ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р. Справа № 911/5167/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради, Київська обл., м. Буча
до Житлово-будівельного кооперативу «Відважний», Київська обл., м. Буча
про стягнення 50 047,51 грн.,
за участю представників:

позивача:Борисова І.В., довіреність №541 від 16.05.2014 року;
відповідача:Архипенко А.А., керівник;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2014 року Комунальне підприємство «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу «Відважний» про стягнення 45 083,47 грн. боргу, 336,06 грн. 3% річних, 4 627,98 грн. інфляційної складової боргу, у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язань з оплати послуг у період з 15.07.2013 року по 15.11.2014 року за договором №218 на перевезення твердих побутових відходів ТПВ і рідких стоків (РС) від 01.11.2008 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.12.2014 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 18.12.2014 року.

У судовому засіданні 18.12.2014 року оголошувалася перерва на 22.01.2015 року.

12.01.2015 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, та просив суд відмовити в задоволені позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2008 року між Комунальним підприємством «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради (підрядчик) та Житлово-будівельним кооперативом «Відважний» (замовник) було укладено договір №218 на перевезення твердих побутових відходів ТПВ і рідких стоків (РС) за умовами якого, підрядчик приймає на себе обов'язки по виконанню робіт по систематичному вивезенню твердих побутових відходів і рідких стоків замовника у відповідності з вимогами «Санітарних правил утримання території населених місць САН ПІН 42-128-460-88».

Відповідно до п. 1.2. договору, в редакції додаткової угоди до договору на перевезення твердих побутових відходів ТПВ і рідких стоків (РС) №218, обсяги вивезення та знешкодження ТПВ становлять: 30 контейнерів щомісячно, на загальну суму 1 287,00 грн. з ПДВ. Вартість одного контейнера становить 42,90 грн. з ПДВ.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє впродовж часу, доки одна із сторін письмово не заявить про його припинення (п. 6.1. договору).

27.02.2013 року відповідач у порядку п. 6.1. договору №218 на перевезення твердих побутових відходів ТПВ і рідких стоків (РС) від 01.11.2008 року листом повідомив позивача про розірвання вказаного договору з 01.03.2013 року, чим відмовився від його пророгації, про отримання даного листа позивачем свідчить відмітка вхідної кореспонденції Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради (вхідний №146 від 27.02.2013).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Отже, починаючи з 01.03.2013 року договір №218 на перевезення твердих побутових відходів ТПВ і рідких стоків (РС) від 01.11.2008 року є такими, що припинили свою дію.

05.07.2013 року між Комунальним підприємством «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради та Житлово-будівельним кооперативом «Відважний» укладено договір №4 про розстрочення дебіторської заборгованості, за умовами якого сторони погодили, що станом на 01 липня 2013 року розмір заборгованості ЖБК «Відважний» перед КП БУЖКГ згідно договору на перевезення твердих побутових відходів і рідких стоків (РС) №218 від 01.11.2008 року становить 51 559,03 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 1.3. договору, ЖБК «Відважний» зобов'язується повністю сплатити КП БУЖКГ суму заборгованості не пізніше 15.06.2015 року.

Стверджуючи про надання послуг в періоді з 15.07.2013 року по 15.11.2014 року (за період після закінчення терміну дії договору), позивачем заявляються вимоги про стягнення з відповідача боргу за надані послуги в розмірі 45 083,47 грн.

Дослідивши зміст спірного договору суд дійшов висновку, що даний правочини за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV, із змінами та доповненнями (далі - Закон № 996-ХІV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704 (далі - Положення № 88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи) (п. 2.2 Положення №88).

Згідно ст. 9 Закону № 996-ХІV та п. 2.4 Положення № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ,

- назва документа (форми),

- дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції,

- одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі),

- посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення,

- особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача, тощо.

Пунктом 2.5 Положення № 88 визначено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за надані комунальні послуги в період з 15.07.2013 року по 01.02.2013 року в розмірі 46 461,00 грн., позивачем не надано первинні документи, що є належним доказом надання послуг відповідачу.

Окрім того, як вбачається з позовної заяви, позивачем заявляються вимоги про стягнення з відповідача боргу за надані послуги, в тому числі, у період після 01.03.2013 року, тобто після закінчення терміну дії договору.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 13 зазначеного Закону визначено, що до житлово-комунальних послуги віднесені зокрема: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно із ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно із ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, в силу ст. 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 та п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Частина 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, тощо.

Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту ст.ст. 11, 509 ЦК України та ч. 1 ст. 19, п.п. 1,5 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між сторонами по справі (виконавцем та споживачем), як учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, повинні ґрунтуватися на договорі про надання житлово-комунальних послуг, укладеному на основі типового договору, а обов'язку споживача (відповідача) оплачувати вартість житлово-комунальних послуг має передувати виконання позивачем обов'язку підготувати договір на надання житлово-комунальних послуг та надати його на підписання споживачу.

Позивач не надав суду доказів укладання між сторонами договору про надання комунальних послуг в період після 01.03.2013 року по 15.11.2014 року включно. Крім того, суду не надано доказів укладення додаткових угод до договору на перевезення твердих побутових відходів ТПВ і рідких стоків (РС) №218 від 01.11.2008 року щодо продовження строку дії зазначеного договору та доказів його пролонгації.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, позивачем не надано будь-яких допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, а вимоги позивача є необґрунтованими.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 45 083,47 грн. боргу, 336,06 грн. 3% річних, 4 627,98 грн. інфляційної складової боргу за надані послуги, у зв'язку з чим відмовляє у позові в повному обсязі.

Судовий збір, що сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 1 827,00 грн. відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 27.01.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак