ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015 р. Справа № 914/4103/14

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Львів

До відповідача1: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Рівне

До відповідача2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м.Львів

Про стягнення 83 764, 35 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: ОСОБА_4 - представник

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення 83 764, 35 грн.

Ухвалою суду від 20.11.2014 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 01.12.2014 р.

Причини відкладення розгляду справи було викладено в попередніх ухвалах господарського суду Львівської області.

В судовому засіданні 01.12.2014 року судом було оглянуто оригінали документів, які в належно завірених копіях долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи, додаткових поясненнях (вхідний номер суду 54206/14 від 15.12.2014 р.) та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач 1 явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Відповідач 2 в судові засідання не з'явився, проте подав відзив на позовну заяву (вхідний номер суду 51929/14 від 01.12.2014 р.), в якому з частинами позовних вимога в сумі 4 000,00 грн. не погоджується з мотивів, викладених у даному відзиві.

За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідачів 1 та 2.

В судовому засіданні 12.01.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

14 червня 2014 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі Покупець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі Постачальник) був укладений договір поставки № 14.

На виконання п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується виготовити та передати у власність (повне господарське відання), а Покупець належним чином прийняти і оплатити товар відповідно до умов договору.

Згідно п. 3.6 Договору, Постачальник має право на передоплату. В разі передоплати, Постачальник бере на себе зобов'язання поставити партію товару не пізніше п'ятого календарного дня з моменту надходження коштів на рахунок Постачальника або з моменту отримання готівки та може здійснюватись частково згідно здійсненої передоплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав відповідачу 1 кошти в сумі 54 000,00 грн. в якості передоплати, що підтверджується видатковими касовими ордерами і не спростовано відповідачем 1.

Відтак, Позивачем здійснено передоплату відповідачу 1 за шпалу в сумі 29 000,00 грн. та за дошку необрізану в сумі 25 000,00 грн.

Оскільки, Відповідач 1 не виконав свого обов'язку по договору щодо поставки товару чи повернення коштів з передоплати, його заборгованість перед Позивачем станом на 01.09.2014 року становить 54 000,00 грн.

Відповідач 1 надалі не повертає грошових коштів з передоплати за поставку товару по договору, а тому його заборгованість перед позивачем станом на 30.10.2014 р. не змінилась і становить 54 000,00 грн.

Відповідно п. 3.7 Договору, в разі не можливості здійснення поставки партії товару, Постачальник зобов'язаний повернути грошові кошти, отримані в якості передоплати від Покупця на рахунок покупця чи готівкою протягом десяти календарних днів з моменту їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 поставки не здійснив і у встановленому договорі термін грошові кошти, отримані в якості передоплати не повернув.

Окрім цього, між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі Кредитор) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (надалі Поручитель) укладено договір Поруки № 1 від 01.09.2014 року. Відповідно до п. 1.1 даного Договору, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі Боржник), що виник по договору Поставки № 14 від 14.06.2014 року в частині сплати грошових коштів в сумі 4 000,00 грн., переданих Кредитором Боржнику в якості передоплати за шпалу, згідно видаткового касового ордену від 08.08.2014 року.

Згідно додаткової угоди № 1 до договору поруки № 1 від 01.09.2014 року Поручитель зобов'язується оплатити кошти вказані в п. 1.1 до 10 грудня 2014 року.

За порушення грошового зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 430,26 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 019,09 грн. Крім цього, відповідно до п. п. 4.1, 4.3 Договору позивачем нарахована пеня у розмірі 0,3 % вартості непоставленого в строк товару за кожний день прострочення яка складає 16 515,00 грн. та штраф в розмірі 20 % від вартості недопоставленого товару, що складає 10 800,00 грн., які він просить стягнути з відповідача 1.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки № 14 від 14.06.2014 року, позивач здійснив передоплату за товар, що підтверджується долученими косовими ордерами від 15.06.14р., 07.07.2014р., 18.07.2014р., 24.07.2014р. та 08.08.2014р. на загальну суму 54 000,00 грн., які скріплені мокрою печаткою позивача та підписані сторонами з зазначенням паспортних даних відповідача 1.

Відповідно до п. 3.6 Договору, при здійсненні передоплати останній мав поставити товар не пізніше п'ятого календарного дня з моменту надходження коштів на рахунок.

Відтак, Позивачем здійснено передоплату відповідачу 1 за шпалу в сумі 29 000,00 грн. та за дошку необрізану в сумі 25 000,00 грн.

Оскільки, Відповідач 1 не виконав свого обов'язку по договору щодо поставки товару чи повернення коштів з передоплати, його заборгованість перед Позивачем станом на день розгляду справи становить 54 000,00 грн.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків..

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. п. 4.1, 4.3 Договору, за прострочення поставки або недопоставку товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню в розмірі 0,3 відсотка вартості недопоставленого в строк товару за кожний день прострочення, а також в разі прострочення поставки товару понад 30 календарних днів постачальник сплачує Покупцеві штраф в розмірі 20 % від вартості недопоставленого товару, відповідно до чого позивачем нараховано пеню в сумі 16 515,00 грн. та 20 % штрафу в сумі 10 800,00 грн., які підлягають до стягнення з відповідача 1.

Відповідно п. 3.7 Договору, в разі можливості здійснення поставки партії товару, Постачальник зобов'язаний повернути грошові кошти, отримані в якості передоплати від Покупця на рахунок покупця чи готівкою протягом десяти календарних днів з моменту їх отримання.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань позивачем за період 26.06.2014 року по 27.10.2014 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 2 019,09 грн. та три відсотки річних в розмірі 430,26 грн., які підлягають до стягнення з відповідача 1.

З метою забезпечення виконання договірних зобов'язань, між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі Кредитор) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (надалі Поручитель) укладено договір Поруки № 1 від 01.09.2014 року. Відповідно до п. 1.1 даного Договору, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі Боржник), що виник по договору Поставки № 14 від 14.06.2014 року в частині сплати грошових коштів в сумі 4 000,00 грн., переданих Кредитором Боржнику в якості передоплати за шпалу, згідно видаткового касового ордену від 08.08.2014 року та сплатити дані кошти до 10 грудня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день розгляду справи відповідач 2 свої договірні зобов'язання по договору поруки не виконав.

Відповідно до вище викладеного, суд вважає вимогу про стягнення солідарно з Відповідача 1 та Відповідача 2 на користь Позивача 4 000,00 грн. згідно умов Договору поруки обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач доказів оплати боргу з пред'явленням платіжних доручень станом на день розгляду справи не подав, а відтак суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на відповідачів в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_2) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ЄДРПОУ НОМЕР_3) суму основного боргу в розмірі 4 000,00 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ЄДРПОУ НОМЕР_3) - 50 000,00 грн. - основного боргу, 2 019,09 грн. - інфляційних втрат, 430,26 грн. - трьох відсотків річних, 16 515,00 грн. - пені, 10 8000,00 грн. - 20 % штрафу та 1739,76 грн. - судового збору.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_2) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ЄДРПОУ НОМЕР_3) - 87,24 грн. судового збору.

5. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14.01.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.