ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Справа № 911/5143/14

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ РІТЕЙЛ";

до Підприємства споживчої кооперації "Укрооппромторг у м. Броварах";

про стягнення 121 248,31 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Бондаренко І.І. (довіреність б/н від 03.01.2014 р.);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ РІТЕЙЛ" до Підприємства споживчої кооперації "Укооппромторг у м. Броварах" про стягнення 121 248,31 грн. з яких 113 118,31 грн. основного боргу, 4 500,00 грн. пені, 520,00 грн. 3 % річних та 3 110,00 грн. інфляційних за Договором поставки № 70/2013 від 25.09.2013 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.12.2014 року порушено провадження у справі № 911/5043/14 та призначено справу до розгляду на 23.12.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 23.12.2014 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 02.12.2014 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у зв'язку з чим, розгляд справи відкладався до 20.01.2015 року.

В судовому засіданні 20.01.2015 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 20.01.2015 року повторно не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.09.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПТ РІТЕЙЛ" (позивач, Постачальник) та Підприємством споживчої кооперації "Укооппромторг у м. Броварах" (відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № 70/2013 (з протоколом розбіжностей) (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, Постачальник зобов'язався поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товари (далі - Товар) на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно пункту 2.1. Договору Товар поставляється окремими партіями відповідно до замовлень Покупця.

Згідно п. 6.5 Договору, оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дня поставки товару за наявності рахунку Постачальника та повного пакету документів (у тому числі з урахуванням коригування), передбаченого Договором та законодавством. Датою оплати визнається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами, діє до 31.12.2013 року та до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань (п. 11.1 Договору).

Якщо ні одна із Сторін не повідомить другу Сторону за 30 календарних днів до закінчення дії Договору про зупинення договірних відносин, Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. 11.2 Договору).

На виконання зобов'язань за Договором поставки, позивачем в липні - жовтні 2014 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 114 261,86 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: № 90Т/299974 від 01.07.2014 року на суму 16 193,90 грн., № 90Т/302402 від 03.07.2014 року на суму 2 390,00 грн., № 90Т/303732 від 10.07.2014 року на суму 13 006,10 грн., № 90Т/304185 від 10.07.2014 року, № 11Я/9292211 від 26.08.2014 року на суму 17 976,36 грн., № 11Я/9413861 від 11.09.2014 року на суму 25 721,50 грн., № 11Я/9593863 від 09.10.2014 року на суму 19 352,70 грн., на загальну суму 114 261,86 грн. Факт поставки товару відповідачем не заперечено та не спростовано.

Незважаючи на положення чинного законодавства України та умов Договору (п. 6.5) про розрахунок протягом 45 днів з моменту отримання товару, відповідач розрахувався лише частково на суму 1 143,55 грн. (за видатковою накладною № 90Т/302402 від 03.07.2014 року), решта товару залишилась неоплаченою, у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем на загальну суму 113 118,31 грн., що також підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2014 року, підписаним обома сторонами та скріпленим їх печатками.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Крім того, під час розгляду справи позивачем було складено ще один Акт звірки взаєморозрахунків станом на 16.01.2015 року. Однак, такий Акт відповідачем не підписано, і в той же час заперечень до Акту звірки взаєморозрахунків від 16.01.2015 року відповідачем не надано (докази надіслання Акту знаходяться в матеріалах справи).

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт поставки Товару та його неоплати відповідачем на суму 113 118,31 грн.

У зв'язку з простроченням відповідачем строків оплати Товару позивач просить стягнути з відповідача 4 500,00 грн. пені, 520,00 грн. 3 % річних та 3 110,00 грн. інфляційних.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 1.6 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 23.04.2014 року до Договору, за порушення терміну оплати за поставлений товар, передбачений Договором, Покупець на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого товару за кожен день прострочки платежу, але не більше 5 % вартості несплаченого товару.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам спору, тому вимоги про стягнення з відповідача 4 500,00 грн. пені, 520,00 грн. 3 % річних та 3 110,00 грн. інфляційних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства споживчої кооперації "Укооппромторг у м. Броварах" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Кутузова, 127, код 01740064) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ РІТЕЙЛ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шпіндяка, 33-А, код 38835542) 113 118 грн. (сто тринадцять тисяч сто вісімнадцять гривень) 31 коп. основного боргу, 4 500 грн. (чотири тисячі п'ятсот гривень) 00 коп. пені, 520 грн. (п'ятсот двадцять гривень) 00 коп. 3 % річних та 3 110 грн. (три тисячі сто десять гривень) 00 коп. інфляційних, 2424 грн. (дві тисячі чотириста двадцять чотири гривні) 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 26.01.2015 р.

Судддя Т.П. Карпечкін