ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 р. Справа № 923/1831/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників сторін:

від позивача: Поліщука Р.Г.,

від відповідача: не з'явився

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк "Аваль", м.Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт.Партизани Генічеського району Херсонської області

про стягнення 103286грн. 29коп.

Описова частина рішення.

Провадження у справі порушено за позовом про стягнення 100тис.грн. на повернення кредиту, 2586,29 грн. в якості відсотків за користування кредитними коштами з 16.12.2011р. станом на 12.11.2014р., 700грн. штрафу.

Вимоги обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем договору карткового банківського рахунку № НОМЕР_1 від 21.11.2011р. та додаткового договору №011/0026/47818 на встановлення кредитної лінії від тієї ж дати.

Відповідач належно повідомлений судом про час і місце розгляду справи, про що свідчить залучене до справи повідомлення Укрпошти про вручення 19.12.2014р. відповідачеві в якості рекомендованого поштового відправлення копії ухвали суду від 16.12.2014р. про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду на 13.01.2015р. о 10год. 00хв.

Відповідач не проявив свого відношення до позовних вимог. Заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило.

Суд не викликав представників сторін у судове засідання, не визнавав їх явку обов'язковою.

Згідно зі ст.77 ГПК України неявка представників сторін у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи, якщо з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Неявка представника відповідача в судове засідання не унеможливлює розгляд справи, тому не є підставою для відкладення розгляду справи за ст.77 ГПК України. Такою підставою також не є і нереалізація відповідачем права на участь в судовому засіданні за ст.22 ГПК України.

С у д в с т а н о в и в:

21.11.2011р. між АТ "Райффайзен Банк "Аваль" (позивач, кредитодавець, банк) та фізичною особою - підприємцем (ФОП) ОСОБА_2 (відповідач, позичальник, підприємець) укладено договір № про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки.

21.11.2011р. між цими сторонами укладений додатковий договір №011/0026/47818 на встановлення кредитної лінії.

За умовами цих договорів кредитодавець встановив позичальнику кредитну лінію в розмірі 100 тис. грн., зобов'язався перерахувати ці кошти на картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов'язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за користування ним не пізніше 21.11.2013р. (п.5.4, 1.2 договору кредитної лінії, копії договорів на а.с.12-20). За п.2.1 договору кредитної лінії протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в 30% річних.

Пунктами 5.2, 5.3 додаткового договору про встановлення кредитної лінії передбачено умови повернення кредиту частинами на період до 21.11.2013р. щомісячно, а саме, пункт 5.2 викладено так: "Позичальник зобов'язаний до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього договору) датою розрахунку процентних платежів, зарахувати на рахунок щомісячний обов'язковий внесок в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на день розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами кредитора, або суми залишку заборгованості, якщо вона менша за зазначену фіксовану суму. При цьому, залишок заборгованості, що береться до розрахунку щомісячного обов'язкового внеску, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості та не включає суму не внесеного позичальником щомісячного обов'язкового внеску попередніх періодів".

За п.1.3 договору кредитної лінії зазначено про умови його продовження кредитодавцем на 24 місяці без укладення двосторонньої угоди.

Позов датовано 11.12.2014р., заявлено 15.12.2014р. (вх. № 1883).

Провадження у судовій справі порушено ухвалою суду від 16.12.2014р.

До підстав вимоги про стягнення коштів за кредитом відповідно до викладення позовної заяви віднесено, зокрема, дані про такі порушення виконання відповідачем зобов'язань частинами за п.5.2 додаткового договору:

- не сплачено за останні календарні сім місяців:

- до 10.04.2014р. 15576,03грн.;

- до 10.05.2014р. 15301,71грн.;

- до 10.06.2014р. 15664,57грн.;

- до 10.07.2014р. 16076,20грн.;

- до 10.08.2014р. 16504,40грн.;

- до 10.09.2014р. 16299,63грн..;

- до 10.10.2014р. 16078,98грн.

Як зазначено в описовій частині цього судового рішення в ціні позову в сумі 103286,29 грн. позивач визначив 100тис.грн. на повернення кредиту, 2586,29грн. в якості відсотків за користування кредитними коштами, 700грн. штрафу.

З витягів з картки обліку банком руху коштів на рахунку відповідача, розрахунку складових ціни позову (а.с.21-29, 84-86) слідує про використання позичальником у період з 16.02.2011р. по 22.01.2014р. наданого йому банком кредиту в сумі 100 тис.грн.

У зв'язку з таким користуванням кредитними коштами банк нарахував позичальнику в якості відсотків (названі 30% річних) з 25.12.2011р. по 27.10.2014р. відсотки за користування кредитом, з яких заявлено до стягнення як несплачені 2586,29грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору та вимог законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має сплатити борг на вимогу кредитора.

Відповідач не надав доказів сплати ні заявлених 100тис.грн. на повернення кредиту, ні їх частини, що на час формування позову вже мала статус боргу, та 2586,29 грн. в якості відсотків за користування кредитними коштами.

Викладені встановлені судом обставини та наведені норми є підставами для задоволення позовних вимог щодо стягнення названих 100тис. грн. та 2586,29грн.

У п.11.2 кредитного договору сторонами узгоджено норму про санкції: за прострочення виконання грошових зобов'язань кредитор має право стягувати з позичальника штраф за кожен випадок такого порушення у розмірі 100грн.

Позивач сукупно у якості штрафу заявив 700грн. - 7 штрафів по 100грн. кожен за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кожен з 7 місяців - з квітня 2014р. по жовтень 2014р.

Згідно зі ст.230, 231 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Заявлені позивачем штрафи у сукупному розмірі 700грн. відповідають наведеним нормам, обставинам справи. Підстави для їх застосування, як названі порушення зобов'язань, відповідачем не спростовані. Штрафи в розмірі 700грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З названих витягів з картки обліку банком руху коштів на рахунку відповідача, розрахунку складових заборгованості слідує, що кожен зі штрафів у 100грн. банком нараховано через 15 днів після кожного порушення, тобто в межах нормативного строку нарахування штрафної санкції за ч.6 ст.232 ГК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд на підставі ст.49 ГПК України відносить на відповідача судові витрати у справі. До числа судових витрат у справі відноситься судовий збір. Відповідач має відшкодовувати позивачеві витрати останнього зі сплати судового збору, вчинені при заявленні позову.

Керуючись ст.82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

Задовольнити позовні вимоги.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк "Аваль" 100тис.грн. на повернення кредиту, 2586 грн. 29коп. в якості відсотків за користування кредитними коштами, 700 грн. штрафів, 2065 грн. 73коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Повне рішення складено 14.01.2015р.

Суддя В.В. Чернявський