РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. Справа № 902/815/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Гудак А.В.

суддів Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Закарпатнафтопродукт - Мукачево" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 06.11.14 р.

у справі № 902/815/14 (суддя Білоус В.В. )

позивач Публічне акціонерне товариство "Закарпатнафтопродукт-Мукачево"

відповідач Приватне підприємство "ТАУ-Поділля"

про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу в управління Публічному акціонерному товариству "Закарпатнафтопродукт -Мукачево" предмет іпотеки.

за участю представників сторін:

позивача - Шевчука Б.Б., адвоката , довіреність у справі

відповідача - Желіховського В.М., представника, довіреність у справі

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 06 листопада 2014 року(суддя Білоус В.В.) у справі № 902/815/14 припинено провадження щодо позовних вимог: "В рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства "ТАУ-Поділля" (21007, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Фрунзе, буд. 4, кім. 307, ) перед Публічним акціонерним товариством "Закарпатнафтопродукт-Мукачево" (89600 Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул. Берегівська-об'їздна, 11, ) у розмірі 1580002,63 грн. за договором поставки №339 від 07.11.2011р., звернути стягнення на предмет іпотеки комплекс, АЗС, розташований за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, будинок 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності, оціночною вартістю 6 000 000 грн. без ПДВ та земельну ділянку кадастровий номер :02:100:0003, площею 0,1274 га, цільове призначення - для комерційного використання, за адресою м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності, оціночною вартістю 250 000 грн. без ПДВ, шляхом набуття права власності Публічним акціонерним товариством "Закарпатнафтопродукт - Мукачево" (89600 Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул. Берегівська-об'їздна, 11, ) на комплекс, АЗС, розташований за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, будинок 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 28.03.2011р. № 1963, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., витяг з Реєстру прав на нерухоме майно №32094787 від 18.11.2011р., виданий Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації", реєстраційний номер майна 29565025, та земельну ділянку кадастровий номер :02:100:0003, площею 0,1274 га, цільове призначення - для комерційного використання, за адресою м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №149319 від 08.11.2011р."

Постановляючи ухвалу , суд першої інстанції керувався положеннями п. 1-1 ст. 80 ГПК України, п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " та прийшов до висновку про припинення провадження у справі щодо позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за нафтопродукти в сумі 1 580 002,63 грн.,оскльки означена заборгованість була погашена після порушення провадження у справі ( в період з 17.06.2014р. по 08.09.2014р).

Не погодившись з винесеною ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що у суду були відсутні підстави,передбачені ст. 80 ГПК України для припинення провадження у справі.

Суд першої інстанції не розглянув заяву про зміну предмету та підстав позову від 22.10.2014 року № 641,хоча вказана заява була ними подана після винесення Постанови Вищого господарського суду України від 14.10.2014 року, якою справу № 902/815/14 передано на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Зазначає, що новий розгляд цієї справи на момент подання заяви про зміну предмету та підстав позову від 22.10.2014 року № 641 ще не було почато, тому Позивач скористався правом у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України змінити по даній справі предмет та підставу позову.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував положення ст. 534 ЦК України , щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов»язанням та зробив невірний висновок щодо відсутності предмету спору, адже станом на 09.09.2014 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем по договору поставки № 339 від 07.11.2011р. та іпотечному договору (без заставної) від 16.12.2011р. реєстраційний № 406 складав 3 620 585, 65 грн. ( 1 433 085,65 грн. ( з яких 455 916,91 грн. - сума основного боргу;251 020,45 грн. - сума інфляційних втрат;726 148,29 грн. - сума 24% річних від суми несвоєчасно сплаченого Товару,)+ 2 187 500,00 грн.-штраф ,передбачений п. 2.1.8. іпотечного договору .

Тому у рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки № 339 від 07.11.2011р. та іпотечним договором (без заставної) від 16.12.2011р. реєстраційний № 406 повинно бути звернено стягнення на предмет іпотеки, оціночною вартістю 4 799 999,00 грн., шляхом набуття позивачем права власності на предмет іпотеки та визнано за позивачем право власності на предмет іпотеки.

Також,скаржник вказує, що при винесенні ухвали господарським судом Вінницької області у від 06.11.2014 року були порушені норми процесуального права, зокрема, не було вирішено питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

Просить ухвалу господарського суду Вінницької області від 06 листопада 2014 року у справі № 902/815/14 скасувати,направити дану справу на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

В додаткових поясненнях, скаржник підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне підприємство "ТАУ-Поділля" заперечує проти задоволення вимог апелянта, вважає їх необґрунтованими, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 06.10.2014 р. законною, обґрунтованою та прийнятою з урахуванням усіх обставин справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач у відзиві зазначає, що оскільки станом на день винесення ухвали про відкриття провадження у даній справі від 13.06.2014 р. борг Відповідача перед Позивачем становив 1 580 002, 63 грн., які були погашенні Відповідачем платежами у період з 17.06.2014 р. по 08.09.2014 р. (без урахування платежу від 11.06.2014 р. у сумі 20 000 грн., здійсненого до порушення провадження у справі), то в даній частині предмет позовних вимог припинив своє існування і це зобов'язує суд на підставі п. 1-1 ст.80 ГПК України припинити провадження у справі в частині вимог, які були пред'явлені в рахунок погашення заборгованості.

Відповідач відзначає, що предметом даного позову є звернення стягнення на предмет іпотеки саме в рахунок заборгованості, а отже при відсутності такої заборгованості звернення стягнення на предмет іпотеки є неможливим. Оскільки існує прямий взаємозв'язок між існуючим зобов'язанням боржника та його правом звернути стягнення на предмет іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише за умови існування невиконаного зобов'язання.

Посилаючись на абз.3 п. 3 Інформаційного листа ВГС України від 27.10.2014 р. № 01-06/1666/14 відповідач зазначає, що забезпечувальне зобов'язання має похідний характер, а не альтернативний основному, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не має наслідком подвійне стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Отже, якщо врахувати, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є похідною від вимоги про стягнення суми заборгованості, забезпеченою іпотекою, за умови погашення заборгованості у повному обсязі, предмет спору у даній справі відсутній.

Таким чином, спростовується твердження Апелянта про відсутність будь-яких підстав для припинення провадження у справі, оскільки у даному випадку такою підставою є відсутність предмету спору (п. 1-1 ч.і ст.80 ГПК України).

Щодо твердження Апелянта про те, що йому було безпідставно відмовлено у розгляді заяви про зміну предмету та підстав позову, зазначає , що Позивачем всупереч вимог ч.4 ст. 22 ГПК України була подана заява не про зміну підстав або предмету позову, а про одночасну зміну предмету і підстав позову.

На думку відповідача, незадоволення судом заяви про зміну підстави та предмету позову не має відношення до оскарження ухвали про припинення провадження у справі в частині позовних вимог, оскільки даною ухвалою не закінчився розгляд справи і такі питання не входять до кола питань, що вирішуються при винесенні подібних ухвал.

Вважає висновок суду щодо незадоволення заяви про зміну підстави та предмету позову законним та обґрунтованим.

Вказує, що суд дійшов вірного висновку, що позивач неправильно застосував положення ст.534 ЦК України, зарахувавши із 1540002, 63 грн., отриманих від відповідача 08.09.2014 р. згідно призначення платежу в рахунок погашення заборгованості за нафтопродукти за договором № 339 від 07.11.2011 р. на підставі акта звірки в першу чергу в погашення додатково нарахованих 455916, 91 грн. - пені, оскільки згідно ст.534 ЦК України черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням, встановлена цією нормою закону, застосовується при умові: "У разі недостатності проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі...", а платежу в сумі 1540002, 75 грн. згідно платіжного доручення № 12826 від 08.09.2014 р. було достатньо для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, оскільки до проведення 08.09.2014 р. цієї оплати заборгованість відповідача перед позивачем становила саме 1540002, 63 грн.

Щодо невирішення в оскаржуваній ухвалі питання розподілу судових витрат,вказує, що дані питання вирішені у п.3 та 4 резолютивної частини рішення господарського суду Вінницької області від 06.11.2014 р.

Просить суд залишити без змін ухвалу господарського суду Вінницької області від 06.11.2014 р. про припинення провадження у справі в частині позовних вимог.

У судовому засіданні апелянт підтримав скаргу з підстав, викладених у ній та додаткових поясненнях . Просить ухвалу місцевого суду скасувати.

