номер провадження справи 3/89/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 Справа № 908/3728/14

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" (04073, м. Київ, Московський проспект, 34-А, ідентифікаційний код 33808671)

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, засоби зв'язку: НОМЕР_2)

про стягнення 38 399, 59 грн.

Головуючий суддя Соловйов В.М.,

судді Алейникова Т.Г., Корсун В.Л.

при секретарі Прокопенко М.О.

Представники:

від позивача: Якушев С.О., довіреність № 24/10-14-01 від 24.10.2014р.

від відповідача: не з'явився

ТОВ "ІММЕ" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ПП ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р. в сумі 58 399, 59 грн., з яких: 32 414, 52 грн. основний борг, 17 412, 37 грн. заборгованість за комунальні послуги, 7 053, 32 грн. втрати від інфляції грошових коштів та 1 519, 38 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до протоколу розподілу справ між суддями від 30.09.2014р. автоматизованою системою документообігу суду позовну заяву передано на розгляд судді Соловйову В.М.

Ухвалою від 01.10.2014р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3728/14, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 04.11.2014р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 04.11.2014р. розгляд справи відкладений на 24.11.2014р. о 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 24.11.2014р. розгляд справи відкладений на 01.12.20114р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 01.12.2014р. строк розгляду спору по справі продовжений до 15.12.2014р. та розгляд справи відкладений на 12.12.2014р. о 10 год. 00 хв.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області Немченка О.І. від 12.12.2014р. № 01-04/134/14 справу № 908/3728/14 передано на розгляд колегії у складі трьох суддів: головуючий суддя Соловйов В.М., судді Алейникова Т.Г. та Корсун В.Л.

Ухвалою від 12.12.2014р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Соловйов В.М., судді Алейникова Т.Г. та Корсун В.Л. дану справу прийнято до провадження.

Справа до розгляду призначена на 15.01.2015р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою голови господарського суду Запорізької області Немченка О.І. від 09.01.2015р. розгляд справи № 908/3728/14 перенесений на 20.01.2015р. о 10 год. 20 хв.

В судовому засіданні 20.01.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повідомлено, що повне рішення буде складено 21.01.2015р.

В судових засіданнях 12.12.2014р. та 20.01.2015р. за усним клопотанням представника позивача здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні 20.01.2015р. представник позивача підтримав заяву про зменшення позовних вимог, що надійшла до суду 06.01.2015р., в якій зазначив, що після подання позову до суду відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за договором оренди приміщення у розмірі 20 000, 00 грн.

Також представник позивача вказав, що 15.12.2014р. за вих. № 0004 на його адресу відповідач направив лист про визнання позовних вимог та просив розглянути можливість розстрочення погашення суми боргу.

У зав'язку із викладеним позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 38 399, 59 грн., з яких 12 414, 52 грн. заборгованість з орендної плати, 17 412, 37 грн. заборгованості за комунальні послуги, 7 053, 32 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 1 519, 38 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Отже, заява позивача про зменшення позовних вимог прийнята судом, оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству і не порушують нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р. він передав відповідачу у тимчасове користування приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 58, 00 кв.м.

Відповідно до умов договору, орендна плата підлягає сплаті відповідачем до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, та складає 5 075, 00 грн. в місяць.

За умовами договору Орендар зобов'язаний щомісячно компенсувати Орендодавцеві вартість спожитих комунальних послуг та експлуатаційних витрат на підставі рахунків, що виставляються окремо Орендодавцем.

12.08.2013р. відповідач повернув позивачу приміщення за актом здачі - приймання в якому визнав, що заборгованість за договором оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р. на момент передачі складає 59 976, 89 грн.

У жовтні 2013р. відповідачем було сплачено за оренду 10 150, 00 грн.

Також 25.12.2014р. відповідачем було сплачено 20 000, 00 грн.

У зав'язку з несплатою заборгованості з орендної плати та за комунальні послуги відповідачу також нараховано втрати від інфляції грошових коштів та 3 % річних від простроченої суми.

Відповідач відзив на позовну заяву, витребувані судом документи і документи, що підтверджують заперечення проти позову, не надав, в судові засідання жодного разу не з'явився.

