ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р.Справа № 922/5594/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Лущик В.П.", м. Куп'янськ
до Спільного підприємства "Українська Східна Рибна Компанія" ТОВ , м. Куп'янськ
про стягнення 5849055,44 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Кутнікова В.В. довіреність №19/12 від 01.12.14 р.;

відповідача - Копійки О.С. довіреність №10 від 10.04.13 р.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Лущик В.П." (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Спільного підприємства "Українська Східна Рибна Компанія" ТОВ , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5849055,44 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору оренди нежитлових приміщень №837/ар від 01.05.12 р. Крім того, позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні оголошувались перерви: до 24 грудня 2014 року о 10:15; до 14 січня 2015 року о 12:10.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити. Також надав письмові пояснення по справі за вх.№965, та документи згідно супровідного листа за вх.№966, які долучені судом до матеріалів справи.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував, наявність боргу перед позивачем визнав, про що надав до суду заяву про визнання позову. Також відповідач надав документи згідно супровідного листа за вх.№964, які долучені судом до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача господарським судом встановлено наступне.

01 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень №837/ар (далі по тексту - договір №1). Відповідно до умов договору позивач передає, а відповідач приймає для використання без зміни цільового призначення: частину нежитлових приміщень у будівлі холодильника літ. "У" площею 661,3 кв.м.; нежитлові приміщення у будівлі цеху по переробці свіжомороженої та охолодженої риби та ікри із побутовими приміщеннями літ. "И,И1" площею 2799,3 кв.м.; частину нежитлових приміщень в Адміністративно виробничій будівлі літ. "А1" площею 1632,5 кв.м., нежитлові приміщення у будівлі овочесховища літ. "Р" площею 383,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Дзержинського, 55.

Вищевказані приміщення належать позивачу - Приватному підприємству Лущик В.П. на праві власності, на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, зареєстрованого Куп'янським бюро технічної інвентаризації 14 грудня 2007 року та свідоцтва на право власності на нерухоме майно, зареєстрованого Куп'янським бюро технічної інвентаризації 09.02.2012 року, що відображено у п. 1.3. договору оренди нежитлових приміщень №837/ар.

01 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень №838/ар (далі по тексту - договір №2). Відповідно до умов договору позивач передає, а відповідач приймає для використання без зміни цільового призначення: холодильні камери загальною площею 691,1 кв.м.; складські приміщення, загальною площею 258,8 кв.м., рампа загальною площею 142,16 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Дзержинського, 55.

Вищевказані приміщення належать позивачу - Приватному підприємству Лущик В.П. на праві власності, на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, зареєстрованого Куп'янським бюро технічної інвентаризації 30 липня 2008 року, що відображено у п. 1.3. договору оренди нежитлових приміщень №838/ар.

01 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень №839/ар (далі по тексту - договір №3). Відповідно до умов договору позивач передає, а відповідач приймає для використання без зміни цільового призначення: трансформаторної літ. "О", площею 52,5 кв.м., водонапірної башні літ. "П" площею 13,8 кв.м.; прохідної літ. "Л" площею 61.7 кв.м., навісу літ. "М" площею 219,7 кв.м., васової літ. "Н", що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Дзержинського, 55.

Вищевказані приміщення належать належать позивачу - Приватному підприємству Лущик В.П. на праві власності, на підставі договорів купівлі-продажу від 20.04.2007 року, які зареєстровані в реєстрі за №593 та за №590.

01 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень №1724/ар (далі по тексту - договір №4). Відповідно до умов договору позивач передає, а відповідач приймає для використання без зміни цільового призначення: холодильні камери загальною площею 882,9 кв.м., складські приміщення загальною площею 40,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Дзержинського, 55, для використання без зміни цільового призначення.

Вищевказані приміщення належать позивачу - Приватному підприємству Лущик В.П. на праві власності, на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, зареєстрованого Куп'янським бюро технічної інвентаризації 30 липня 2008 року, що відображено у п. 1.3. договору оренди нежитлових приміщень №1724/ар.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається з матеріалів справи позивач свої зобов'язання згідно договорів №1, №2, №3, №4 виконав та передав відповідачу нежитлові приміщення в оренду, про що свідчать акти передання - приймання нежитлових приміщень підписаний між позивачем та відповідачем 01 травня 2012р. та 01 липня 2014р.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно п.3.1. договорів №1, №2, №3, №4, платежі по орендній платі здійснюється щомісячно до 30-го числа місяця наступного за звітним.

Відповідач сплачував орендну плату частково, та як встановлено судом заборгованість відповідача перед позивачем за договором №1 складає 4236938,64 грн., за договором №2 складає 1097439,20 грн., за договором №3 складає 381780,00 грн., за договором №4 складає 132897,60 грн.

Між сторонами за договорами №1, №2, №3, №4 підписані акти звіряння взаєморозрахунків, тобто розбіжностей по розрахункам у сторін не має.

Позивачем в порядку досудового врегулювання спору була направлена на адресу відповідача претензія від 01.11.14 р., у відповідь на яку відповідач 03.11.14 р. надав гарантійний лист у якому відповідач зобов'язався оплатити суму боргу до 21.11.14 р., але у встановлений у гарантійному листі строк відповідач суму боргу не сплатив.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач проти наявності заборгованості перед позивачем не заперечує та позов визнає, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 5849055,44 грн. (сума основного боргу) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Спільного підприємства "Українська Східна Рибна Компанія" Товариства з обмеженою відповідальністю (63700, м. Куп'янськ, вул. Дзержинського, 55, ) на користь Приватного підприємства "Лущик В.П." (63700, м. Куп'янськ, вул. Дзержинського,55, ) заборгованість у розмірі 5849055,44 грн. та судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.01.2015 р.

Суддя Ю.В. Светлічний