ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 січня 2015 р. Справа № 918/1664/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

про стягнення збитків в сумі 1 425 грн. 00 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : Косянчик П.Ф. (начальник управління).

Від відповідача : Манжаюк Д.Л. (Довіреність №98 від 31.12.2014р.)..

Суть спору: Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі звернулося до господарського суду Рівненської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення збитків в сумі 1 425 грн. 00 коп..

Ухвалою суду від 21.11.2014р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження, розгляд справи призначено на 04.12.2014р.

03.12.2014р. відповідач, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову Управління пенсійного фонду України в Зарічненського району до Публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» в повному обсязі.

В судовому засіданні 04.12.2014р. оголошувалась перерва до 18.12.2014р..

В судовому засіданні 18.12.2014р. оголошувалась перерва до 25.12.2014р..

25.12.2014р. відповідач, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав додаткові пояснення, у яких вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Ухвалою суду від 25.12.2014р. розгляд справи відкладено на 13.01.2015р..

В судовому засіданні 13.01.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовній заяві, а представник відповідача заперечив проти задоволення позиву.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.09.2014р. Публічним акціонерним товариством "Рівнеобленерго" (надалі - Постачальник) та Управлінням Пенсійного фонду України в Зарічненському районі (надалі - Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії №199 від 23 квітня 2007 року (далі Договір; а.с. 40-44).

Згідно з п. 1 Договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, дозволена потужність яких зазначається в додатку №6 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Точка продажу електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в додатку №6 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін».

Приєднана потужність у точці підключення становить 27 кВт.

Пунктом 2.1 Договору зазначено, що під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, не обумовлених договором сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Постачальник, згідно п. 2.2.2. Договору, зобов'язується постачати споживачу електроенергію як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього

договору (додаток №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»);

- згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого

рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком №6 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін»;

- із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених

державними стандартами.

Постачальник, відповідно п. 4.1.1. Договору, несе відповідальність за постачання електричної енергії споживачу в обсягах та із забезпеченням договірної величини потужності із дотриманням граничних показників якості електричної енергії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.07.2014р. відбулося перевищення напруги живлення обладнання Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі, що живиться від ТП - 10/0,4кВ №133, за адресою: смт. Зарічне, вул. Лесі Українки, 3. В результаті чого вийшла з ладу комп'ютерна та оргтехніка позивача, а саме: системні блоки:№10480046, №10480084, №10480088, ноутбук LG №10480119, принтер «Epson» №11320274, багатофункціональний пристрій №11320277, сканер №10420096.

09.07.2014р. позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" з листом №1912/08, в якому просив направити представника Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" для складання акту порушення.

10.07.2014р. позивачем складено акт, яким засвідчено, що 08.07.2014р. внаслідок відпуску електричної енергії, параметри якої перебували за межами показників, визначеними державними стандартами (перевищення напруги) в Управлінні Пенсійного фонду України в Зарічненському районі вийшла з ладу комп'ютерна та оргтехніка (а.с.73) Вказаний акт був отриманий відповідачем, про що свідчить відмітка відповідача на ньому.

28.07.2014р. Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" листом №35/9-06-240 (а.с. 19) надало відповідь на лист Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі №1912/08 від 09.07.2014р. та Акт від 10.07.2014, яким Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" повідомило, що Управлінням Пенсійного фонду України в Зарічненському районі, всупереч вимогам Цивільного кодексу України, не надано жодного документу на підтвердження порушення умов договору чи вимог Правил користування електричною енергією, факту заподіяння збитків/шкоди та їх розміру, факту вчинення будь-яких неправомірних дій чи бездіяльності з боку Зарічненського РЕМ, причинного зв'язку між діяльністю Зарічненського РЕМ та збитками/шкодою заподіяними Управлінню Пенсійного фонду України в Зарічненському районі.

15.09.2014р. Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі направило претензію Публічному акціонерному товариству "Рівнеобленерго" з вимогою відшкодування завданих збитків.

15.10.2014р. на вказану претензію відповідачем була надана відповідь позивачу №35/15/4870 (а.с. 20), відповідно до якої Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" відмовляє в задоволенні претензії в повному обсязі. Відмову відповідач обґрунтовував тим що, позивачем не надано належних доказів, яким підтверджуються висунуті вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правила користування електричною енергією, які затвердженні постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України від 31,07.1996 № 28 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 02.08.1996 №417/1442 (надалі - Правила), регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії).

Дія цих правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Пунктом 6.45 Правил передбачено, що у разі порушення умов договору постачальником електричної енергії споживач, у якого укладено відповідний договір з зазначеним суб'єктом господарювання, викликає представника постачальника електричної енергії для складення двостороннього акта порушення.

Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається постачальнику електричної енергії. Представник постачальника електричної енергії має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови представника постачальника електричної енергії від підпису або неприбуття у визначений споживачем термін в акті робиться відповідний запис. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками споживача.

10.07.2014р. позивачем складено акт, яким засвідчено, що 08.07.2014р. внаслідок відпуску електричної енергії, параметри якої перебували за межами показників, визначеними державними стандартами (перевищення напруги) в Управлінні Пенсійного фонду України в Зарічненському районі вийшла з ладу комп'ютерна та оргтехніка, а саме: системні блоки: №10480046, №10480084, №10480088, ноутбук LG №10480119, принтер «Epson» №11320274, багатофункціональний пристрій №11320277, сканер №10420096.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). А також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Стаття 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення відносить: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів звільняє від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов'язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Вони є фактом об'єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають. Для притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування збитків необхідно, щоб порушення зобов'язання дійсно спричинило отримання кредитором збитку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суму збитків у розмірі 1 425 грн. 00 коп., позивач посилається на те, що Актами дефектації №Р14-1128 від 15.07.2014р., назва виробу БФП FC-1024MFP, інв. №11320277 (а.с.7), №Р14-1130 від 15.07.2014р., назва виробу ноутбук LG, інв. №10480119 (а.с.8), №Р14-1137 від 15.07.2014р., назва виробу системний блок, інв. №10480088 (а.с.9), №Р14-1138 від 15.07.2014р., назва виробу системний блок SILVER-MARK L20, інв. №10480046 (а.с.10), №Р14-1139 від 15.07.2014р., назва виробу системний блок, інв. №10480084 (а.с.11) підтверджено, що вихід з ладу комп'ютерної та оргтехніки відбувся внаслідок підвищення напруги живлення.

Однак, судом встановлено, що у відповідності до вказаних актів дефектації, які складено Товариством з обмеженою відповідальністю Підприємство «Інфосистема-2» вказано: «Можливий вихід з ладу блоку живлення внаслідок підвищення напруги живлення».

З огляду на припущення, що наявні в актах дефектації, які не є висновком судової експертизи, суд не приймає вказані акти до уваги.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Рівненській області №24/01-515 від 15.08.2014р. (а.с.16-18), з якого вбачається, що при розгляді звернення Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі було проведено вимірювання параметрів якості електричної енергії. Результати проведених вимірів показали відповідність рівня напруги в мережі споживачів вимогам державного стандарту.

Таким чином, позивачем не доведено наявність порушення відповідачем його прав, як споживача електричної енергії, розмір збитків і причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданими йому збитками.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

З урахування вищевикладеного суд дійшов висновку, що судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 425 грн. 00 коп. збитків є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 у випадках, коли позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір не стягується, якщо позов залишено без задоволення.

Керуючись ст.ст. 81-1, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею "19"січня 2015р..

Суддя Горплюк А.М.