РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24927/14 12.01.15

За позовом: публічного акціонерного товариства "АГРАРНИЙ ФОНД"

до: державної спеціалізованої бюджетної установи АГРАРНИЙ ФОНД

про: стягнення 371.966,73 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Козій І.П. - за довіреністю від 11.12.2014 № 238;

відповідача: Пронін О.А. - за довіреністю від 05.01.2015 № 432.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "АГРАРНИЙ ФОНД" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державної спеціалізованої бюджетної установи АГРАРНИЙ ФОНД про стягнення з останнього заборгованості в сумі 371.966,73 грн.

Суть спору: публічне акціонерне товариство "АГРАРНИЙ ФОНД" свої позовні вимоги мотивує тим, що приватним підприємством "АСКОН", на виконання своїх обов'язків за укладеним між останнім та державною спеціалізованою бюджетною установою АГРАРНИЙ ФОНД договору складського зберігання зерна від 19.04.2011 № 125/11, надав останньому послуги із зберігання зерна, проте, відповідач надані послуги на користь приватним підприємством "АСКОН" не сплатив.

07.05.2014 між публічним акціонерним товариством "АГРАРНИЙ ФОНД" та приватним підприємством "АСКОН" укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого позивач набув права вимоги від відповідача виконання останнім грошових зобов'язань за договором від 19.04.2011 № 125/11. Про відступлення права вимоги відповідача повідомлено листом від 07.05.2014.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 371.966,73 грн.

Відповідач, надав до суду письмові пояснення в яких зазначив наступне. Законом України "Про державну підтримку сільського господарства України" встановлено, що утримання Аграрного фонду здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в межах кошторису, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Положенням про аграрний фонд, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2005 № 543 передбачено, що Аграрний фонд утримується за рахунок коштів державного бюджету в межах кошторису, затвердженого Міністром аграрної політики та продовольства. Таким чином у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування відповідач не має можливості здійснити оплату заборгованості за надані послуги за договором складського зберігання зерна від 19.04.2011 № 125/11 в розмірі 371.966,73 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2014 прийнято позов публічного акціонерного товариства "АГРАРНИЙ ФОНД" до розгляду та порушено провадження у справі № 910/24927/14. Розгляд справи призначено на 08.12.2014.

В судовому засіданні 08.12.2014 оголошено перерву до 12.01.2015.

В судовому засіданні 12.01.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між приватним підприємством "АСКОН" (далі - зерновий склад) та державною спеціалізованою бюджетною установою АГРАРНИЙ ФОНД (далі - поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна від 19.04.2011 № 125/11 (далі - Договір).

З предмету Договору вбачається, що Згідно з п.1.1 договору поклажодавець зобов'язується передати на зберігання зерновому складу зерно пшениці (об'єктів державного цінового регулювання), якість яких відповідає діючим ДСТУ (далі - зерно), за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а зерновий склад зобов'язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором

Відповідно до п. 3.1.5 договору зерновий склад зобов'язаний видати складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після прийняття його на зберігання.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що строк зберігання зерна - до пред'явлення вимоги поклажодавцем.

Відповідно до п. 4.4 договору поклажодавець відшкодовує витрати із зберігання зерна з моменту передачі зерна поклажодавця на зберігання зерновому складу на підставі актів виконаних робіт та розрахунку обсягів коштів зберігання зерна, як об'єкту державного цінового регулювання.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Оскільки виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами зі складського зберігання, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 66 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 957 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Так, на виконання зобов'язань за Договором та на його умовах, в період з 01.06.2013 по 30.04.2014 на зерновому складі знаходилось 3.106,30 тонн зерна пшениці 3 класу. Наведена фактична обставина підтверджується актами виконаних робіт, які підписані уповноваженими особами сторін та скріплені відбитками їх печаток (засвідчені копії вказаних актів наявні в матеріалах справи).

В подальшому, 07.05.2014 між приватним підприємством "АСКОН", як первісним кредитором, та публічним акціонерним товариством "АГРАРНИЙ ФОНД", як новим кредитором, (далі - позивач) укладено договір відступлення права вимоги (далі - Договір відступлення права вимоги), у відповідності до п. 1.1 якого первісний кредитор відступає, а позивач набуває право вимоги, належне первісному кредиторові на підставі договору складського зберігання зерна від 19.04.2011 № 125/11, укладеного між приватним підприємством "АСКОН" та державною спеціалізованою бюджетною установою АГРАРНИЙ ФОНД (далі - відповідач).

Згідно п. 1.2 Договору відступлення права вимоги позивач одержує право замість первісного кредитора вимагати від відповідача сплати грошових коштів за договором складського зберігання зерна від 19.04.2011 № 125/11.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

07.05.2014 первісним кредитором надіслано відповідачеві лист від 07.05.2014, яким первісний кредитор повідомив відповідача про відступлення права вимоги позивачеві за Договором, який отриманий відповідачем 12.05.2014 за вх. № 1269.

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті допущення відповідачем порушення зобов'язання за Договором. Відповідачем відшкодування витрат із зберігання зерна станом на момент вирішення даного спору по суті, не здійснено, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 371.966,73 грн та звернення останнього до господарського суду за захистом своїх порушених прав.

Листом від 18.08.2014 № 41-07/1498 відповідач повідомив публічне акціонерне товариство "АГРАРНИЙ ФОНД" про те, що виконає свій грошовий обов'язок за Договором у разі наявності відповідного бюджетного фінансування.

Щодо поданих до суду письмових пояснень відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов'язань щодо оплати поставленої та прийнятої продукції.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту відшкодування відповідачем витрат із зберігання зерна в сумі 371.966,73 грн, сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості за Договором у відповідача перед позивачем в розмірі 371.966,73 грн належним чином доведений, документально підтверджений і визнаний відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з державної спеціалізованої бюджетної установи АГРАРНИЙ ФОНД (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; ідентифікаційний код 33642855, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь публічного акціонерного товариства "АГРАРНИЙ ФОНД" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; ідентифікаційний код 38926880, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) заборгованість в сумі 371.966 (триста сімдесят одна тисяча дев'ятсот шістдесят шість) грн. 73 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 7.439 (сім тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 34 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 січня 2015 року.

Суддя С.В. Балац