ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2015 р. Справа № 911/3421/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СН- Фарма"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Альба Україна"

про стягнення 191105,16грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "СН - Фарма" (далі - ТОВ "СН - Фарма") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" (далі - ПрАТ "Альба Україна") про стягнення 191105,16грн основної заборгованості за поставлений товар.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі - продажу № 78/11 від 04.01.2011 в частині оплати поставленого позивачем товару у встановлений договором строк (а.с.3-7).

Відповідач у справі - ПрАТ "Альба Україна" письмового відзиву по суті заявлених вимог не надало.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.09.2014, відповідно до ч. 1 ст.79 ГПК України, провадження у даній справі зупинялось до закінчення строку звернення з заявами про визнання грошових вимог до ПрАТ "Альба Україна" або винесення ухвали господарським судом за результатами розгляду заяви позивача про визнання його грошових вимог до відповідача у справі про банкрутство.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2014 у справі №911/3268/14 про банкрутство ПрАТ "Альба Україна" постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2014 та ухвалу господарського суду Київської області від 20.08.2014 скасовано, а провадження у відповідній справі припинено.

У звязку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, провадження у справі поновлено 12.01.2015 (а.с.91-92).

Розгляд справи здійснювався без повноважних представників позивача та відповідача, за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву, за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України з наступних пістав:

- копія ухвали від 12.01.2015 господарського суду Київської області від 12.01.2015 про поновлення провадження у даній справі направлена позивачу за адресою, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців станом на 23.01.2015 (а.с.94-95), що підтверджується відміткою на зворотному боці ухвали (а.с.91-92, зворот);

- копія ухвали господарського суду Київської області від 12.01.2015 про поновлення провадження у даній справі, отримана відповідачем 14.01.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 689 (а.с.93);

- клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило;

- строк розгляду спору у даній справі майже закінчився, що не надає можливості відкласти розгляд справи;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2011 між ТОВ "СН - Фарма" (далі - продавець) та ПрАТ «Альба Україна» (далі - покупець) укладено договір №78/11 купівлі-продажу (а.с.25-25, зворот, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, покупець зобов'язується передавати лікарські засоби та вироби медичного призначення (у подальшому - товар) у власність покупця, а покупець - приймати та оплачувати їх на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, продавець передає покупцю товар в асортименті, кількості та по цінам, які зазначені у видаткових накладних, які є невід'ємними частинами договору; відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється товарними партіями, які формуються продавцем на підставі узгодженої з покупцем факсограмою заявки (у вигляді специфікації), у якій зазначається асортимент, кількість, ціна, місце та строк передачі товару, умови платежу (п. 3.2 договору).

Пунктом 3.5 договору встановлено, що поставка товару продавцем здійснюється протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту узгодження заявки чи на інших умовах, які зазначені в узгодженій заявці.

Як визначено п. 3.6 договору, доказом передачі товару у власність покупця є підписані уповноваженими представниками сторін видаткові накладні, оформлені належним чином.

Відповідно до п. 4.1 договору ціни на товар визначаються за згодою сторін (п. 4.2 договору) та зазначаються у видатковій накладній на кожну товарну партію і розуміються на умовах DDU м. Бориспіль; загальна ціна договору складає суму усіх поставок, що здійснені на умовах цього договору.

Згідно п. 4.2 договору ціна на товарну партію фіксується в момент отримання покупцем від продавця узгодженої заявки і не може бути змінена у бік збільшення; право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних (п.6.3 договору).

За умовами договору, продавець проводить оплату поставленого товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п. 5.1).

Пунктом 11.6 договору визначено, що він вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2011 року. При цьому, вказаним пунктом договору визначено, що, у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 1 місяць до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на наступний і кожний наступний календарний рік.

Додатковою угодою сторонами продовжено термін дії договору з 31.12.2012 по 31.12.2013 (а.с.27).

Як встановлено під час розгляду даної справи, на виконання умов відповідного договору, позивачем у період з 03.12.2013 по 25.03.2014 передано відповідачу товар на суму 242 441,47грн, що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання матеріальних цінностей (а.с.29-42).

Частина поставленого товару оплачена відповідачем, а частина товару повернута позивачу, що підтверджується платіжними дорученнями та накладними на повернення товару (а.с.83-87).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував, що товар, поставлений за цими накладними у відповідний період оплачений відповідачем лише частково; заборгованість становить 191 105,16грн.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов'язку щодо оплати переданого товару.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як визначено умовами договору (п. 5.2), оплата поставленого товару проводиться на таких умовах: покупець сплачує за проданий товар на умовах відстрочення платежу 45 календарних днів з дати надання звіту про продаж товару (п. 11.2 договору).

При цьому, в силу п. 5.4 договору продавець погоджується, що покупець проводить оплати виключно два дні у тиждень, а саме у вівторок та четвер (далі - платіжні дні); у разі, коли день оплати кожної товарної партії, зазначений у п. 5.2 даного договору, припадає не на платіжний день, покупець зобов'язується провести оплату в наступний за ним платіжний день; продавець погоджується не застосовувати до покупця штрафні санкції, передбачені п.10.2 у разі, коли день оплати кожної товарної партії, зазначений у п. 5.2 даного договору, припадає не на платіжний день.

Як вбачається з п.11.2 договору, обов'язок по наданню до 5-го числа кожного місяця наступного за звітним звіту про продаж покладається на відповідача.

Між тим, аналіз п.5.2 договору надає підстави вважати, що сторонами договору настання у відповідача (покупця) обов'язку оплатити поставлений товар обумовлено певною обставиною - продажем відповідного товару, на підтвердження чого надається звіт. Так, за умовами договору відповідач зобов'язаний оплатити товар протягом певного строку з дня настання такої обставини - подання звіту.

Так, в силу ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

При цьому, договір, за змістом ч.2 ст.202 ЦК України, є двостороннім (багатостороннім) правочином.

Згідно ч.2 ст.212 ЦК України, якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав позивачу належним чином складених звітів про продаж у строк, встановлений п.11.2 договору, що є його обов'язком, що ним в установленому порядку не спростовано, відповідна обставина є такою, що настала.

12.06.2014 за вих. № 122 позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 191 105,16грн. (а.с.44-47), отримання якої підтверджується повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення відповідачу 17.06.2014 (а.с.48).

У відповідному листі позивач просив оплатити товар, доказів здійснення чого відповідачем під час розгляду справи не надано. Окрім того, в силу п.11.7 відповідного договору, відповідач мав право у будь-який час повернути товар, який позивач зобов'язаний прийняти, разом з тим, доказів повернення товару, право власності на який перейшло за умовами договору (п.6.3) до відповідача з моменту підписання відповідних видаткових накладних, відповідач під час розгляду справи не надав.

Крім того, між позивачем та відповідачем підписано акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого відповідач підтвердив заборгованість перед позивачем у сумі 191 105,16грн (а.с.28).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідачем під час розгляду справи не подано суду доказів оплати або повернення поставленого йому позивачем товару.

Отже, відповідач, враховуючи часткове не здійснення оплати товару, є таким, що порушив зобов'язання.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 191 105,16грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у розмірі 3822,10грн.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення; повне рішення складено 23.01.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СН-Фарма" 191 105,16грн заборгованості, а також 3822,10грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ейвазова А.Р.