ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2015 р. Справа № 914/1894/13

За позовною заявою: Приватного акціонерного товариства акціонерної страхової компанії "Скарбниця", м.Львів

до відповідача: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1

про стягнення 37 748,57 грн. страхового відшкодування

Суддя М.М. Синчук при секретарі О. Гринчишин
За участю представників:
позивача: Коваль Н.Г. - довіреність від 20.02.2013 р.

відповідача: Винницький В. В. - довіреність № 35-вих-3057 від 20.10.14р.,

третьої особи: не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Приватного акціонерного товариства акціонерної страхової компанії "Скарбниця", м.Львів до відповідача: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, м.Львів про стягнення 30 302,02 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 20.05.2013р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 06.06.2013р.

Ухвалою суду від 20.05.2013р. (суддя Станько Л.Л.) порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 06.06.2013р. Ухвалою суду від 06.06.2013р. розгляд справи відкладено на 18.06.2013р.

Ухвалою суду від 18.06.2013р. провадження у справі зупинено та призначено судові автотоварознавчу та транспортно-трасологічну експертизи, проведення яких доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Супровідним листом Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз №3969 від 16.08.2013р. (вх.№1810 від 12.09.2013р.) повернено матеріали справи №914/1894/13 без виконання судових автотоварознавчої та транспортно-трасологічної експертиз, призначених ухвалою суду від 18.06.2013р., через відсутність попередньої оплати за її проведення. Ухвалою суду від 23.09.2013р. провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 03.10.2013р.

03.10.2013 р. представник позивача через канцелярію суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 37 748,57 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 03.10.2013р. (суддя ОСОБА_10) заяву про збільшення розміру позовних вимог від 30.09.2013 р. судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.10.2013р. (суддя ОСОБА_10) провадження у справі зупинено, призначено автотоварознавчу та транспортно-трасологічну експертизу.

Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз супровідним листом №35717 від 02.12.2013р. повернув матеріали справи №914/1894/13 без виконання судових автотоварознавчої та транспортно-трасологічної експертиз, призначених ухвалою суду від 18.06.2013р. Причиною повернення зазначено: непроведення оплати експертизи відповідачем по справі у розмірі 4 406,40 грн.

У зв'язку з закінченням повноважень судді ОСОБА_10 розпорядженням керівника апарату господарського суду Львівської області було призначено повторний автоматизоваий розподіл справи №914/1894/13. Внаслідок чого, суддею у справі призначено Синчука М.М. Інформацію про заміну судді внесено до системи автоматизованого розподілу.

20.01.2014р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про повторне скерування матеріалів справи № 914/1894/13 для проведення автотоварознавчої та транспортно-трасологічної експертизи та витребування у позивача оригіналів наявного в матеріалах справи експертного дослідження та фотографій на цифровому носії, що були зроблені під час експертного огляду 07.04.2011р. судовим експертом, а також зобов'язання експерта ОСОБА_1 надати письмове роз'яснення щодо характеру, розмірів пошкодження бризговика переднього крила та "панелі передньої правої підлоги".

Ухвалою суду від 21.01.14р. справа прийнята до провадження суддею Синчуком М. М., провадження у справі поновлено. До участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1. Розгляд справи призначено на 17.02.2014р.

Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

В судовому засіданні 11.03.2014р. представник відповідача надав пояснення по справі, подав клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 11.03.2014 р. призначено у справі судові автотоварознавчу та транспортно-трасологічну експертизи. Проведення судових автотоварознавчої та транспортно-трасологічної експертиз доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено.

Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз супровідним листом №1096 від 27.11.2014 р. повернув матеріали справи №914/1894/13 надавши висновок комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 1096 від 27.11.2014р.

Ухвалою суду від 08.12.2014р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 15.12.2014р. В судових засіданнях розгляд справи відкладався на 12.01.2015р., 19.01.2015 р. для надання можливості сторонам виконати вимоги ухвали суду від 08.12.2014 р.

В судове засіданні 19.01.2015р. представник позивача з'явився, надав суду додаткові письмові пояснення до позовної заяви, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 37 748,57 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

В судове засіданні 19.01.2015р. представник відповідача з'явився, подав:

- клопотання про виклик судового експерта Львівського НДІСЕ,

- заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівську міську раду;

- клопотання про зупинення провадження у справі №914/1894/13 до вирішення апеляційної скарги ОСОБА_5 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2011 р. у справі №3-3217/11.

За приписами ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (п.3.16 постанови Вищого господарського суду України №18 від 26.11.2012р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Виходячи зі ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що відповідачем не наведено доводів в обґрунтування неможливості вирішення спору по справі №914/1894/13 до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2011 р. у справі №3-3217/11, як не визначено, які саме факти, встановлені в межах останньої, можуть істотно вплинути на вирішення розглядуваної справи, суд в задоволенні клопотання Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зупинення провадження у справі №914/1894/13 відмовляє.

Суд розглянув подані представником відповідача клопотання про залучення третьої особи та виклик судового експерта та відхилив їх як безпідставні та спрямовані на затягнення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

31.01.2011 р. між ПАТ «АСК «Скарбниця» та ОСОБА_6 було укладено Договір страхування транспортних засобів №05/14011/АТ/11. (Том 1, а.с.8-9)

30 березня 2011 року у м. Львові по вул. Полюя, 34 трапилась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю транспортного засобу марки Пежо-407 д.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 Автомобіль марки Пежо-407 д.н. НОМЕР_1, внаслідок наїзду на провалену кришку дощоприймача, отримав технічні пошкодження.

Як убачається з довідки за фактом дорожньо-транспортної пригоди виданої ДАІ ГУМВС України в Львівській області №36/1208ск від 28.04.2011 р. (Том 1, а.с.10), вище зазначене ДТП відбулось внаслідок порушення вимог ДТСУ 3587-97 ОСОБА_5 - начальником відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, яка несе відповідальність за утримання території де трапилась ДТП 30.03.2011 р. за участю транспортного засобу марки Пежо-407 д.н. НОМЕР_1.

Постановою Франківського районного суду м. Львова у справі №3-3217/11 від 29.09.2011 р. (Том 1, а.с.11) адміністративну справу відносно ОСОБА_5 закрито за пропуском строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №0394/11 від 11.04.2011 р., проведеного судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_1, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_2 становить 37 846,39 грн. (Том 1, а.с.12-27)

Згідно Висновку №0394/11 від 11.04.2011 р. експертом ОСОБА_1, ціни на нові запчастини, які були пошкодженні внаслідок ДТП та які, підлягають заміні, були отримані ним із програмного комплексу «AUDATEX», який є джерелом отримання таких відомостей, відповідно до Додатку №8 Методики. Загальна вартість нових запчастин згідно цього Висновку становить - 69 366,00 грн., та матеріальна шкода визначена за формулою:

6 490,00 (вартість ремонтних робіт) + 3 620,06 грн. (вартість матеріалів для ремонту) + 69 366,00 грн. (вартість нових запчастин) * (1-0,60) (коефіцієнт зносу) + 0,00 (втрата товарної вартості) = 37 846,39 грн.

Відповідно до страхового акту №78/к/11 від 18.05.2011 р., позивачем прийнято рішення про виплату страхувальнику - ОСОБА_6 страхового відшкодування у розмірі 37 748,57 грн. (за мінусом безумовної франшизи у розмірі 97,82 грн.) (Том 1, а.с.36,37)

Згідно платіжного доручення №1376 від 19.05.2011 р. позивачем проведено виплату страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 30 302,02 грн. (з суми страхового відшкодування було вирахувано страхову премію по договору страхування у розмірі 7 446,55 грн.) (Том 1, а.с.38,39)

Згідно висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 1096 від 27.11.2014р. проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз у справі №914/1894/13 вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок ДТП 30.03.2011 р., становить 32 682,28 грн. (Том 2, а.с.82-86)

Згідно Висновку експертизи № 1096 від 27.11.2014р., експертом ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ціни на нові запчастини, які пошкодженні внаслідок ДТП та, які підлягають заміні, були взяті із рахунку на попередню оплату замовлення №2629 від 23.10.2013 р., що виписаний ТОВ «Ілта-Львів».

