РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26685/14 15.01.15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомДержавного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Діп Груп"
простягнення 49 907 грн 81 коп.
Представники:
від позивача: Гостищєва Н.В. - представник за довіреністю № 35-29-31 від 29.09.2014
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.12.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діп Груп" про стягнення 49 907 грн 81 коп. заборгованості за договором про надання послуг з теплопостачання № 02.1.2-14/25-17 від 06.01.2010, в тому числі 38918 грн 32 коп. основного боргу, 4 200 грн 65 коп. пені, 832 грн 83 коп. 3 % річних та 5 956 грн 01 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про надання послуг з теплопостачання № 02.1.2-14/25-17 від 06.01.2010 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з оплати спожитих комунальних послуг, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 38918 грн 32 коп. за період з грудня 2013 року по квітень 2014 року, крім того у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договорами позивачем нараховано пеню у розмірі 4200 грн 65 коп., 3 % річних у розмірі 832 грн 83 коп. та інфляційні втрати у розмірі 5956 грн 01 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 порушено провадження у справі № 910/26685/14, розгляд справи призначений на 16.12.2014.

16.12.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 розгляд справи відкладено на 15.01.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та неподанням останнім витребуваних доказів.

13.01.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 15.01.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 2.

У судове засідання 15.01.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 15.01.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

06.01.2010 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (аеропорт за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІП Груп» (споживач за договором) укладено договір про надання послуг з теплопостачання № 02.1.2-14/25-17, відповідно до умов якого аеропорт постачає, а споживач споживає теплову енергію для об'єктів, вказаних в переліку об'єктів споживача, для яких аеропорт надає послуги теплопостачання.

Відповідно до пункту 3.1. договору щомісячна сплата споживача на користь аеропорту за договором складається з оплати за спожиту енергію за ціною, що встановлена аеропортом та погоджена з Бориспільською міською радою і станом на 01.09.2009 становить без ПДВ 460 гривень за 1 Гкал.

У відповідності до пункту 3.3 договору кількість фактично відпущеної теплової енергії споживачу визначається на підставі даних контрольно-вимірювальних приладів з урахуванням теплових втрат згідно БНіПу, а до їх встановлення - розрахунковим шляхом згідно розрахунку споживання теплової енергії споживачем, виходячи з проектної потужності (додаток № 8); прилади обліку пломбуються у встановленому порядку.

Ціни на послуги можуть змінюватися у разі зміни втрат аеропорту, пов'язаних з наданням цих послуг та інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Аеропорт зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі (рекомендованим листом або вручити уповноваженій особі під розписку) не пізніше, ніж за 15 днів до введення їх в дію, а споживач зобов'язаний прийняти їх для розрахунків (пункт 3.7 договору).

Згідно з пунктом 3.8 договору аеропорт щомісяця виставляє споживачу рахунок за надані послуги за звітний місяць та акт приймання-здачі виконаних послуг. Споживач з 10-го числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії аеропорту рахунок та акт виконаних послуг. Сплата рахунку проводиться споживачем до 20 числа того ж місяця. Акт виконаних послуг споживач зобов'язаний підписати та повернути в бухгалтерію аеропорту протягом 5-ти днів з дати його отримання. Якщо протягом 5-ти днів акт виконаних послуг не буде повернутий аеропорту, він вважається підписаним сторонами. Акт виконаних послуг підписується керівниками підприємств або призначеними ними уповноваженими особами за умови надання іншій стороні копії документу про надання таких повноважень

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору визначено, що строк дії договору встановлюється з 30.09.2009 до 30.09.2010. Договір вважається продовженим на кожний наступний місяць, якщо жодна із сторін не заявила про його розірвання протягом 1 місяця до закінчення строку дії договору.

У відповідності до додаткової угоди № 1 від 11.11.2014 до договору сторони домовились припинити надання послуг за договором з 28.08.2014 та розірвати договір за згодою сторін.

