РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

13 січня 2015 року Справа № 902/1505/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Бригинець Л.М. ,

судді Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача ФГ "Україна"- Зінченка Д.В.(дов.б/№ від 18.06.2014 р.)

відповідача ТОВ "Концерн Сімекс-Агро" - Тихого С.В. (пост.дов.б/№ від 29.12.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фермерського господарства "Україна" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.11.14 р.

у справі № 902/1505/14 (суддя Грабик В.В. )

за позовом фермерського господарства "Україна"

до відповідачів

- товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро"

- ОСОБА_3

- ОСОБА_4

про визнання договорів оренди землі недійсними, стягнення 77808,48 грн.,заборону вчиняти будь-які дії

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали господарського суду Вінницької області від 25.11.2014 р. припинено провадження у справі № 902/1505/14 за позовом фермерського господарства "Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів оренди землі недійсними, стягнення 77808,48 грн., заборону вчиняти будь-які дії.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач фермерське господарство "Україна" подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.11.2014 р. скасувати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме - ст.ст. 1, 12, 18, 21, 24, 65, 80 Господарсько процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що розгляд господарським судом справи № 902/1505/14 має здійснюватись у колі учасників судового процесу, визначених у позові. Зазначає, що суд першої інстанції мав би виключити безпідставно за власною ініціативою залучених до участі у справі в якості співвідповідачів фізичних осіб і розглянути спір по суті, однак в порушення чинного законодавства та роз'яснень пленуму Вищого господарського суду України незаконно припинив провадження у справі, чим фактично перешкодив позивачу доступ до правосуддя.

Скаржник стверджує, що залучені судом в якості відповідачів фізичні особи договорів оренди з ТОВ «Концерн «Сімекс -Агро» не підписували, прав ФГ «Україна» не порушували та інших цивільних правопорушень щодо позивача не вчиняли, а відтак не можуть відповідати за пред'явленим позовом. На підтвердження таких доводів скаржник посилається на висновок експертного технічного та почеркознавчого дослідження, де експерт встановлює, що підписи виконувались не ОСОБА_3 і не ОСОБА_4

У судовому засіданні 13.01.2015 р. представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро" заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою і просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Доводить, що справу № 902/1505/14 неможливо вирішити без залучення фізичних осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як відповідачів, оскільки ці фізичні особи є стороною оспорюваних договорів. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти висновку експерта як належного доказу, пояснивши суду, що висновок зроблений за результатом дослідження електрофотографічного зображення на електрофотокопії договору оренди землі, а не оригіналу договору.

Отже, відповідач вважає, що вимоги, викладені у позові фермерського господарство "Україна", не можуть бути предметом розгляду в господарських судах з урахуванням суб'єктів спору.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, відзиву на апеляційну скаргу не надали.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала Рівненського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження у справі від 17.12.2014 р., відповідно до якої судове засідання було призначене на 05.01.2015 р., направлена відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 листами з рекомендованим повідомленням про вручення та вручена цим відповідачам 23.12.2014 р. /а.с.106-107/.

Відповідно до п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано сторонам за належною адресою.

Виконуючи вимоги ст.98 ГПК України Рівненський апеляційний господарський суд направив відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухвали про порушення апеляційного провадження та про відкладення розгляду справи та за належними адресами (наданими суду позивачем та підтвердженими самими відповідачами - а.с.66-71).

Судові повістки були направлені апеляційним судом за належними адресами у достатні терміни відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 р. № 958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень». Так, відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 р. № 958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» встановлено такі нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку):

місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

у межах області - Д+3, пріоритетної - Д+1.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції вищезазначені нормативні строки пересилання збільшуються на 1 день.

Відповідно до 3 абзацу п. 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення.

Ухвали про порушення апеляційного провадження та про відкладення розгляду справи були направлені апеляційним судом відповідачам за належною адресою та у достатні строки з урахуванням вищенаведених нормативів поштового обігу.

Отже, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завчасно були повідомлені про порушення апеляційного провадження і мали можливість реалізувати свої процесуальні права шляхом участі в судовому засіданні чи надання суду письмових пояснень.