Загальна вартість нових запчастин згідно цього Висновку становить - 56 430,56 грн., та матеріальна шкода визначена за формулою:

6 490,00 (вартість ремонтних робіт) + 3 620,06 грн. (вартість матеріалів для ремонту) + 56 430,56 грн. (вартість нових запчастин) * (1-0,60) (коефіцієнт зносу) + 0,00 (втрата товарної вартості) = 32 682,28 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу 37 748,57 грн. (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 30.09.2013 р.) (Том 1, а.с.110-111)

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.355 ГК України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, Законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 980 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 30 березня 2011 року у м. Львові по вул. Полюя, 34 трапилась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю транспортного засобу марки Пежо-407 д.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 Автомобіль марки Пежо-407 д.н. НОМЕР_1, внаслідок наїзду на провалену кришку дощоприймача, отримав технічні пошкодження.

31.01.2011 р. між ПАТ «АСК «Скарбниця» та ОСОБА_6 було укладено Договір страхування транспортних засобів №05/14011/АТ/11. (Том 1, а.с.8-9)

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996р. до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №0394/11 від 11.04.2011 р., проведеного судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_1, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_2 становить 37 846,39 грн. (Том 1, а.с.12-27)

Згідно висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 1096 від 27.11.2014р. проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз у справі №914/1894/13 вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок ДТП 30.03.2011 р., становить 32 682,28 грн. (Том 2, а.с.82-86)

При проведенні експертного автотоварознавчого дослідження експерт повинен керуватись «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженою Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р. (надалі -Методика).

Додатком №8 до вищезазначеної Методики, визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп'ютерних баз даних з програмним забезпеченням, які слід використовувати під час проведення автотоварознавчого дослідження.

Судом встановлено, що при складанні Висновку №0394/11 від 11.04.2011 р. експертом ОСОБА_1, ціни на нові запчастини, які були пошкодженні внаслідок ДТП та які, підлягають заміні, були отримані ним із програмного комплексу «AUDATEX», який є джерелом отримання таких відомостей, відповідно до Додатку №8 Методики. Загальна вартість нових запчастин згідно цього Висновку становить - 69 366,00 грн., та матеріальна шкода визначена за формулою:

6 490,00 (вартість ремонтних робіт) + 3 620,06 грн. (вартість матеріалів для ремонту) + 69 366,00 грн. (вартість нових запчастин) * (1-0,60) (коефіцієнт зносу) + 0,00 (втрата товарної вартості) = 37 846,39 грн.

Судом встановлено, що при складанні Висновку експертизи № 1096 від 27.11.2014р., експертом ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ціни на нові запчастини, які пошкодженні внаслідок ДТП та, які підлягають заміні, були взяті із рахунку на попередню оплату замовлення №2629 від 23.10.2013 р., що виписаний ТОВ «Ілта-Львів».

Загальна вартість нових запчастин згідно цього Висновку становить - 56 430,56 грн., та матеріальна шкода визначена за формулою:

6 490,00 (вартість ремонтних робіт) + 3 620,06 грн. (вартість матеріалів для ремонту) + 56 430,56 грн. (вартість нових запчастин) * (1-0,60) (коефіцієнт зносу) + 0,00 (втрата товарної вартості) = 32 682,28 грн.

Однак, Додаток №8 Методики містить вичерпний перелік джерел, з яких можна отримувати відповідні відомості, серед яких «рахунку на попередню оплату» не має.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу 37 748,57 грн. (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 30.09.2013 р.) (Том 1, а.с.110-111)

Згідно з ч.18 ст.9 Закону України "Про страхування" франшизою є частина збитків, що не відшкодується страховиком згідно з договором страхування. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (п.12.1 ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до страхового акту №78/к/11 від 18.05.2011 р., позивачем прийнято рішення про виплату страхувальнику - ОСОБА_6 страхового відшкодування у розмірі 37 748,57 грн. (за мінусом безумовної франшизи у розмірі 97,82 грн.) (Том 1, а.с.36,37)

