиці, оскільки вони не підтверджені відповідними первинними документами, надати які суд неодноразово зобов'язував сторони в судовому засіданні. За наведених обставин, господарський суд також був позбавлений можливості перевірити чи відповідає виконаний позивачем розрахунок пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат та штрафу умовам Договору та вимогам чинного законодавства.

Позивач - ДП "Автомаз-Україна", не погодившись з прийнятою ухвалою, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати, як незаконну та необґрунтовану, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014р. у справі №904/5420/14 та передати справу на розгляд господарського суду Дніпропетровської області.

Скаржник вважає, що у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України. Зокрема, апелянт зазначає, що протягом судового розгляду даної справи суду першої інстанції нічого не перешкоджало всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що підтверджується викладеними обставинами в ухвалах суду від 24.07.2014р., 12.08.2014р., 03.10.2014р., 23.10.2014р., які виконувались позивачем в повному обсязі та наявними в матеріалах справи доказами.

Позивач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, але представник позивача в судове засідання 26.01.2015р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Від представника відповідача 23.01.2015р. судом апеляційної інстанції отримано клопотання, у якому він просить в зв'язку з великим обсягом справ та неможливістю прибуття в судове засідання на призначений час відкласти розгляд справи з поважних причин.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 102 ГПК України, якими встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановляння ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, та враховуючи відсутність клопотання сторін про продовження цього терміну, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про перенесення розгляду справи, а апеляційну скаргу розглянути по суті за відсутності уповноважених представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, у відповідності до ст. 101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Дочірнє підприємство "Автомаз-Україна" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро" заборгованість в сумі 24004,78 грн., з яких 19019,72 грн. - заборгованість за поставлений товар., 573,60 грн. - пеня, 3436,87 грн. - штраф, 941,76 грн. - інфляційні втрати, 32,83 грн. - три проценти річних, відповідно до умов договору поставки від 07.06.2013р. № 31.

Позивач обґрунтував вимоги тим, що на виконання умов договору поставки у період з 10.04.2014р. по 06.06.2014р. своєчасно поставив відповідачу товар належної якості та в узгодженій кількості на загальну суму 25992,08 грн., який був прийнятий покупцем, що підтверджується видатковими накладними, доданими до позовної заяви, але сплачений останнім частково на суму 6972,36 грн., у зв'язку із чим за відповідачем рахується заборгованість у заявленій сумі.

За поданою позовною заявою господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 24.07.2014р. порушив провадження у справі №904/5420/14, призначивши її розгляд на 12.08.2014р. та зобов'язав сторони надати документи, необхідні для вирішення спору по суті. Зокрема, даною ухвалою зобов'язано позивача надати оригінал договору з додатками - для огляду; докази на підтвердження повноважень директора Клименка І.Г.; документи, що посвідчують правовий статус юридичної особи; оригінали доданих до позовної заяви документів - для огляду.

12.08.2014р. на виконання вимог ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2014р. позивачем було надано та залучено до матеріалів справи копію рішення №1 від 30.08.2013р. про повноваження директора ДП "Автомаз-Україна" Клименка І.Г. та копію свідоцтва ДП "Автомаз-Україна".

Відкладаючи розгляд справи у зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання 12.08.2014р. та неподанням сторонами витребуваних доказів, господарський суд Дніпропетровської області у відповідній ухвалі від 12.08.2014р. зобов'язав позивача надати в наступне судове засідання письмові пояснення на відзив відповідача, а також оригінали доданих до позовної заяви документів - для огляду; відповідача - відзив на позов, докази на підтвердження заперечень у разі наявності; - докази направлення відзиву на позовну заяву на адресу позивача; - оригінал договору з додатками - для огляду; - докази оплати заборгованості за позовом; - контррозрахунок суми позовних вимог; - документи, що посвідчують правовий статус юридичної особи та копію довідки про включення до ЄДРПОУ. Явку повноважних представників сторін у судове засідання суд визнав обов'язковою.

Представник позивача у судовому засіданні 26.08.2014р. звернувся до суду з клопотанням про продовження строку розгляду справи, у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів по справі.

Ухвалою від 26.08.2014р. господарський суд задовольнив клопотання представника позивача та в порядку ст. 69 ГПК України продовжив строк розгляду справи до 08.10.2014р.

