РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Справа № 5004/18/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Тимошенко О.М.

суддів Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу кредитора - Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу господарського суду Волинської області від 20.11.14 р.

у справі № 5004/18/11 (суддя Войціховський Віталій Антонович )

за заявою Фізичної особи - підприємця Пирожкова Максима Констянтиновича

до Фізичної особи - підприємця Галицької Олени Вікторівни

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

кредиторів - не з'явився;

арбітражного керуючого - Матвіїв В.М.;

боржника - не з'явився;

апелянта - Домальчук Р.В. (довіреність №470 від 02.09.2014р.).

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 20.11.2014 року у справі № 5004/18/11 за заявою Фізичної особи - підприємця Пирожкова Максима Констянтиновича до Фізичної особи - підприємця Галицької Олени Вікторівни про визнання банкрутом задоволено заяву ліквідатора фізичної особи - підприємця Галицької Олени Вікторівни - арбітражного керуючого Матвіїва Вадима Миколайовича.

Здійснено розподіл коштів, отриманих від продажу майна підприємця Галицької Олени Вікторівни з депозитного рахунку приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Гаврилюк Алли Юріївни №0.980, в ПАТ АБ "Укргазбанк", МФО 380478, податковий номер , а саме:

- 103 400,00 грн. (погашення вимог кредитора, що забезпечені заставою) перераховано кредитору ПАТ АБ "Укргазбанк" на поточний рахунок №2909030;

- 1000,00 грн. (оплата витрат, пов'язаних із провадженням у справі про банкрутство, зокрема, із проведенням нотаріальних дій) перераховано приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу Гаврилюк Аллі Юріївні на поточний рахунок №0.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, кредитор - ПАТ "Акціонерний банк "Укргазбанк" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області скасувати.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду.

Арбітражний керуючий - Матвіїв В.М. у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представник апелянта та арбітражний керуючий повністю підтримали вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника апелянта та арбітражного керуючого, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Волинської області від 05.01.2011р. порушено провадження у справі про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця Галицької Олени Вікторівни.

Постановою суду від 27.01.2011р. підприємця Галицьку Олену Вікторівну визнано банкрутом та відкрито її ліквідаційну процедуру, ліквідатором підприємця призначено арбітражного керуючого Матвіїва Вадима Миколайовича, якого зобов'язано надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу, належні відомості про всіх кредиторів та формування ліквідаційної маси підприємця-банкрута.

Після прийняття господарським судом відповідної постанови та опублікування в офіційному друкованому органі (газета "Голос України" №25 (5025) від 10.02.2011р.) оголошення про визнання підприємця Галицької О.В. банкрутом до господарського суду у встановленому порядку надійшли заяви про визнання грошових вимог до боржника від наступних кредиторів: ПАТ "ОТП Банк", ПАТ "Укргазбанк".

Ухвалами господарського суду від 17.01.2012р., від 12.07.2012р., від 23.01.2013р., від 01.08.2013р., від 27.01.2014р. та від 28.07.2014р. строк ліквідаційної процедури боржника - підприємця Галицької О.В. за клопотаннями ліквідатора Матвіїва В.М. було продовжено відповідно до 27.07.2012р., до 27.01.2013., до 27.07.2013р., до 27.01.2014р., до 27.07.2014р. та до 27.01.2015р.

10 листопада 2014 року ліквідатор Матвіїв В.М. звернувся до господарського суду з клопотанням, в якому просить суд здійснити розподіл коштів, а також зобов'язати приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Гаврилюк А.Ю. перерахувати з депозитного рахунку приватного нотаріуса кошти отримані від продажу майна підприємця Галицької О.В. та здійснити їх розподіл.

Вказана заява обгрунтована тим, що на виконання заходів ліквідаційної процедури 31.10.2014р. відбувся другий повторний аукціон (прилюдні торги) з реалізації майна банкрута - підприємця Галицької О.В.., на яких було реалізовано:

- лот №1 - житловий будинок житловий будинок, загальною площею - 132,4 м.кв., житловою площею 68,5 м.кв. (літ. А-2) з прибудинковими спорудами та земельна ділянка загальною площею - 2500,00 м.кв, кадастровий номер :01:001:0351, які знаходиться за адресою: с.Лаврів, вул.Берегова, 2А.

Всього за результатами прилюдних торгів від покупців надійшло коштів у розмірі 116 000,00 грн., з яких 11600,00 грн. вартість послуг організатора торгів з урахуванням витрат на їх організацію становить 10% від ціни продажу.

Таким чином, згідно з корінцем квитанції №4 від 05.11.2014р., виданим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Гаврилюк А.Ю., на депозитному рахунку нотаріуса знаходиться сума коштів в розмірі 104 400,00 грн. (а.с.120).

Місцевий господарський суд, розглянувши вищевказане клопотання арбітражного керуючого прийшов до висновку про наявність правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.4-1 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992р. №2343-ХІІ (далі - Закон про банкрутство), положення якого застосовуються судом при розгляді даної справи, передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Разом з тим, з 19 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22 грудня 2011 року №4212-VI, який виклав нову редакцію цього нормативного акта.

У відповідності до п. 11 Розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22 грудня 2011 року №4212-VI положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону про банкрутство, ліквідація - це припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів по задоволенню визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Згідно ч.1 ст.25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі статтею 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.7 ст.48 Закону про банкрутство, кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом.

Частиною 1 статті 49 Закону про банкрутство визначено, що до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на депозит нотаріальної контори або приватного нотаріуса, відшкодовуються витрати, пов'язані із провадженням у справі про банкрутство громадянина-підприємця і виконанням постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом.

Статтею 31 Закону про банкрутство визначено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею.

Відповідно до п.п. 10, 12 ст.3-1 Закону про банкрутство, оплата послуг, відшкодування витрат (винагорода) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Оплата послуг (винагорода) арбітражного керуючого (ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання ліквідатора, та відповідно правомірно здійснив розподіл коштів згідно наданих ліквідатором розрахунків.

При цьому, посилання скаржника на те, що ліквідатор не мав права включати належне банкруту майно до складу ліквідаційної маси, оскільки останнє перебуває в заставі за підставами не пов'язаними із здйсненням Галицькою Оленою Вікторівною підприємницької діяльності, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст.47 Закону про банкрутство, у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону про банкрутство, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами послуг" від 22.09.2011 р., який набрав чинності 16.10.2011р., були внесенні зміни до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема, ч.7 ст.48 Закону про банкрутство викладена в новій редакції, відповідно до якої у разі визнання громадянина - підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Відповідно до прикінцевих положень даного Закону, дія цього закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Як вбачається, кредитний договір між банкрутом і апелянтом був укладений ще 02.07.2008 року, тобто до набрання чинності вищевказаного Закону.

На виконання положень ст.26, ч.7 ст.47, ч.1 ст.48 Закону про банкрутство у редакції, що діяла до 16.10.2011 р. (дата набрання чинності вищевказаного Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг"), ліквідатором у справі була сформована ліквідаційна маса, до складу якої, серед іншого, включено житловий будинок, загальною площею 132,4 м.кв., житловою площею 68,5 м.кв. по плану БТІ (літ А-2), з земельною ділянкою загальною площею - 2500 м.кв., кадастровий номер :01:001:0351, які знаходяться за адресою: Волинська область Луцький район, с. Лаврів, вул. Берегова, 2А.

За таких обставин, дії ліквідатора щодо включення заставного (іпотечного) майна боржника до ліквідаційної маси не суперечили нормам Закону про банкрутство, які діяли станом на момент формування ліквідатором ліквідаційної маси.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 20.11.2014 року - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Саврій В.А.