ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 р. Справа №904/9359/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М. - доповідача

суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.

при секретарі судового засідання: Петровська А.В.,

від позивача: Малікова О.В., представник, довіреність №117 від 18.01.11;

від відповідача - 1: Кізленко В.А., представник, довіреність №б/н від 04.01.11;

від відповідача - 2: представник у судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ТММ-Енергобуд", м.Київ, на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2014р. у справі №904/9359/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", м.Донецьк

до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "ТММ-Енергобуд", м. Київ

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТОП",

м.Дніпропетровськ

про стягнення: 2 975 753,42 доларів США, що еквівалентно 45 231 451,98 грн.;

3 913 425,45 євро, що еквівалентно 74 433 352,06 грн.;

11 613 051,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2014р. (суддя Кармазіна Л.П.) у справі №904/9359/14 заяву Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про забезпечення позову задоволено частково.

З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті, накладено арешт на грошові кошти в межах суми позову - 2 975 753,42 доларів США, що еквівалентно 45 231 451,98 грн.; 3 913 425,45 євро, що еквівалентно 74 433 352,06 грн.; 11 613 051,77 грн., які належать Приватному акціонерному товариству "ТММ - Енергобуд" (03055, м. Київ, вул. Галі Тимофєєвої, буд.3, Ідентифікаційний код юридичної особи 33889106) та знаходяться на наступних рахунках:

№ 02 в АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465, українська гривня

№15 в АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465, українська гривня

№15 в АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465, російський рубль

№15 в АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465, долар США

№15 в АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465, євро

№15 в АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465, українська гривня

№801 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, українська гривня

№801 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, долар США

№801 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, євро

№801 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, гривня

№801 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, російський рубль

№802 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, російський рубль

№802 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, долар США

№802 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, євро

№802 в ПАТ "ФІНАНС БАНК", МФО 300896, гривня.

або будь-яких інших рахунках, виявлених державним виконавцем під час виконання даної ухвали суду.

В решті вимог, викладених в заяві про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою, скаржник звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить останню скасувати, як таку, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Обґрунтовуючи викладені в апеляційній скарзі заперечення, скаржник наполягає на тому, що виконання ним зобов'язань за договором про відкриття акредитивів №ЮР/08-22 від 28.05.2008р. забезпечені відповідними іпотечними договорами та договорами застави (наявні в матеріалах справи). На думку апелянта, немає також жодних підстав вважати, що без вжиття відповідних заходів до забезпечення позову існує імовірність в подальшому утруднення чи/або взагалі унеможливлення виконання рішення суду, а отже, у господарського суду відсутні й підстави для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки підприємства-боржника. Скаржник стверджує, що зазначені вище дії, навпаки, будуть мати наслідком суттєве погіршення фінансового стану боржника, у тому числі, належного йому майна, або навіть призведуть до повного припинення його господарської діяльності.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" викладені в останньому твердження повністю заперечує, наполягає на наявності правових підстав для застосування судом заходів до забезпечення позову та, як наслідок, правомірності оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "ТММ-Енергобуд" (далі - ПрАТ «ТММ-Енергобуд») та відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Топ" (далі - ТОВ «Агро-Топ») про стягнення: 2 975 753,42 доларів США, що еквівалентно 45 231 451,98 грн.; 3 913 425,45 євро, що еквівалентно 74 433 352,06 грн.; 11 613 051,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 зобов'язань за Генеральним договором №ЮР/08-22 про відкриття акредитивів від 28.05.2008р. з додатковими угодами до нього в частині своєчасної сплати кредитних коштів, процентів, комісії та пені.

В свою чергу, вимоги щодо солідарної відповідальності відповідача-2 обґрунтовані тим, що за умов укладеного між позивачем та відповідачем-2 договору поруки №ЮР/08-22/П-2 від 26.12.2013р., останній взяв на себе зобов'язання, у випадку невиконання відповідачем-1 свого обов'язку за Генеральним договором №ЮР/08-22 про відкриття акредитивів від 28.05.2008р., солідарно відповідати перед позивачем за зобов'язаннями відповідача-1 у повному обсязі.

01.12.2014р. позивач звернувся до господарського суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд: -накласти арешт в межах суми позову в розмірі 2 975 753,42 долари США (два мільйони дев'ятсот сімдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят три долари США 42 центи) 3 913 425,45 євро (три мільйони дев'ятсот тринадцять тисяч чотириста двадцять п'ять євро 45 євроцентів) та 11 613 051,77 гривень (одинадцять мільйонів шістсоттринадцять тисяч п'ятдесят одна гривня 77 копійок) на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПрАТ "ТММ - Енергобуд" (як відомих позивачеві, так і тих, що будуть виявлені державним виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову); -накласти арешт в межах суми позову в розмірі 2 975 753,42 долари США (два мільйони дев'ятсот сімдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят три долари США 42 центи) 3 913 425,45 євро (три мільйони дев'ятсот тринадцять тисяч чотириста двадцять п'ять євро 45 евроцентів) та 11 613 051,77 гривень (одинадцять мільйонів шістсот тринадцять тисяч п'ятдесят одна гривня 77 копійок) на все рухоме та нерухоме майно, у тому числі, грошові кошти на рахунках, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Топ".

Заява про забезпечення позову мотивована неналежним виконанням ПрАТ "ТММ - Енергобуд" зобов'язань перед позивачем за Генеральним договором №ЮР/08-22 від 28.05.2008р. (зі змінами та доповненнями).

Зокрема, як стверджує позивач, станом на 19.11.2014р. заборгованість позичальника (ПрАТ "ТММ - Енергобуд" за зазначеним вище Генеральним договором складає 2 975 753,42 доларів США (два мільйони дев'ятсот сімдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят три долари США 42 центи), 3 913 425,45 євро (три мільйони дев'ятсот тринадцять тисяч чотириста двадцять п'ять євро 45 євроцентів) та 11 613 051,77 гривень (одинадцять мільйонів шістсот тринадцять тисяч п'ятдесят одна гривня 77 копійок), з яких: - 2 671 580,66 (два мільйони шістсот сімдесят одна тисяча п'ятсот вісімдесят доларів США 66 центів) доларів США та 3 520 956,00 (три мільйони п'ятсот двадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) Євро заборгованість за сумою кредиту; -304 172,76 (триста чотири тисячі сто сімдесят два долари США 76 центів) долари США та 392 469,45 (триста дев'яносто дві тисячі чотириста шістдесят дев'ять євро 45 євроцентів) Євро заборгованість за непогашеними відсотками за користуванням кредитом; -11 613 051,77 (одинадцять мільйонів шістсот тринадцять тисяч п'ятдесят одна гривня 77 копійок) гривень.

Отже, на думку позивача, враховуючи, що грошові зобов'язання перед позивачем залишаються непогашеними, вимоги про сплату боргу ані відповідачем-1, ані відповідачем-2 (поручитель) станом на час звернення з відповідною заявою про забезпечення позову не виконані, а розмір заборгованості є значним, невжиття відповідних заходів до забезпечення позову може суттєво утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, що є підставою для застосування судом положень ст.ст.66, 67, 68 ГПК України.

За результатами розгляду даної заяви господарським судом першої інстанції було прийнято ухвалу про забезпечення позову, саме яка є предметом оскарження.

Отже, вирішуючи питання щодо відповідності оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства України, колегія суддів апеляційної інстанції виходила з наступного:

Відповідно до ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст.67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст.67 ГПК України, позов може бути забезпечено: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В свою чергу, в п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами та доповненнями), забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процессу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, аналізуючи адекватність застосованих господарським судом першої інстанції заходів до забезпечення позову вимогам, на забезпечення яких вони вживаються, колегією суддів враховано наступне:

-наявність доказів непогашеної заборгованості ПрАТ "ТММ - Енергобуд" перед позивачем за Генеральним договором №ЮР/08-22 від 28.05.2008р. на суму 2 975 753,42 доларів США, 3 913 425,45 євро та 11 613 051,77 грн. (додані до позовної заяви), що, на думку апеляційної інстанції, є досить значною;

