номер провадження справи 20/132/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 Справа № 908/4874/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавхіммаш" (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 85)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівників, буд. 1; тел. (062) 560853, (0629) 397298, 397234, 530209, 518009, , , www.obschemash.com.ua)

про стягнення суми 51343053,58 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Головко А.О. (дов. № 24/14 від 02.09.2014 р.);

Від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 51346506,12 грн., із яких: 42006000,00 грн. - заборгованість, яка виникла по договору № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р., сума 1260180,00 грн. пені, 1156967,70 грн. - 3% річних, 6923358,42 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.11.2014 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4874/14, справі присвоєно номер провадження 20/132/14, справу призначено до розгляду на 24.11.2014 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 10.12.2014 р., потім на 26.12.2014 р. Ухвалою суду від 26.12.2014 р. на підставі ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення спору на 15 днів - до 28.01.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 14.01.2015 р.

У судовому засіданні 14.01.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

10.12.2014 р. від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява (вих. № 19-04/2206 від 08.12.2014 р.) про уточнення позовних вимог, яка є по суті заявою про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до заяви позивач зменшує розмір 3% річних до суми 1153515,16 грн., нараховуючи їх за період з 09.11.2013 р. по 05.11.2014 р.

Оскільки заява про зменшення розміру позовних вимог (заява про уточнення позовних вимог) не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, копія заяви направлена відповідачу (а.с. 104), судом прийнята дана заява до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням письмових пояснень від 21.11.2014 р. та заяви про зменшення розміру позовних вимог від 08.12.2014 р. Позовні вимоги мотивовано наступним. Відповідно до умов договору поставки № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р. та п. 1 додаткової угоди № 4 від 04.09.2013 р. до договору позивачем було поставлено відповідачу залізничні вагони - цистерни для пропану, бутану та їх сумішей (20 шт.), що підтверджується актом прийому-передачі товару від 09.10.2013 р. Відповідно п. 5.4 додаткової угоди № 4 від 04.09.2013 р. до договору позивач разом із товаром направив відповідачу рахунок-фактуру № ХМ-0000229 від 09.10.2013 р. на суму 15375600,00 грн. Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 5 від 01.11.2013 р. позивач здійснив поставку відповідачу 40 шт. залізничних вагонів - - цистерн для пропану, бутану та їх сумішей, що підтверджується актами прийому-передачі товару від 18.11.2013 р., 26.11.2013 р. Відповідно п. 5.4 додаткової угоди № 5 від 01.11.2013 р. до договору позивач разом із товаром направив відповідачу рахунок-фактуру № ХМ-0000267 від 18.11.2013 р. на суму 13315200,00 грн. та рахунок-фактуру № ХМ-0000269 від 26.11.2013 р. на суму 13315200,00 грн. Загальна сума поставки складає 42006000,00 грн. Оплата відповідачем не здійснювалася. Обґрунтовуючи позов ст.ст. 16, 525, 526, 530, 625, 629 ЦК України, просить стягнути з відповідача суму 42006000,00 грн. заборгованості, яка виникла по договору № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р., суму 1260180,00 грн. пені, 1153515,16 грн. - 3% річних, 6923358,42 грн. - інфляційні втрати.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, витребувані судом документи, в т.ч. письмовий відзив на позов не надав. 09.12.2014 р. через канцелярію суду від відповідача надійшло письмове клопотання, в якому просив на підставі ст. 69 ГПК України продовжити строк розгляду даної справи на 15 днів у зв'язку з можливим врегулюванням спору по справі шляхом укладення мирової угоди та відкласти розгляд справи на іншу дату. Ухвалою суду від 10.12.2014 р. клопотання відповідача задоволено частково, на підставі ст.ст. 22, 77 ГПК розгляд справи відкладений в межах строку на 26.12.2014 р. В задоволенні клопотання про продовження строку розгляду справи судом відмовлено, оскільки суд не вбачав виключних підстав для продовження строку розгляду справи на 15 днів, позивач заперечив наявність дій відповідача щодо укладення мирової угоди. 25.12.2014 р. від відповідача через канцелярію суду надійшло письмове клопотання, в якому зазначено про досягнення між сторонами угоди про мирне врегулювання спору, однак надати підписану та належним чином оформлену угоду про мирне врегулювання спору в судове засідання, призначене на 26.12.2014 р., не представляється можливим через територіальну віддаленість сторін спору. В зв'язку з викладеним просив продовжити строк вирішення справи на 15 днів та відкласти розгляд на більш пізню дату для надання суду мирової угоди. Ухвалою суду від 26.12.2014 р. клопотання відповідача задоволено, на підставі ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення спору на 15 днів - до 28.01.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 14.01.2015 р. У судове засідання 14.01.2015 р. відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, письмовий відзив на позов чи-то мирової угоди, підписаної сторонами у справі, не надав. Представник позивача заперечив укладення між сторонами мирової угоди у справі, зазначив, що відповідачем не вчинялися будь-які дії щодо мирного врегулювання спору, заборгованість відповідачем не сплачена.

Враховуючи, що відповідач був повідомлений про час та місце судового слухання, інформація стосовно відкладення розгляду справи на 14.01.2015 р. була розміщена на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (а.с. 112), суд визнав можливим розглянути справу в порядку ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Полтавхіммаш" (постачальник за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством "Азовзагальмаш" (покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір № СБ11/13/ПСН-04803, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити покупцеві, а покупець прийняти та оплатити нові залізничні вагони - цистерни для пропану, бутану та їх сумішей мод. 15-1780 ТУ У 35.2-5-2004 у кількості 100 шт. власного виробництва при наявності сертифікатів відповідності ССФЖТ, далі - товар (п. 1.1 договору).

Ціна одиниці товару складає 890922,00 грн., в т.ч. ПДВ - 148487,00 грн. (п. 2.1 договору). Загальна сума договору складає 89092200,00 грн., в т.ч. ПДВ - 14848700,00 грн. (п. 2.2). При зміні цін на металопрокат, комплектуючі та енергоресурси ціна товару може бути переглянута по узгодженню сторін із покупцем шляхом підписання додаткових угод (п. 2.3).

У пункті 3.2 визначено, що оплата за товар здійснюється на протязі 30 календарних днів із дати поставки товару.

Згідно з п. 10.2 даний договір вступає в силу з моменту його підписання та буде діяти до 31.12.2013 р., а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 10.1 всі додатки, зміни та доповнення до даного договору являються його невід'ємною частиною та дійсні в тому разі, якщо здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін.

Сторонами в період часу з 21.01.2013 р. по 01.11.2013 р. до договору укладалися (підписувалися) додаткові угоди №№ 1-5, якими узгоджувався товар поставки, його ціна, загальна сума та порядок розрахунків.

04.09.2013 р. сторонами було укладено додаткову угоду № 4 до договору № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р., відповідно до якої позивач зобов'язався додатково поставити, а покупець прийняти та оплатити нові залізничні вагони - цистерни для пропану, бутану та їх сумішей мод. 15-1780 ТУ У 35.2-5-2004 у кількості 20 шт. власного виробництва при наявності сертифікатів відповідності ССФЖТ, далі - товар. Вартість одиниці товару - 768780,00 грн., в т.ч. ПДВ - 128130,00 грн. (п. 1 додаткової угоди). Загальна сума додаткової угоди складає 15375600,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2562600,00 грн. (п. 3). Загальна сума договору з урахуванням додаткової угоди № 4 складає 251990850,00 грн., в т.ч. ПДВ - 41998475,00 грн. (п. 4).

01.11.2013 р. сторонами було укладено додаткову угоду № 5 до договору № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р., відповідно до якої позивач зобов'язався додатково поставити, а покупець прийняти та оплатити нові залізничні вагони - цистерни для пропану, бутану та їх сумішей мод. 15-1780 ТУ У 35.2-5-2004 у кількості 40 шт. власного виробництва при наявності сертифікатів відповідності ССФЖТ, далі - товар. Вартість одиниці товару - 665760,00 грн., в т.ч. ПДВ - 110960,00 грн. (п. 1 додаткової угоди). Загальна сума додаткової угоди складає 26630400,00 грн., в т.ч. ПДВ - 4438400,00 грн. (п. 3). Загальна сума договору з урахуванням додаткової угоди № 5 складає 278621250,00 грн., в т.ч. ПДВ - 46436875,00 грн.

У пунктах 5.1 додаткових угод №№ 4, 5 встановлено, що передача товару здійснюється на майданчиках постачальника з підписанням акта приймання-передачі. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання акта приймання-передачі товару обома сторонами. Датою відвантаження товару вважається дата штемпеля станції відправлення на залізничній накладній. Товар постачається партіями.

Як слідує із матеріалів справи, позивачем за умовами договору № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р. та умов додаткових угод №№ 4, 5 до договору було поставлено відповідачеві залізничні вагони-цистерни:

20 шт. залізничних вагонів-цистерн за умовами додаткової угоди № 4 від 04.09.2013 р., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі від 09.10.2013 р.;

40 шт. залізничних вагонів-цистерн за умовами додаткової угоди № 5 від 01.11.2013 р. (по 20 шт. вагонів окремо партіями), що підтверджується підписаним сторонами актами приймання-передачі від 18.11.2013 р., від 26.11.2013 р., всього було поставлено 60 шт. залізничних вагонів-цистерн. Загальна сума поставки товару становить 42006000,00 грн.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури № ХМ-0000229 від 09.10.2013 р. на суму 15375600,00 грн., № ХМ-0000267 від 18.11.2014 р. на суму 13315200,00 грн., № ХМ-0000269 від 26.11.2013 р. на суму 13315200,00 грн.

У матеріалах справи містяться також копії залізничних накладних, які підтверджують відправлення залізничних вагонів-цистерн.

У зв'язку з несплатою відповідачем коштів за отриманий товар, у листопаді 2014 р. позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, за яким було порушено провадження у даній справі.

Частиною 2 ст. 15 ГПК України визначено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням ПАТ «Азовзагальмаш» (відповідача) є м. Маріуполь Донецької області. Відповідно, справа за позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» стосовно виконання договору № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р. підсудна господарському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції судам.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Таким чином, справа за позовом ПАТ «Полтавхіммаш» до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості підсудна господарському суду Запорізької області.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правовідносини сторін врегульовано договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

У пункті 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 роз'яснено, що обов'язок негайного виконання грошового зобов'язання випливає, наприклад, із припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушені взяті за умовами договору зобов'язання щодо оплати за поставлений товар - протягом 30 календарних днів із дати поставки товару.

Відповідач отримання товару за договором № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р. та додаткових угод до нього №№ 4, 5 не заперечив, доказів оплати за отриманий товар не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення 42006000,00 грн. заборгованості (15375600,00 грн. (поставка згідно з додаткової угоди № 4 від 04.09.2013 р.) + 26630400,00 грн. (поставка згідно з додаткової угоди № 5 від 01.11.2013 р.)) є обґрунтованою, підтверджена належними доказами, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь пені в сумі 1260180,00 грн. за період із 08.11.2013 р. по 26.06.2014 р. (згідно з розрахунком). Позивач нараховує пеню на загальну суму заборгованості 42006000,00 грн. (із розбивкою окремо за кожною поставленою партією товару), яка виникла за умовами поставки за додатковими угодами №№ 4,5.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 7.3 додаткових угод №№ 4, 5 до договору № СБ11/13/ПСН-04803 від 03.01.2013 р. сторони встановили, що за прострочення платежу в строки згідно з п. 3.2 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від вартості не оплаченого в строк товару за кожен день прострочення, але не більше 3% від грошових коштів, які не надійшли.

Позивачем нарахована пеня в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення за загальний період з 08.11.2013 р. по 26.06.2014 р. За актом приймання-передачі від 09.10.2013 р. позивачем нарахована пеня в сумі 461268,00 грн. за період з 08.11.2013 р. по 08.05.2014 р.; за актом приймання-передачі від 18.11.2013 р. позивачем нарахована пеня в сумі 399456,00 грн. за період з 18.12.2013 р. по 18.06.2014 р.; за актом приймання-передачі від 26.11.2013 р. позивачем нарахована пеня в сумі 399456,00 грн. за період з 26.12.2013 р. по 26.06.2014 р. Пеня нарахована позивачем відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договором, є доведеним і вимоги про стягнення пені заявлено обґрунтовано. Разом з тим, позивачем здійснений розрахунок пені не у відповідності з Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та допущено помилки при вирахуванні кінцевого строку оплати відповідачем, відповідно, строку, з якого позивачем нараховано пеню за кожним актом приймання-передачі товару.

У пункті 3.2 договору сторони встановили, що оплата за товар здійснюється протягом 30 календарних днів із дати поставки товару. Таким чином, останнім днем оплати є 30-й календарний день, прострочення оплати наступає зі слідуючого дня, встановленого для оплати, тобто, з 31 календарного дня. Відповідно, за актом приймання-передачі від 09.10.2013 р. останнім днем оплати є 08.11.2013 р., нарахування пені необхідно здійснювати з 09.11.2013 р.; за актом приймання-передачі від 18.11.2013 р. останнім днем оплати є 18.12.2013 р., нарахування пені повинно здійснювати з 19.12.2013 р.; за актом приймання-передачі від 26.11.2013 р. останнім днем оплати є 26.12.2013 р., нарахування пені повинно здійснювати з 27.12.2013 р.

Здійснивши перерахунок пені, судом встановлено, що розмір пені за загальний період з 09.11.2013 р. по 26.06.2014 р. становить загальну суму 3038560,34 грн. (пеня обчислена, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня).

Сторони умовами додаткових угод №№ 4, 5 обмежили розмір пені, який не може бути більшим 3% від грошових коштів, які не надійшли. 3% від суми заборгованості 42006000,00 грн. становить суму 1260180,00 грн.

Виходячи з приписів ст.ст. 22, 83 ГПК України, суд не виходить за межі позовних вимог, із відповідача стягується пеня в сумі 1260180,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 1153515,16 грн. 3% річних згідно з розрахунком за період з 09.11.2013 р. по 05.11.2014 р. та суму 6923358,42 грн. втрат від інфляції, які розраховані за період з листопада 2013 р. по вересень 2014 р. включно.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивачем здійснений вірно, 3% річних розраховані позивачем за кожним актом приймання-передачі окремо за періоди з 09.11.2013 р. по 05.11.2014 р., з 19.12.2013 р. по 05.11.2014 р., з 27.12.2013 р. по 05.11.2014 р.

Таким чином, з відповідача стягується сума 1153515,16 грн. 3% річних за заявлений позивачем період та сума 6923358,42 грн. втрат від інфляції.

На підставі викладеного, позов у цілому задовольняється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 85, код ЄДПОУ 00217449) суму заборгованості в розмірі 42006000 (сорок два мільйони шість тисяч) грн. 00 коп., суму 1260180 (один мільйон двісті шістдесят тисяч сто вісімдесят) грн. 00 коп. пені, суму 1153515 (один мільйон сто п'ятдесят три тисячі п'ятсот п'ятнадцять) грн. 16 коп. - 3% річних, суму 6923358 (шість мільйонів дев'ятсот двадцять три тисячі триста п'ятдесят вісім) грн. 42 коп. інфляційних втрат, суму 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 19 січня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання (складення) у повному обсязі.