Згідно платіжного доручення №1376 від 19.05.2011 р. позивачем проведено виплату страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 30 302,02 грн. (з суми страхового відшкодування було вирахувано страхову премію по договору страхування у розмірі 7 446,55 грн.) (Том 1, а.с.38,39)

Згідно вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено судом, як убачається з довідки за фактом дорожньо-транспортної пригоди виданої ДАІ ГУМВС України в Львівській області №36/1208ск від 28.04.2011 р. (Том 1, а.с.10), вище зазначене ДТП відбулось внаслідок порушення вимог ДТСУ 3587-97 ОСОБА_5 - начальником відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, яка несе відповідальність за утримання території де трапилась ДТП 30.03.2011 р. за участю транспортного засобу марки Пежо-407 д.н. НОМЕР_1.

Згідно п.п. 1, 4 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Згідно п. 2 ст. 7 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

- розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;

- компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів;

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

- забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Згідно ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода або несвоєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою людини, яка перебуває у невідкладному стані сталася з їх вини.

Статтею 53 Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно «Правил благоустрою і утримання території м. Львова», затверджених ухвалою Львівської міської ради №816 від 26.10.2000 року (чинні на час ДТП), до об'єктів міського благоустрою належать: Вулично-дорожня мережа (земляне полотно і проїзна частина вулиць, доріг, майданів, внутрішньо-квартальних та інших проїздів, тротуари, пішохідні і велосипедні доріжки, вуличні автомобільні стоянки, водостічні та дренажні системи, підземні переходи, труби і малі мости, які не є окремими інвентарними об'єктами і знаходяться на балансі вулиці або дороги, технічні засоби організації дорожнього руху, у тому числі автоматизовані системи керування рухом). Роботи з ремонту та утримання об'єктів міського благоустрою поділяються на такі види: капітальний, середній та поточний ремонти і утримання. Середньому ремонту підлягають тільки вулично-дорожня мережа та штучні споруди. До середнього ремонту відносяться роботи, пов'язані з періодичним відновленням шару зносу дорожнього покриття, забезпеченням достатньої його жорсткості та рівності, поліпшенням експлуатаційних якостей елементів вуличко-дорожньої мережі та штучних споруд. При необхідності середній ремонт може містити в собі ліквідацію усіх дрібних пошкоджень покриття проїзної частини вулично-дорожньої мережі та штучних споруд.

Відповідно до п. 2.1.6. Правил благоустрою, порушенням правил благоустрою міста Львова є незадовільне забезпечення технічної справності доріг, вулиць, площ, тротуарів, пішохідних доріжок, мостів, шляхопроводів, підземних пішохідних переходів.

Відповідно до п. 1.1. «Положення про Франківську районну адміністрацію виконавчого комітету ЛМР», Франківська районна адміністрація Львівської міської ради (надалі - районна адміністрація) є виконавчим органом Львівської міської ради і діє відповідно до ухвали міської ради від 06.07.2006 № 94 "Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання" (зі змінами) згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.4. цього Положення Відділ комунального господарства є структурним підрозділом районної адміністрації.

Згідно ДСТУ-97 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану, автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Положеннями ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування у визначеному розмірі, за договором страхування, позивач в силу положень ст.ст. 993, 1191 ЦК України набув право регресного позову до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, оскільки ДТП мала місце внаслідок невиконання посадовою особою відповідача ОСОБА_5 - начальником відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради своїх службових обов'язків.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування, в розмірі 37 748,57 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 34, 34, 44, 49, 57, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (адреса: 79044, місто Львів, вул. Чупринки, 85; ідентифікаційний код 04056121) на користь Приватного акціонерного товариства акціонерної страхової компанії "Скарбниця" (адреса: місто Львів, вул. Саксаганського, б. 5, 79005; ідентифікаційний код 13809430) 37 748,57 грн. страхового відшкодування, 1 720,50 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.01.2015 р.

Суддя Синчук М.М.