Зважаючи, що апеляційним судом вжито необхідних заходів для повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за наявними у справі матеріалами відповідно до норм ст.ст.99, 101 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обгрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2014 р. фермерське господарство "Україна" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Концерн Сімекс-Агро" про визнання недійсними договорів оренди землі № 4 від 03.01.2005 р., укладеного ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" та фізичною особою ОСОБА_3, та № 17 від 03.01.2005 р., укладеного ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" та фізичною особою ОСОБА_4, про стягнення 77808,48грн. та заборону товариству з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро" вчиняти будь-які дії, що порушують права фермерського господарства "Україна" щодо земельних ділянок площами 4,3299 га (кадастровий номер :07:000:0002) та 4,66 га (кадастровий номер :06:000:0003) які розташовані на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області і перебувають у фермерського господарства "Україна" в оренді на підставі договорів оренди землі від 19.05.2011 р.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.10.2014 р. порушено провадження у справі № 902/1505/14 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 25.11.2014 р. Одночасно суд залучив до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є сторонами оспорюваних договорів.

За змістом мотивувальної частини ухвали суд першої інстанції, вирішуючи питання про залучення фізичних осіб до участі в справі на стадії прийняття позовної заяви та порушення провадження у справі, врахував конкретні обставин справи та норми ст.24 Господарсько процесуального кодексу України. Так, у позовній заяві позивач ставить під сумнів дійсність договорів оренди, укладених ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" та фізичними особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з тих підстав, що договір цими фізичними особами не підписувався, отже, не укладався. На підтвердження таких доводів позивач надав суду висновок експертного дослідження від 08.10.2014 р. № 1620/1621/14-21.

Суд у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали правомірно зазначив, що такі твердження позивача підлягають перевірці. Колегія суддів погоджується із цим - відповідно до норм ст.43 ГПК України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили, докази мають оцінюватись судом за результатом всебічного, повного, об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Тобто, суд першої інстанції на момент порушення провадження у справі не виключав можливість підписання договорів з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" саме тими фізичними особами, які були сторонами договорів, і що саме діями цих фізичних осіб могли бути порушені права та охоронювані законом інтереси позивача. Перевірка обставин підписання/укладання договорів відповідно до норм ст.43 ГПК України має відбуватись в судовому процесі за участю відповідного кола осіб, які є сторонами договору.

Колегія суддів звертає при цьому увагу, що відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Факт підписання договору свідчить про його укладення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин у позові про визнання договорів недійсними, а тому вірно в цій частині, встановлено коло осіб, що мають брати участь у спорі в якості сторін - відповідачів.

Сама та обставина, що орендодавці за оспорюваними договорами не були зазначені при поданні позову позивачем в статусі відповідачів, не могла бути підставою для розгляду спору по суті господарським судом, оскільки предмет спору безпосередньо стосується прав і обов'язків зазначених фізичних осіб.

Відповідно з п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.

Отже, колегія суддів погоджується, що залучення фізичних осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до участі у справі за позовною вимогою про визнання недійсними договорів оренди землі, вчинено судом першої інстанції правомірно, з урахуванням конкретних обставин справи та норм ст.24 ГПК України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у позовній заяві об'єднані три позовні вимоги - крім вимоги про визнання недійсними договорів оренди землі, позивач просить стягнути з товариства "Концерн Сімекс-Агро" 77808,48 грн. та заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро" вчиняти будь-які дії, що порушують права фермерського господарства "Україна" щодо земельних ділянок площами 4,3299 га (кадастровий номер :07:000:0002) та 4,66 га (кадастровий номер :06:000:0003), які перебувають у фермерського господарства "Україна" в оренді на підставі договорів оренди землі.

Господарський суд прийняв позовну заяву з такими вимогами до провадження у даній справі. Позовні вимоги про стягнення коштів та про заборону вчиняти дії направлені до товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро", і суд першої інстанції жодним чином не мотивував залучення фізичних осіб як інших відповідачів за такими позовними вимогами.

Отже, колегія суддів вважає, що припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення коштів та про заборону вчиняти дії відбулось без достатніх процесуальних підстав. Такі позовні вимоги не можуть розглядатись за правилами іншого судочинства, ніж господарське, оскільки в цій частині спір є виключно господарським відповідно до ч.1 п.1 ст.12 ГПК України.

Колегія суду звертає увагу, що відповідно з п.4.10. постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що такі процесуальні дії як припинення провадження у справі в частині позовних вимог суд може вчиняти шляхом винесення відповідної ухвали як окремого процесуального документа, продовжуючи розгляд справи в іншій частині.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про припинення провадження у даній справі в частині вимог про визнання недійсними договорів оренди землі, оскільки за суб'єктним складом такий спір відповідно до норм ст.ст.1, 21 ГПК України не може бути вирішений господарським судом.

Відповідно до ст.1 ГПК до господарського суду мають право звертатися та бути сторонами у судовому процесі підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Статтею 21 ч.1 ГПК передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправомірного залучення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до участі у справі.

Так, у п.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що у випадку якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних заперечень позивача щодо залучення фізичних осіб в якості відповідачів у справі чи щодо припинення провадження у справі, яке обумовлене таким залученням інших відповідачів : на вимогу суду, викладену в ухвалі про порушення провадження у справі і залучення інших відповідачів від 27.10.2014 р. позивач (його повноважний представник) надав суду перевірені адреси визначених судом фізичних осіб /а.с.66-69/, направив їм копію позовної заяви та не надав суду жодних письмових чи усних заперечень з цього питання.

З протоколу судового засідання 25.11.2014 р., в якому прийнята оскаржувана ухвала, також не вбачається, що присутній представник позивача надав би суду будь-які заперечення стосовно суб'єктного складу відповідачів, яке обумовило припинення провадження у справі, чи наполягав на розгляді справи саме господарським судом /а.с.72/.

Свої заперечення щодо припинення провадження у справі скаржник виклав лише у апеляційній скарзі. За наведених обставин відсутні підстави для твердження, що господарський суд першої інстанції всупереч позиції позивача залучив до справи інших відповідачів та припинив провадження у справі.

Отже, колегія суддів вважає, що провадження у справі в частині вимог про визнання недійсними договорів оренди землі правомірно припинення судом першої інстанції з огляду на суб'єктний склад та відповідно до норм ст.1, ч.1 ст.21 та п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

В решті позовних вимог процесуальних підстав для припинення провадження не існувало, оскільки позовні вимоги про стягнення коштів та про заборону вчиняти дії направлені до товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро". Тому ухвала господарського суду Вінницької області від 25.11.2014 р. про припинення провадження в цій частині підлягає скасуванню згідно з п.4 ч.1 ст.104 ГПК України, і справа № 902/1505/14 передається на розгляд в цій частині господарському суду першої інстанції.

Судовою колегією не приймається рішення щодо розподілу судових витрат з урахуванням норм ч.1 ст.49 ГПК України та роз'яснень Вищого господарського Суду України, викладених у п.4.8. постанови Пленуму від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" відповідно до якого, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу позивача фермерського господарства "Україна" задоволити частково.

2.Ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.11.2014р. у справі №902/1505/14 скасувати в частині припинення провадження за позовними вимогами фермерського господарства "Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро" про стягнення 77 808,48грн. та заборону товариству з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро" вчиняти будь-які дії, що порушують права фермерського господарства "Україна" щодо земельних ділянок площами 4,3299 га (кадастровий номер :07:000:0002) та 4,66 га (кадастровий номер :06:000:0003) які розташовані на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області і перебувають у фермерського господарства "Україна" в оренді на підставі договорів оренди землі від 19.05.2011р.

В частині припинення провадження у справі за позовними вимогами про визнання недійсними договорів оренди землі ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.11.2014 р. залишити без змін.

3. Матеріали справи № 902/1505/14 передати на розгляд господарському суду Вінницької області в частині стягнення 77808,48 грн. та заборону вчиняти певні дії.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Бригинець Л.М.

Суддя Петухов М.Г.