Також, в протоколі судового засідання від 26.08.2014р. зазначено, що представники сторін надали усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, судом досліджено матеріали справи та оголошено перерву до 01.10.2014р., при цьому суд зобов'язав сторони провести звірку взаєморозрахунків у спірному періоді станом на час розгляду справи та позивачу надати у призначене судове засідання двосторонній акт звірки. Крім того, зобов'язано сторони до 15.09.2014р.: позивачу надати пояснення на відзив відповідача; у разі необхідності надати заяву про уточнення суми позову; відповідачу надати обґрунтований відзив на позов; докази на підтвердження заперечень; докази направлення відзиву на позовну заяву на адресу відповідача; контррозрахунок суми позовних вимог.

23.09.2014р. відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заборгованість ТОВ "Грінко-Дніпро" перед позивачем за спірний період з 10.04.2014р. по 06.06.2014р. складає 4492,08 грн., оскільки решта вартості поставленого позивачем товару сплачена відповідачем до звернення ДП "Автомаз-Україна" із даним позовом до суду, на підтвердження чого надав до відзиву оригінали платіжних доручень. Одночасно, відповідачем у відзиві наведений контррозрахунок нарахованих позивачем штрафних санкцій, згідно якого пеня складає 177,18 грн., три процента річних - 7,75 грн., інфляційні втрати - 39,34 грн., штраф - 898,41 грн.

30.09.2014р. представник позивача надав для долучення до матеріалів справи копію листа до ТОВ "Грінко-Дніпро" від 09.09.2014р. №263, з тексту якого вбачається, що позивач надсилає для звірки два екземпляра акту звірки заборгованості від 09.09.2014р. з проханням після проведення звірки та підписання акту, повернути один екземпляр на його адресу. Також, додатково до матеріалів справи надано акт звірки між ДП "Автомаз-Україна" та ТОВ "Грінко-Дніпро", підписаного ДП "Автомаз-Україна" 26.09.2014р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.10.2014р. № 596, відповідно до п. 3.1.11. Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв'язку з перебуванням судді Рудь І.А. у відпустці, справу № 904/5420/14 передано на розгляд судді Євстигнеєвій Н.М.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2014р. прийнято справу до провадження та призначено судове засідання на 23.10.2014р.

У зв'язку із виходом з відпустки судді Рудь І.А., на підставі доповідної записки судді Євстигнеєвої Н.М. від 14.10.2014р., справу №904/5420/14 передано на розгляд судді Рудь І.А.

Ухвалою господарського суду від 15.10.2014р. справа прийнята до провадження суддею Рудь І.А., розгляд справи призначено на 23.10.2014р.

17.10.2014р. на адресу господарського суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26277,94 грн., з яких 19019,72 грн. - заборгованість за поставлений товар, 1743,44 грн. - пені, 3803,94 грн. - штрафу, 1710,84 грн. - інфляційних втрат, 175,09 грн. - три проценти річних.

Ухвалою господарського суду від 23.10.2014р. розгляд справи відкладений на 13.11.2014р., у зв'язку із неявкою представника відповідача та ненаданням сторонами витребуваних судом документів, повторно зобов'язано сторони провести звірку взаєморозрахунків у спірному періоді, надавши відповідний двосторонній акт звірки до суду; зобов'язано позивача надати письмові пояснення на відзив відповідача та докази на їх обґрунтування. Явку повноважних представників сторін у судове засідання суд визнав обов'язковою.

В судовому засіданні 13.11.2014р. позивач надав письмові пояснення на відзив відповідача, в яких зазначив, що в період з 07.06.2013р. по 06.11.2014р. за договором поставки №31 від 07.06.2013р. ДП "Автомаз-Україна" поставило ТОВ "Грінко-Дніпро" товарів на загальну суму 131294,05 грн. При цьому, за той же період, на рахунки №8520 та №7 КРД АТ "Райффайзен банк Аваль", ТОВ "Грінко-Дніпро" по Договору здійснило оплату в сумі 112274,33 грн., що підтверджується банківськими виписками. Однак, в платіжних дорученнях на оплату ТОВ "Грінко-Дніпро" в призначенні платежу лише частково вказувало номери рахунків, по яким здійснювалась оплата, в решті ж випадків призначенням платежу вказувалось лише посилання на Договір. На думку позивача, відповідачем помилково визначено суму заборгованості у спірному періоді у розмірі 4492,08 грн., оскільки ним не врахована існуюча сума заборгованості станом на 09.04.2014р., яка виникла раніше і становила 14527,64 грн. Виклавши у поясненнях розрахунок суми основного боргу, позивач вважає заявлені позовні вимоги правомірними та обґрунтованими. На підтвердження викладених в поясненнях обставин, позивач долучив до матеріалів справи таблицю, що містить дані про поставки товару та його оплату протягом всього строку дії спірного Договору, банківські виписки тощо.

Також, в матеріалах справи наявна заява позивача від 13.11.2014р., в якій позивач просив суд зменшити позовні вимоги по сумі основного боргу до 14527,64 грн., по загальній сумі позову до 21960,95 грн., у зв'язку з самостійним частковим погашенням ТОВ "Грінко-Дніпро" суми боргу в розмірі 4492,08 грн.

В протоколі судового засідання від 13.11.2014р. зазначено, що представник позивача подав в судовому засіданні заяву про зменшення розміру позовних вимог, представники сторін надали пояснення по суті позовних вимог, судом досліджено матеріали справи. В засіданні оголошено перерву до 18.11.2014р. та зобов'язано сторони надати в наступне судове засідання докази на підтвердження здійснення позивачем поставок товару та оплати його відповідачем за весь період дії договору (видаткові накладні, рахунки, платіжні доручення, банківські виписки тощо); провести звірку взаєморозрахунків за весь період дії договору, за результатами якої надати двосторонній акт звірки. Сторони повідомлені про наступне засідання, про що свідчить судова розписка з підписами сторін.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача від 13.11.2014р. з проханням провести засідання 18.11.2014р. без участі позивача, у зв'язку з неможливістю прийняти участь у засіданні.

Ухвалою господарського суду від 18.11.2014р., у зв'язку з неявкою позивача та неподанням сторонами витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 11.12.2014р. та повторно зобов'язано сторони надати в наступне судове засідання докази на підтвердження здійснення позивачем поставок товару та оплати його відповідачем за весь період дії договору (видаткові накладні, рахунки, платіжні доручення, банківські виписки тощо); провести звірку взаєморозрахунків за весь період дії договору, за результатами якої надати двосторонній акт звірки. Явку повноважних представників сторін у судове засідання суд визнав обов'язковою.

08.12.2014р. до господарського суду надійшла заява позивача від 02.12.2014р. №355, в якій позивач повідомив про участь представника ДП "Автомаз-Україна" 11.12.2014р. в іншому судовому засіданні та просив 11.12.2014р. проводити судове засідання у справі №904/5420/14 без участі представника позивача. На підтвердження викладеного позивач долучив до заяви ухвалу господарського суду Полтавської області.

В цій же заяві позивач повідомив, що всі оригінали документів, зазначені у додатку до позовної заяви, пояснення по справі надавались для огляду суду в попередніх засіданнях.

Як свідчить протокол судового засідання від 11.12.2014р., у якому була прийнята відповідна ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014р. про залишення позовної заяви без розгляду, в останнє судове засідання не з'явились представники сторін, суд дослідив матеріали справи та оголосив ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі ч. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Мотиви, з яких виходив суд апеляційної інстанції.

Встановлений статтею 81 ГПК України перелік підстав залишення позову без розгляду є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.4.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність. У разі неповідомлення таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен довести факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доводити факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до п.2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Неявка представника позивача на виклик у судове засідання може бути підставою для залишення позову без розгляду тільки у тому випадку, коли його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Як вважає колегія суддів апеляційного господарського суду, у даному випадку така неявка не перешкоджала вирішенню спору, оскільки позивач на протязі строку розгляду справи неодноразово з'являвся до суду і надавав відповідні пояснення по справі, у тому числі і письмові. Матеріали справи також містять дані про те, що позивачем надавалися документи, які він вважав саме тими доказами, які в нього витребував суд першої інстанції. У разі, якщо поданих доказів є недостатньо для задоволення позову, суд першої інстанції мав ухвалити рішення про відмову в позові, а не залишати позов без розгляду.

Так причиною спору є питання наявності невиконаних відповідачем зобов'язань перед позивачем з оплати товару за договором поставки за період з 10.04.2014р. по 06.06.2014р. та сплати додаткових нарахувань у вигляді пені, штрафу, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами був укладений договір поставки №31 від 07.06.2013р. Розрахунки позивача заборгованості відповідача за період з 10.04.2014р. по 06.06.2014р., який був визначений позивачем як спірний, не враховують окремі платежі відповідача, оскільки, як вважає позивач, за станом на початок спірного періоду (01.04.2014р.) у відповідача існувала заборгованість в сумі 17029,37 грн. по оплаті товару, що поставлявся за період з дати укладання договору поставки по 10.04.2014р., що знайшло відображення у запропонованому позивачем проекті акту звірки взаємних розрахунків (а.с.114 т.1) та таблиці з поясненнями на відзив на позов (а.с.141-144 т.1), у якій сума заборгованості відповідача за раніше поставлений товар станом на 10.04.2014р. становила 14527,64 грн.

Відповідач заперечував наявність означеної заборгованості з посиланням на подані ним докази оплати.

