ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"19" січня 2015 р. Справа № 911/89/15

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши позовні матеріали

Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Вікос», смт. Глеваха, Васильківський район

до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», м. Вишневе

про стягнення 162 949,39 грн.,

встановив:

Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Вікос» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про стягнення з відповідача 142 949,39 грн. збитків, які виникли в результаті зникнення майна та 20 000,00 грн. моральної шкоди.

Вказана позовна заява не може бути прийнята до розгляду господарським судом Київської області, оскільки не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Як вбачається з відбитку штампу канцелярії господарського суду Київської області позовна заява подана до суду 14 січня 2015 року. Відсутність конверту свідчить про те, що позовна заява подавалась представником позивача нарочно.

Відповідно до ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно зі ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Судом встановлено, що позовну заяву підписано Воронкіним С.Ф., який діє на підставі довіреності б/н від 28.12.2012, проте, як вбачається з даної довіреності строк її дії закінчився 31 грудня 2014 року. Іншої довіреності, яка б уповноважувала Воронкіна С.Ф. на представництво Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Вікос» у господарських судах чи доказів того, що позовна заява була складена та підписана Воронкіним С.Ф. в межах строку дії довіреності від 28.12.2012 позивачем до позовної заяви не додано.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява підписана неуповноваженою особою.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву без розгляду і додані до неї документи без розгляду, якщо позовна заява підписана особою, яка не має право її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 частини другої ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову (якщо позов підлягає грошовій оцінці), зміст позовних вимог, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 142 949,39 грн. збитків, які виникли в результаті зникнення майна та 20 000,00 грн. моральної шкоди.

Всупереч вимогам ст. 54 ГПК України, позивач не зазначає доказів того, що майно, яке за словами позивача зникло, належить Приватному підприємству Виробничо-комерційна фірма «Вікос».

Позовні матеріали містять лише копію листа ПАТ «Київобленерго» № 14 від 16.12.2014, з якого вбачається, що дане майно належить ПАТ «Київобленерго».

Крім того, в обґрунтування позовної вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивачем має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Позивачем не зазначено доказів приниження ділової репутації, посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності відповідача, які могли б спричинити останньому немайнову шкоду.

До того ж, позивач жодним чином не обґрунтував належними та допустимими доказами, в розумінні ст. 33, 34 ГПК України, розмір моральної (немайнової) шкоди та не надав обґрунтований розрахунок цієї суми.

Відповідно до вимог п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Разом з тим суд зазначає, що повернення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 1, 3 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ухвалив:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Суддя О.В. Щоткін