Представник відповідача вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з дотриманням норм чинного законодавства. Просить ухвалу господарського суду Вінницької області від 06 листопада 2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Закарпатнафтопродукт - Мукачево" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, 06.06.2014 року Публічне акціонерне товариство "Закарпатнафтопродукт -Мукачево" звернулось з позовом про звернення, в рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства "ТАУ-Поділля" перед Публічним акціонерним товариством "Закарпатнафтопродукт-Мукачево" у розмірі 1 600 002,63 грн. за договором поставки №339 від 07.11.2011р., стягнення на предмет іпотеки комплекс, АЗС, розташований за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, будинок 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності, оціночною вартістю 6 000 000 грн. без ПДВ та земельну ділянку кадастровий номер :02:100:0003, площею 0,1274 га, цільове призначення - для комерційного використання, за адресою м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності, оціночною вартістю 250 000 грн. без ПДВ, шляхом набуття права власності Публічним акціонерним товариством "Закарпатнафтопродукт - Мукачево" (89600 Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул. Берегівська-об'їздна, 11, ) на комплекс АЗС, розташований за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, будинок 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 28.03.2011р. № 1963, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., витяг з Реєстру прав на нерухоме майно №32094787 від 18.11.2011р., виданий Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації", реєстраційний номер майна 29565025, та земельну ділянку кадастровий номер :02:100:0003, площею 0,1274 га, цільове призначення - для комерційного використання, за адресою м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №149319 від 08.11.2011р.; про передачу Публічному акціонерному товариству "Закарпатнафтопродукт-Мукачево" 59600 Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул. Берегівська-об'їздна, 11, ) в управління предмет іпотеки - комплекс, АЗС, розташований за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, будинок 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ- Поділля" (21007, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Фрунзе, буд. 4, кім. 307, ) на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 28.03.2011р. №1963, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., витяг з Реєстру прав на нерухоме майно №32094787 від 18.11.2011р., виданий Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації", реєстраційний номер майна 29565025, та земельну ділянку кадастровий номер :02:100:0003, площею 0,1274 га, цільове призначення - для комерційного використання, за адресою м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а, що належить Приватному підприємству "ТАУ-Поділля" на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №149319 від 08.11.2011р. до його реалізації в порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

Зазначена вище позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 12.06.2014 року, що стверджується відповідним календарним штемпелем канцелярії господарського суду Вінницької області на першій сторінці названої позовної заяви (т.1 ,а.с.4).

13.06.2014 року ухвалою господарського суду Вінницької області порушено провадження у справі № 902/815/14 .

Попередньо, 10 червня 2014 року сторонами був підписаний акт звірки розрахунків,відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за нафтопродукти станом на 10.06.2014 р. складала 1600002,63 грн.

11.06.2014 року Приватне підприємство "ТАУ-Поділля" перерахувало позивачеві в рахунок погашення заборгованості 20 000 грн, що стверджується копією платіжного доручення № 12234 від 11.06.2014 року і не заперечується представником позивача.

Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено, що борг у відповідача перед позивачем на дату порушення судом провадження у даній справі - 13.06.2014 р., був не 1 600 002, 63 грн., як позивач зазначив у позовних вимогах, а 1 580 002, 63 грн., який відповідач погасив перед позивачем з 17.06.2014 р. по 08.09.2014 р., тобто після порушення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2014 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження у справі згідно п.1-1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору, у зв"зку із погашенням повністю основної суми боргу 1600002,63 грн. Відповідач в обґрунтування свого клопотання надав суду копії акту звірки розрахунків (т.2 а.с.4-5) за період 01.02.2014 р. - 10.06.2014 р. за договором № 339 від 07.11.2011 р., підписаному позивачем і відповідачем, згідно якому (акту звірки) борг відповідача перед позивачем станом на 10.06.2014 р. становив 1600002, 63 грн., докази перерахування позивачеві боргу: платіжні доручення № 12234 від 11.06.2014 р. на суму 20 000 грн., № 12266 від 17.06.2014 р. на суму 25000 грн., № 12374 від 02.07.2014 р. на суму 15 000 грн., № 12826 від 08.09.2014 р. на суму 1540002, 75 грн.).

Аналізуючи обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне застосувати наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 N 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом , на день порушення провадження у справі , борг відповідача перед позивачем складав не 1600002.63 грн , а 1580002,63 грн, оскільки позивач не врахував оплату в розмірі 20 000 грн. , здійснену відповідачем 11 червня 2014 року. Решту суми заборгованості 1 580 002,63 грн. відповідач погасив у період з 17.06.2014 року по 08.09.2014 року платіжними дорученнями № 12266 від 17.06.2014 р., № 12374 від 02.07.2014 р., № 12826 від 08.09.2014 р , тобто після порушення провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі тільки щодо позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки: комплекс АЗС і земельну ділянку, шляхом набуття позивачем права власності на вказані предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості за нафтопродукти в сумі 1 580 002,63 грн.

Крім того, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання права власності на предмет іпотеки (нерухоме майно - комплекс АЗС, земельну ділянку), про передання позивачеві права управління предметом іпотеки - комплексом АЗС, хоча є і похідними від суми заборгованості за нафтопродукти, але розцінені судом в даній справі, як самостійні позовні вимоги, які не можуть бути ототожнені із сумою заборгованості за нафтопродукти, а відтак щодо них не може бути припинено провадження у справі за відсутності предмету спору згідно п.1-1 ст.80 ГПК України.

Щодо твердження Апелянта про те, що йому було безпідставно відмовлено у розгляді заяви про зміну предмету та підстав позову, апеляційний господарський суд зазначає наступне .

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З огляду на абз. 6 п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

В заяві від 22.10.2014 р. позивач просив суд додатково стягнути 251 020, 45 грн. - інфляційної суми, 72 6148, 29 грн. - 24 % річних, 2 187 500 грн. 35 % штрафу за ненадання інформації про наявність судових чи інших процесів чи спорів щодо предмету іпотеки,обгрунтовуючи ці вимоги новими підставами : простроченням виконання грошових зобов"язань на протязі певного періоду , неподанням інформації про наявність судових чи інших процесів, спорів щодо предмету, тобто додаткових обставин, підстав, які не вказувалися у позовній заяві від 06.06.2014 р. . Тим самим, позивач в заяві від 22.10.2014 р. одночасно змінив і підстави - змінив обставини на яких ґрунтується позов і змінив вимоги - тобто предмет, пред"явив додаткові вимоги.

Однак, дані вимоги щодо стягнення штрафних санкцій на підставі порушення виконання умов Договору поставки № 339 від 07.11.2011 р. та Іпотечного договору від 16.12.2011 р. були заявлені ПАТ "Закарпатнафтопродукт-Мукачево" до ПП "ТАУ-Поділля" раніше шляхом подання позовної заяви, за якою Господарським судом Вінницької області відкрито провадження № 902/1221/14.

Отже, висновок суду щодо незадоволення заяви про зміну підстави та предмету позову є законним та обґрунтованим.

Судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що є помилковими покликання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та щодо неправильного застосування положень ст. 534 ЦК України , з огляду на таке.

Так, згідно ст.534 ЦК України черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням, встановлена цією нормою закону, застосовується при умові: "У разі недостатності проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі...", а згідно матеріалів справи платіж в сумі 1540002, 75 грн. згідно платіжного доручення № 12826 від 08.09.2014 р. був достатнім для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, оскільки до проведення 08.09.2014 р. цієї оплати заборгованість відповідача перед позивачем становила саме 1540002, 63 грн. За таких обставин, позивач не вправі застосовувати положення ст.534 ЦК України щодо черговості погашення вимог і зараховувати частину коштів отриманих 08.09.2014 р. в рахунок погашення пені.

Крім того, Рівненський апеляційний господарський суд зауважує, що спростовується покликання апелянта про відсутність будь-яких підстав для припинення провадження у справі, оскільки у даному випадку такою підставою є відсутність предмету спору (п. 1-1 ч.1ст.80 ГПК України) у зв"зку з повним погашенням заборгованості.

Питання розподілу судових витрат вирішено у п.3 та 4 резолютивної частини рішення господарського суду Вінницької області від 06.11.2014 р.

Інші доводи апеляційної скарги та пояснення представника позивача не спростовують по суті правильного висновку суду, викладеного в ухвалі .

В силу ст.ст. 33, 38, 43 ,47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Закарпатнафтопродукт - Мукачево" та скасування чи зміни ухвали господарського суду Вінницької області від 06 листопада 2014 року у справі № 902/815/14.

Керуючись ст.ст. 49,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 06 листопада 2014 року у справі № 902/815/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Закарпатнафтопродукт - Мукачево" залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Сініцина Л.М.