За приписами ст. 17 Закону України від 15.05.2003р. N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Таким чином, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 24.11.2014р. № 19651952, станом на 24.11.2014р. ПП ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Саме на цю адресу направлено судом копії всіх процесуальних документів по справі № 908/3728/14 для відповідача.

В підпункті 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Копія ухвали від 01.10.2014р. про порушення провадження у справі, копії ухвал від 24.11.2014р, від 01.12.2014р. про відкладення розгляду справи, від 12.12.2014р. про прийняття до провадження справи колегією суддів та ухвала голови суду від 09.01.2015р. про перенесення справи на 20.01.2015р. о 10 год. 20 хв., які направлені на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до суду не повертались.

Копія ухвали від 04.11.2014р. про відкладення розгляду справи повернулась до суду з відміткою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Також суд направляв копії процесуальних документів по даній справі на адресу відповідача, яка була зазначена у електронному повідомленні № 11, що надійшло до суду від відповідача 01.12.2014р., а саме: 02091, АДРЕСА_3.

Питання про визнання явки представника відповідача у засідання господарського суду обов'язковою, відповідно до п.7 ч.1 ст.65 ГПК України, судом не вирішувалось.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.п. 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18).

Надані позивачем матеріали свідчать про те, що неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, отже справу розглянуто відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представника позивача, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Між ТОВ "ІММЕ" (Орендодавець) та ПП ОСОБА_1 (Орендар) укладений договір оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р. (із змінами, внесеними додатковим договором від 05.08.2013р.).

Згідно п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором, Орендодавець зобов'язується передати Орендареві, а Орендар зобов'язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у Договорі за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що приміщення, яке передається в оренду за Договором, розташоване на 1 поверсі (надалі іменується "Приміщення"), знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 має загальну площу 58 квадратних метри (розміщення відповідно до плану Додаток №1) знаходиться у власності Орендодавця на підставі договору купівлі - продажу нежитлового будинку від 28.12.2005р., зареєстрованого Київським міським БТІ, реєстраційне посвідчення 023607 від 28.02.2006р.

За актом здачі-приймання приміщення від 19.11.2012р. ТОВ "ІММЕ" (Орендодавець) передав, а ПП ОСОБА_1 (Орендар) прийняв приміщення, розташоване на 1 поверсі, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 має загальну площу 58 квадратних метри.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, приміщення передається Орендодавцем і приймається Орендарем в оренду на умовах сплати останнім плати за користування приміщенням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок зазначений Орендодавцем.

У пункті 2.2 Договору сторони визначили, що орендна плата підлягає сплаті у Національній валюті України у гривні до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, всього 5 075, 00 грн. за перший місяць оренди, в т.ч. ПДВ 845, 83 грн., що дорівнює 634, 93 грн. доларів США по курсу 7,9930 грн./USD НБУ на 19.11.2012р. У разі зміни курсу долару США в сторону збільшення понад 10 %, Орендодавець має право в односторонньому порядку змінити суму орендних платежів, шляхом письмового повідомлення Орендаря.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс який дорівнює 1.

Відповідно до пункту 2.3 Договору, вартість фактично спожитих Орендарем в Приміщенні комунальних послуг та експлуатаційних витрат (електропостачання, водопостачання, каналізація, опалення, вентиляція, вивіз твердих побутових відходів забезпечення роботи ескалатора, утримання прилеглої території, загальна охорона громадського порядку та пожежна безпека, інші витрати, безпосередньо пов'язані з експлуатацією приміщення) Орендодавця не включена в розмір орендної плати за користування приміщенням. Орендар зобов'язаний щомісячно компенсувати Орендодавцеві вартість спожитих комунальних послуг та експлуатаційних витрат на підставі рахунків, що виставляються окремо Орендодавцем, а також компенсувати суми попередніх оплат, внесених Орендодавцем за вимогою організацій, що надають такі послуги, на підставі копій рахунків цих організацій.

Орендодавець виставляє рахунок Орендарю на оплату відшкодування послуг від експлуатаційних витрат до 10 числа місяця, наступного за звітним (розрахунковим), а Орендар зобов'язаний здійснити оплату протягом 3 банківських днів з дати отримання відповідного рахунку.

Позивач виконав у повному обсязі свої зобов'язання за договором оренди приміщення А/04 від 19.11.2012р., що підтверджується наявними в матеріалах актами надання послуг та рахунками.

На підставі акту здачі - приймання приміщення від 12.08.2013р. ПП ОСОБА_1 (Орендар) повернув, а ТОВ "ІММЕ" (Орендодавець) прийняло згідно договору оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р. приміщення, яке розташоване на 1 поверсі (Приміщення), знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, має загальну площу 58 квадратних метри.

Крім того, сторони в даному акті підтвердили, що заборгованість за платежами Орендаря відповідно до договору оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р. на момент передачі приміщення складає 59 976, 89 грн. та повинна бути сплачена не пізніше 30.09.2013р.

Також представник позивача надав в судовому засіданні 20.01.2015р. лист ПП ОСОБА_1 від 15.12.2014р. вих. № 0004 "Щодо оплати за Договором оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р.", адресований директору ТОВ "ІММЕ" Кунгурцевій О.І., в якому визнав суму заборгованості у розмірі 58 399, 59 грн., що виникла за вказаним договором та просив розглянути можливість розстрочення погашення зазначеної суми.

Платіжним дорученням № 33 від 25.12.2014р. відповідач частково здійснив оплату заборгованості за договором № А/04 від 19.11.2012р. у розмірі 20 000, 00 грн.

Доказів оплати відповідачем 12 414, 52 грн. заборгованості з орендної плати та 17 412, 37 грн. заборгованості за комунальні послуги сторонами до матеріалів справи не надано.

Оцінивши представлені докази, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 ГК України. Так, господарські зобов'язання можуть виникати:

безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

з акту управління господарською діяльністю;

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, є договір оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

В пункті 2.2 Договору сторони визначили, що орендна плата сплачується у гривні до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, всього 5 075, 00 грн. за перший місяць оренди, в т.ч. ПДВ 845, 83 грн., що дорівнює 634, 93 грн. доларів США по курсу НБУ на 19.11.2012р. У разі зміни курсу долару США в сторону збільшення понад 10 %, Орендодавець має право в односторонньому порядку змінити суму орендних платежів, шляхом письмового повідомлення Орендаря.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс який дорівнює 1.

Обов'язок оплати фактично спожитих Орендарем комунальних послуг та експлуатаційних витрат встановлений пунктом 2.3 Договору.

Актом здачі - приймання приміщення від 12.08.2013р. та листом від 15.12.2014р. вих. № 0004 ПП ОСОБА_1 визнав суму заборгованості у розмірі 58 399, 59 грн. за договором № А/04 від 19.11.2012р.

Про визнання заборгованості відповідачем свідчить і платіжне доручення № 33 від 25.12.2014р. про часткову сплату заборгованості за договором № А/04 від 19.11.2012р. у розмірі 20 000, 00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання за договором оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р., які визначено главою 50 ЦК України, відсутні.

Частиною 1 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що ПП ОСОБА_1 не в повній мірі виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем за договором оренди приміщення № А/40 від 19.11.2012р., вимоги про стягнення з відповідача 12 414, 52 грн. заборгованості з орендної плати та 17 412, 37 грн. заборгованості за комунальні послуги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором оренди приміщення № А/04 від 19.11.2012р. сторони інший розмір процентів не встановлювали.

Враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього на користь позивача 1 519, 38 грн. - 3 % річних від простроченої суми та 7 053, 32 грн. втрат від інфляції грошових коштів підлягають задоволенню повністю. Суми річних та втрат від інфляції грошових коштів розраховані позивачем у відповідності з приписами законодавства і підтверджуються розрахунком у позовній заяві (а.с. 5).

Відповідно до вимог ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача повністю, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, засоби зв'язку: НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" (04073, м. Київ, Московський проспект, 34-А, ідентифікаційний код 33808671) 12 414 (дванадцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 52 коп. боргу з орендної плати, 17 412 (сімнадцять тисяч чотириста дванадцять) грн. 37 коп. боргу за комунальні послуги, 1 519 (одну тисячу п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 38 коп. - 3 % річних від простроченої суми, 7 053 (сім тисяч п'ятдесят три) грн. 32 коп. втрат від інфляції грошових коштів та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат на судовий збір.

3. Повне рішення складено 21.01.2015р.

Головуючий В.М. Соловйов

Судді Т.Г. Алейникова

В.Л. Корсун