За вказаних обставин місцевий господарський суд вірно вважав, що для правильного вирішення спору позивачу необхідно надати в судове засідання докази на підтвердження здійснення позивачем поставок товару та оплати його відповідачем за весь період дії договору (видаткові накладні, рахунки, платіжні доручення, банківські виписки тощо) і провести звірку взаєморозрахунків за весь період дії договору, за результатами якої надати двосторонній акт звірки.

У судовому засіданні 11.12.2014р., дослідивши наявні матеріали справи місцевий господарський суд встановив, що виходячи з поданих сторонами документів, неможливо встановити суму заборгованості відповідача перед позивачем у спірному періоді з 10.04.2014р. по 06.06.2014р., оскільки подані сторонами банківські виписки та платіжні доручення (а.с.58-74,92-110,145-149 т.1) містять лише посилання на номер та дату спірного договору, без зазначення номеру видаткової накладної або рахунку, на підставі яких сплачуються грошові кошти.

Одночасно, дані щодо поставки товару та оплати його відповідачем за весь період дії спірного договору, наведені позивачем у таблиці (а.с.141-144 т.1) судом не прийняті як достовірні, оскільки не підтверджені відповідними первинними документами, надати які суд неодноразово зобов'язував сторони в судовому засіданні.

За наведених обставин місцевий господарський суд встановив, що він також позбавлений можливості перевірити чи відповідає виконаний позивачем розрахунок пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат та штрафу умовам договору та вимогам чинного законодавства.

У зв'язку з вищезазначеним, місцевий господарський суд дійшов остаточного висновку, що позбавлений можливості прийняти обґрунтоване та законне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Для дослідження в повному обсязі всіх обставин спору необхідні витребувані судом у сторін матеріали.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає вказаний висновок суду місцевого господарського суду таким, що не в повній мірі відповідає обставинам справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів встановила, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачем були надані договір, видаткові накладні із відповідними довіреностями на отримання товару, рахунки-фактури за період з 10.04.2014р. по 06.06.2014р., банківські виписки про здійснені відповідачем платежі за період з 22.05.2014р. по 16.06.2014р. тощо (а.с. 57-74 т.1).

Матеріали справи містять докази того, що сторони намагались виконати вимоги суду про проведення звірки взаємних розрахунків та складення відповідного двостороннього акту шляхом надіслання іншій стороні свого екземпляру акту звірки взаєморозрахунків. Такі односторонні акти надані до матеріалів справи, як позивачем (а.с.114 т.1), так і відповідачем (а.с.85 т.1). Однак невиконання вимог суду про складення двостороннього акту звірки стало не наслідком небажання позивача виконувати вимоги суду, а в силу неоднакового відображення сторонами господарських операцій у своєму бухгалтерському обліку, на чому наполягала кожна із сторін, внаслідок чого відповідач ухилився від складення акта звірки у вигляді єдиного двостороннього документа.

Відсутність у такому випадку документів, які підтверджують поставку та оплату товару у період часу, який не є спірним періодом, а також відсутність двостороннього акту звірки взаєморозрахунків сторін - не є суттєвою перешкодою для вирішення спору по суті.

Згідно ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На переконання судової колегії створення господарським судом сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи не повинно бути примусом у реалізації їх прав на розгляд справи на принципах змагальності.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Як встановлено ч. 1 ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Отже, у разі дійсних та істотних утруднень у визначенні повноти та відповідності відображення у бухгалтерському обліку обох сторін тих чи інших господарських операцій, місцевий господарський суд був не позбавлений можливості поставити на обговорення сторін питання щодо призначення у справі судової економічної експертизи.

Таким чином, у випадку, якщо суд приступив до розгляду справи (як це мало місце й в даному випадку), він має винести рішення за наявними у справі матеріалами (якщо позивач не надав інші, витребувані судом, докази), а не залишати позов без розгляду, тому що позивач, який користується принципом диспозитивності, тобто правом не надавати докази, має нести ризик відмови в позові при недоведеності позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що залишивши позов без розгляду, місцевий господарський суд фактично ухилився від вирішення спору по суті, результатом якого, відповідно до ст. 82 ГПК України, може бути задоволення чи відмова в позові повністю або частково. Відповідно, суд ухилився від здійснення правосуддя, що суперечить ст.ст. 124, 129 Конституції України.

За приписами п. 4 ч. 1 та ч.2 ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, за умови якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана у справі ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи для розгляду до господарського суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, п.4 ч.1 та ч.2 ст. 104, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014р. у справі №904/5420/14 - скасувати.

Направити справу на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 28.01.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов