ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.01.15р. Справа № 904/105/15

Суддя Турчин С.О. , розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДЕМІТЕКС", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ровниця", м. Дніпропетровськ

про визнання кредитором

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДЕМІТЕКС" звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ровниця" про:

- визнання ПАТ "ДЕМІТЕКС" кредитором ТОВ "Ровниця" в ліквідаційній процедурі ТОВ "Ровниця" на суму кредиторських вимог в сумі 1 735 354,79грн.;

- зобов'язати голову ліквідаційної комісії ТОВ "Ровниця" включити ПАТ "ДЕМІТЕКС" в список кредиторів і письмово повідомити ПАТ "ДЕМІТЕКС" про визнання кредитором.

Розглянувши позовні матеріали господарський суд дійшов до висновку про повернення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не додано доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Розділом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" регулюється питання щодо сплати судового збору, відповідно до якого сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Даною Постановою передбачено, що вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (абз. 1 п. 2.11 Постанови).

При зверненні до суду з позовом, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, однак згідно платіжного доручення №62 від 12.12.2014року судовий збір сплачено лише у розмірі 1 218,00грн., тобто як за одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у відповідному розмірі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають із слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Позивачем в якості додатків до позовної заяви надані документи, які частково не засвідчені належним чином як копії.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Так, позивачем при поданні позовної заяви не надано належних доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини

Також, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, у тому числі, ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності.

У позовній заяві позивачем не зазначено ідентифікаційні коди сторін.

Відповідно до п.3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Також суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 36., п.2 ч.2 ст. 54, п.3., п.4 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 21 аркуші, в тому числі оригінал платіжного доручення №62 від 12.12.2014р. та конверт.

Суддя С.О. Турчин