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» листами від 16.09.2013 № 01-22-1098 та від 14.12.2010 № 01-22-5621 повідомляло відповідача про зміну тарифів на комунальні послуги.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з нормами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, на виконання умов договору за період з грудня 2013 року по квітень 2014 року позивачем надані відповідачу послуги на загальну суму 49656 грн 24 коп., що підтверджується виставленими позивачем актами приймання-здачі виконаних послуг за грудень 2013 року від 31.12.2013 на суму 11 630 грн 52 коп., за січень 2014 року від 31.01.2014 на суму 11 846 грн 52 коп., за лютий 2014 року від 28.02.2014 на суму 12852 грн 00 коп., за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 8262 грн 00 коп., за квітень 2014 від 30.04.2014 на суму 5065 грн 20 коп. та виставленими рахунками-фактури на оплату № 61/974 від 31.12.2013, № 61/35 від 31.01.2014, № 61/99 від 28.05.2014, № 61/160 від 31.03.2014 та № 61/243 від 30.04.2014, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що акти приймання-здачі виконаних послуг за грудень 2013 року від 31.12.2013, за січень 2014 року від 31.01.2014, за лютий 2014 року від 28.02.2014, за березень 2014 року від 31.03.2014, за квітень 2014 від 30.04.2014 не підписані відповідачем, проте судом встановлено, що відповідачем не надано вмотивованої письмової відмови від їх підписання, у зв'язку з чим акти приймання-здачі виконаних послуг за грудень 2013 року від 31.12.2013, за січень 2014 року від 31.01.2014, за лютий 2014 року від 28.02.2014, за березень 2014 року від 31.03.2014, за квітень 2014 від 30.04.2014 вважаються підписаними відповідачем, а надані послуги такими, що прийняті в повному обсязі (відповідно до пункту 3.8 договору).

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання зі сплати комунальних платежів, у зв'язку з чим за період з грудня 2013 року по квітень 2014 року в останнього виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 38 918 грн 32 коп., станом на день подання позову.

13.01.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва позивачем надані докази сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 38918 грн 32 коп., а саме виписку з банківського рахунку позивача (дата оплати: 26.12.2014).

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Розглянувши надані відповідачем докази сплати заборгованості після порушення провадження у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 38918 грн 32 коп.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором про надання послуг з теплопостачання № 02.1.2-14/25-17 від 06.01.2010, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 4200 грн 65 коп., 3 % річних в розмірі 832 грн 83 коп. та інфляційні втрати в розмірі 5956 грн 01 коп. за період прострочення вказаний у розрахунку, доданому до позовної заяви.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 3.9 договору в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, споживач сплачує аеропорту штрафні санкції у розмірах та в порядку, визначених в чинному законодавстві України. У випадку, якщо в законодавстві не визначено розмір або порядок застосування штрафних санкцій з порушення строків оплати послуг, споживач сплачує аеропорту за кожний день прострочення оплати послуг пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 3.9 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем були правомірно нараховані пеня, 3 % річних та інфляційні втрати. Перевіривши наданий позивачем арифметичний розрахунок пені у розмірі 4200 грн 65 коп., 3 % річних у розмірі 832 грн 83 коп. та інфляційних втрат у розмірі 5956 грн 01 коп., нарахованих за період прострочення вказаний у розрахунку, доданому до позовної заяви, суд вважає його обґрунтованим, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 4200 грн 65 коп., 3 % річних у розмірі 832 грн 83 коп. та інфляційних втрат у розмірі 5956 грн 01 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору (частина 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України).

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, який вчасно не вчинив заходів до поновлення порушених прав і законних інтересів позивача (утримався від задоволення її заснованих на законодавстві вимог), оскільки відповідачем здійснено погашення боргу 26.12.2014, тобто після звернення позивача до суду з позовною заявою (01.12.2014) та порушення провадження у справі (02.12.2014), судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІП Груп» (01011, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 19, ідентифікаційний код 31243928) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», ідентифікаційний код 20572069) пеню у розмірі 4 200 (чотири тисячі двісті) грн 65 коп., 3 % річних у розмірі 832 (вісімсот тридцять два) грн 83 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 956 (п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) грн 01 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн 00 коп.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІП Груп» заборгованості за отримані послуги у розмірі 38918 грн 32 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 20.01.2015

Суддя Н.Б. Плотницька