-наявність доказів суттєвого зменшення балансової та оціночної вартості заставного майна за укладеними в якості забезпечення зобов'язань за Генеральним договором №ЮР/08-22 від 28.05.2008р. договорами застави №ЮР/08-22/Змп-2 від 11.06.2008р., №ЮР/08-22/Змп-3 від 13.06.2008р., №ЮР/08-22/Змп-5 від 16.07.2008р., №ЮР/08-22/Змп-6 від 16.07.2008р., №ЮР/08-22/Змп-7 від 16.07.2008р., №ЮР/08-22/Змп-8 від 30.07.2008р., №ЮР/08-22/Змп-9 від 30.07.2008р., №ЮР/08-22/Змп-10 від 31.07.2008р., №ЮР/08-22/Змп-11 від 29.08.2008р., №ЮР/08-22/Змп-12 від 29.08.2008р., №ЮР/08-22/Змп-13 від 29.08.2008р., №ЮР/08-22/Змп-14 від 15.09.2008р., №ЮР/08-22/Змп-16 від 03.10.2008р. та іпотечними договорами №ЮР/08-22/Іп-3 від 03.11.2008р., №ЮР/08-22/Іп-2 від 26.02.2009р.;

-наявність доказів подвійної застави належного ПрАТ "ТММ-Енергобуд" майна в забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором №ЮР/08-22 від 28.05.2008р. та Кредитним договором №7.6-90 від 30.09.2009р., що укладений між позивачем та ПрАТ "ТММ-Енергобуд";

-наявність обгрунтованих припущень щодо можливого зникнення заставного майна шляхом штучного доведення боржника до банкрутства, з огляду на наданий арбітражним керуючим Соколом О.Ю. Аналіз фінансової, господарської та інвестиційної діяльності №18/02 від 18.02.2014р. та Аналіз виявлення ознак доведення до банкрутства №03/02 від 03.02.2014р. Науково-виробничої фірми "Сінтал "Д" ТОВ, керівником якої є керівник відповідача-1.

Наведене підтверджено Довідками №1619 від 14.03.2014р., №1665 від 01.04.2014р. та №1653 від 28.03.2014р., Звітом про фінансовий стан ПрАТ "ТММ - Енергобуд" станом на 30.09.2014р., Звітом про фінансові результати (сукупний дохід) ПрАТ "ТММ - Енергобуд" за 9 місяців 2014р. від 01.10.2014р., наданими арбітражним керуючим Соколом О.Ю. Аналізами діяльності Науково-виробничої фірми "Сінтал "Д" ТОВ №18/02 від 18.02.2014р. та №03/02 від 03.02.2014р., Кредитним договором №7.6-90 від 30.09.2009р. (а.с.28-248 том 1, а.с.1-10 том 2 матеріалів оскарження ухвали від 03.12.14р.).

Як вже зазначалось вище, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду, що і було зроблено господарським судом Дніпропетровської області.

Тобто, на думку судової колегії, враховуючи фактичні обставини даної справи та надане позивачем обґрунтування необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позовних вимог, колегія суддів вважає, що ухвалою господарського суду першої інстанції вірно враховано співвідношення права (інтересу), про захист яких просив заявник, з вартістю майна, на яке вимагалося накладення арешту, частково задоволено вимоги заявника та накладено арешт на належні саме відповідачеві-1 (ПрАТ "ТММ - Енергобуд" - боржникові) грошові кошти в межах суми позову.

Отже, на думку апеляційної інстанції, обираючи засіб забезпечення позову, господарським судом першої інстанції було враховано існуючу практику Вищого господарського суду України щодо обмеження підданих арешту коштів та майна боржника розміром позовних вимог та можливих судових витрат. (Постанова Вищого господарського суду України від 18.12.2014р. у справі №904/8212/14).

Таким чином, накладення арешту на грошові кошти боржника лише в межах суми позову, законній діяльності останнього та розпорядженню рештою належного йому майна, у тому числі грошових коштів, не перешкоджатиме.

Більш того, з урахуванням викладених вище обставин справи, зокрема, наявності доказів подвійної застави, забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача-1 навіть за умов наявності договорів застави та іпотеки, саме на які посилається апелянт у своїх запереченнях, слід визнати обґрунтованим.

Разом з цим, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, а також, забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу, колегія суддів погоджується з господарським судом першої інстанції з приводу відмови в задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову стосовно відповідача-2 (поручителя).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає наявні в апеляційній скарзі заперечення необґрунтованими, а, відповідно, оскаржувану ухвалу господарського суду Дніпропетровської області такою, що прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2014р. у справі №904/9359/14 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ТММ-Енергобуд", м.Київ, - без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у двадцятиденний строк.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26.01.2015р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов