РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24243/14 14.01.15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перо»

до фізичної особи - підприємця Новікової Олени Павлівни

про стягнення 5644,99 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Шевчук В.А. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перо» (далі - Позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Новікової Олени Павлівни (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 161/2013 від 07.10.2013.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати отриманого товару.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 10.12.2014, за клопотанням представника відповідача на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, строк вирішення спору продовжено на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 05.01.2015 представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 4420,50 грн. заборгованості, включаючи штрафні санкції.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до статей 22, 55 ГПК України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі.

Відповідач позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що заборгованість з оплати поставленого позивачем товару в сумі 3402,66 грн. виникла внаслідок складної суспільно-політичної ситуації в країні, та, відповідно, відсутності фінансової можливості сплатити наявну заборгованість. Крім того, відповідач зазначив про передбачену договором поставки можливість позивача витребувати неоплачений товар, яким останній не скористався.

У судове засідання 14.01.2014 представник відповідача не з'явився, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення його про призначення справи до розгляду в засіданнях суду, про час і місце їх проведення, оскільки ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача згідно з відомостями, наведеними у ЄДРЮО та ФОП та у матеріалах справи. А відтак, будь-які несприятливі наслідки неявки повноважних представників у судові засідання покладаються на відповідача.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

07.10.2013 між Позивачем, як постачальником, та Відповідачем, як покупцем, укладено Договір поставки № 161/2013 (далі - Договір), відповідно до умов якого Позивач зобов'язався поставити, а Відповідач - прийняти та оплатити книжкову, канцелярську продукцію, іграшки тощо (товар) на умовах, в обсязі та у порядку, визначених Договором.

Поставка товару, відповідно до п. 1.3 Договору, може здійснюватися окремими партіями.

Згідно з п. 1.4 Договору, видаткова накладна є документом, підписання сторонами якого засвідчує передачу партії товару покупцеві згідно з умовами Договору. Накладна є невід'ємною частиною Договору.

Пунктами 4.4-4.6 Договору встановлено, що підписанням видаткової накладної покупець підтверджує те, що він отримав від постачальника належну партію товару та погоджується з вартістю поставленого товару. Покупець зобов'язаний в повній мірі оплатити вартість поставленого йому постачальником товару протягом шестидесяти календарних днів з дати підписання видаткової накладної. Оплата товару проводиться покупцем шляхом безготівкового переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у Договорі у строки та порядку, визначені в Договорі. Датою оплати вважається дата надходження коштів на банківський рахунок постачальника.

На підставі видаткових накладних №№ ПР-0011485 від 10.10.2013, ПР-0011486 від 10.10.2013, ПР-0012346 від 28.10.2013, ПР-0013911 від 28.11.2013, Позивачем поставлено Відповідачу товару на загальну суму 3849,61 грн.

В той же час, в порушення умов Договору, Відповідачем здійснено оплату товару лише по видаткових накладних №№ ПР-0012346 від 28.10.2013, ПР-0013911 від 28.11.2013, на загальну суму 447,63 гр., внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 3401,98 грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивач звернувся до Відповідача з претензією № 137 від 23.05.2014 про сплату заборгованості та штрафних санкцій. Вимоги Позивача Відповідачем залишені без відповіді та задоволення.

На підставі викладеного Позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Оцінивши подані Позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 6 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт існування заборгованості Відповідача перед Позивачем підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, як-то: видаткові накладні №№ ПР-0011485 від 10.10.2013, ПР-0011486 від 10.10.2013, ПР-0012346 від 28.10.2013, ПР-0013911 від 28.11.2013, платіжні доручення № 64 від 08.11.2013, № 160 від 29.11.2013, бухгалтерською довідкою Позивача (вих. № 263 від 26.11.2014), випискою з особового рахунку Позивача від 02.12.2014, та Відповідачем не спростований.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що між сторонами існує спір або розбіжності щодо обсягів та/або якості поставленого Позивачем Відповідачу товару у вищевказаний період, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з оплати поставленого товару в сумі 3401,98 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені, інфляційних та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши доданий Позивачем у позові розрахунок вищевказаних санкцій, відповідно до якого розмір пені складає 256,316 грн., інфляційні втрати - 663,08 грн., трьох відсотків річних - 99,13 грн., суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та арифметичну неточність, в зв'язку з чим вважає за необхідне здійснити власний розрахунок штрафних санкцій.

Дата, коли мав бути сплачений платіжРозмір платежу, що мав бути сплачений (сума, грн.)Розмір сплаченого платежу (сума, грн.)Залишок несплаченого платежу (сума, грн.)Період прострочення, з (дата) - по (дата)Пеня на підставі п. 5.4 ДоговоруНараховані втрати від інфляції (сума, грн.)Нараховані 3% річних (сума, грн.)
09.12.2013528,32-528,3210.12.13-04.12.1439,39115,3815,63
09.12.20132874,34-2874,3410.12.13-04.12.14214,28627,7285,05

Всього:3849,61447,633401,98 254,21743,10100,68

При здійсненні розрахунків судом прийнято до уваги положення ч. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

В той же час, враховуючи, що заявлена Позивачем сума інфляційних складає 663,08 грн., а трьох відсотків річних - 99,13 грн., суд вважає за належне стягнути з Відповідача 663,08 грн. інфляційних, 99,13 грн. трьох відсотків річних та 254,21 грн. пені.

Стосовно заперечень Відповідача слід зазначити наступне.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (ст. 607 ЦК України) або на відсутність вини (ст.ст. 614, 617 ЦК України чи ст. 218 ГК України) (п.1.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013).

Таким чином, доводи Відповідача про відсутність у нього фінансової можливості своєчасно оплатити поставлений Позивачем за Договором товар є необґрунтованими і не звільняють його від обов'язку сплатити заборгованість.

Пунктом 4.7 Договору передбачено, що у разі, якщо покупець не здійснює оплату поставленої йому партії товару протягом строків, визначених в п. 4.5. Договору, покупець, на письмову вимогу постачальника, зобов'язаний повернути постачальнику, протягом 120 календарних днів з моменту направлення йому постачальником відповідного повідомлення, усі одиниці поставленої партії товару, або оплатити у повній мірі вартість такого товару.

Як вбачається зі змісту наведеного положення, Договором передбачено альтернативні способи поновлення прав постачальника у випадку порушення покупцем умов Договору щодо оплати товару: повернення поставленого покупцеві товару або отримання оплати за такий товар. А відтак, постачальник наділений правом на власний розсуд визначати спосіб поновлення порушеного права.

Факт надсилання Позивачем на адресу Відповідача вимоги щодо оплати поставленого ним товару підтверджений матеріалами справи.

З огляду на викладене, твердження Відповідача щодо недотримання Позивачем умов Договору є безпідставними та судом до уваги не приймаються.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Судовий збір, відповідно до положень статті 49 ГПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Новікової Олени Павлівни (04211, м. Київ, вул. Мате Залки, б. 8а, кв. 144; ідентифікаційний номер ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перо» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 68, 6 пов.; ідентифікаційний код 33886524) 3401 (три тисячі чотириста одну) грн. 98 коп. заборгованості, 663 (шістсот шістдесят три) грн. 08 коп. інфляційних, 99 (дев'яносто дев'ять) грн. 13 коп. трьох відсотків річних, 254 (двісті п'ятдесят чотири) грн. 21 коп. пені та 1826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 13 витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.01.2015

Суддя Сташків Р.Б.