РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 910/24854/14 12.01.15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 145 758,16 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: Штифурко Ю.І. - представник за дов.;

від відповідача: Дороніна О.М. - представник за дов.

У судовому засіданні 12.01.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" до Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про стягнення 145 758,16 грн. штрафних санкцій на підставі Договору поставки № від 21.10.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2014 порушено провадження у справі №910/24854/14, розгляд справи призначений на 03.12.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2014 в порядку статті 77 ГПК України розгляд справи відкладений на 17.12.2014.

В судовому засіданні 17.12.2014, в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 12.01.2015.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що оплата перед позивачем здійснена в повному обсязі. При цьому, відповідач зазначив, що здійснення оплат за поставлений товар з деякими відхиленнями від положень п. 4.1 Договору, було спричинено не належним виконанням саме позивачем умов спірного договору. Так, відповідач вказує на недопоставку позивачем товару, що підтверджується рахунками-фактурами, згідно яких кількість труб сталевих поставлених постачальником не відповідає кількості визначеної в рознарядці.

Тому, у зв'язку з невиконанням позивачем наданої відповідачем рознарядки від 11.02.2014 та умов договору, відповідачем було призупинено оплату поставленого товару, в силу зустрічного характеру зобов'язань позивача та відповідача за вказаним договором.

В судовому засіданні 12.01.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

21.10.2013 між відповідачем (покупець за договором) та позивачем (постачальник за договором) укладений договір № про закупівлю товарів (далі -Договір), за умовами якого, постачальник зобов'язується передати у 2013-2014 роках у власність покупця товар - труби та труби зварні, круглого поперечного перерізу, зовнішнього діаметра більше ніж 406,4 мм зі сталі, зазначений у специфікації, яка наведена в додатку 1 до договору, а покупець - прийняти і оплатити товар.

Загальна сума договору становить 15 453 672,52 грн., в тому числі ПДВ - 2 575 612,09 грн.

Ціна за одиницю товару, з урахуванням у мов поставки, зазначена в специфікації, яка наведена в додатку 1 до договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, покупець оплачує постачальнику товар за фактом поставки протягом 45-ти календарних днів.

Строк поставки товару: постачальник зобов'язується передати узгоджену сторонами партію товару відокремленим підрозділам покупця в зазначені в рознарядці покупця місця поставки з дати підписання цього договору протягом 1-го року, але в строки не пізніше 90 календарних днів з моменту отримання рознарядки (п. 5.1).

Умови поставки: DDP "Поставка зі сплатою мита".

Відповідно до розділу 6 Договору, покупець зобов'язаний надати рознарядки на поставку товару постачальнику в письмовій формі, оплатити товар своєчасно та в повному обсязі згідно умов Договору.

Згідно п. 10.1 Договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з 25.11.2013 по 14.12.2013 відповідачу здійснено поставку продукції на загальну суму 13 721 958,26 грн. Станом на 26.02.2014 покупець здійснив оплату в повному обсязі на суму 13 721 958,26 грн., але з простроченням строків встановлених у договорі.

Враховуючи, що зобов'язання з оплати поставленого товару відповідач здійснив з порушенням строків, позивач заявив до стягнення 3 % річних - 47 372,41 грн. та інфляційні втрати - 98 385,75 грн.

Відповідач, в свою чергу заперечив проти позову з тих підстав, що прострочення оплати за поставлений товару відбулось у зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов'язань з виконання рознарядки.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно додатку 3 до Договору "Умови поставки товару", відвантаження товару здійснюється партіями в межах специфікації на підставі наданих покупцем рознарядок, зазначених в п. 5.2 розділу 5 цього Договору.

Покупець надає постачальнику рознарядки в письмовій формі. Якщо постачальник протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання рознарядки не надав покупцю в письмовій формі мотивовану відмову від прийняття рознарядки або заперечення по окремих її умовах, вважається, що рознарядка узгоджена сторонами і постачальник прийняв її до виконання.

Постачальник зобов'язується передати партію товару відокремленим підрозділам покупця в зазначені в рознарядці покупця місяця поставки, найменуванні (номенклатурі, асортименту) та кількості товарів, в строки, зазначені в п. 5.1 цього Договору.

Покупець сплачує постачальнику вартість фактично отриманого товару.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару покупцю в місці поставки. Датою поставки вважається дата: у разі перевезення товару до місця поставки автомобільним транспортом - дата відмітки в товаротранспортній накладній про прийняття товару відокремленим підрозділом покупця; у разі перевезення товару до місця поставки залізничним транспортом - дата календарного штемпеля станції призначення в залізничній накладній про оформлення видачі вантажу покупцю.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару: поставка від 25.11.2013 на суму 1 966 927,20 грн. оплата до 09.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 47.

поставка від 26.11.2013 на суму 1 875 484,80 грн. оплата до 10.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 46.

поставка від 26.11.2013 на суму 345 122,40 грн. оплата до 10.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 46.

поставка від 26.11.2013 на суму 1 879 516,80 грн. оплата до 10.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 46.

поставка від 26.11.2013 на суму 1 912 075,20 грн. оплата до 10.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 46.

поставка від 10.12.2013 на суму 1 213 831,34 грн. оплата до 24.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 32.

поставка від 11.12.2013 на суму 735 685,32 грн. оплата до 27.01.2014 включно (25.01.2014 субота, вихідний день, а тому відбулось перенесення останнього дня сплати на перший робочий день відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України), сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 29.

поставка від 13.12.2013 на суму 363 781,93 грн. оплата до 27.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 29.

поставка від 14.12.2013 на суму 497 183,57 грн. оплата до 28.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 28.

поставка від 14.12.2013 на суму 1 971 456,90 грн. оплата до 28.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 28.

поставка від 14.12.2013 на суму 960 892,80 грн. оплата до 28.01.2014 включно, сплачено 26.02.2014. Кількість днів прострочки - 28.

Відповідач перерахував позивачу грошові кошти у сумі 13 721 958,26 грн. 26.02.2014, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Враховуючи прострочення оплати зі сторони відповідача, позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 47 372,41 грн. 3% річних та 98 385,75 грн. інфляційних втрат.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд не погоджується з визначеним позивачем періодами прострочення, а саме з враховуючи:

- грошові кошти відповідач мав перерахувати позивачу протягом 45 календарних днів за фактом поставки, тобто починаючи з наступного дня отримання товару протягом 45 календарних днів. При цьому, не враховано, що положення ч. 5 ст. 254 ЦК України;

- прострочення сплати закінчилось 25.02.2014, тому що 26.02.2014 відповідач повністю погасив борг (у пункті 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені).

За розрахунком суду стягненню підлягає 3 % річних у розмірі 44 035,13 грн. та інфляційні втрати - 98 385,75 грн.

Твердження відповідача про прострочення ним сплати коштів у зв'язку з невиконанням позивачем не виконано наданої відповідачем рознарядки від 11.02.2014 №1030/13-008, судом визнані безпідставними враховуючи, що умовами договору передбачений обов'язок відповідача оплатити товар своєчасно та в повному обсязі згідно умов Договору. Крім того, як судом встановлено, обов'язок з оплати товару відповідача настав ще у січні 2014 року, а рознарядка відповідача від 11.02.2014.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевськогор, 1-а, код 33668606) 3 % річних - 44 035,13 грн. (сорок чотири тисячі тридцять п'ять гривень 13 коп.), інфляційні - 98 385,75 грн. (дев'яносто вісім тисяч триста вісімдесят п'ять гривень 75 коп.) та 2 848,41 грн. (дві тисячі вісімсот сорок вісім гривень 41 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 16.01.2015.

Суддя М.Є. Літвінова