ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 р. Справа №917/2695/14

За позовом публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м.Київ, 04053, в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", вул.Фрунзе, 173, м. Полтава, 36008

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Техінпром", вул. Ковпака, 21, м. Полтава, 36007

про стягнення грошових коштів у розмірі 104 140,39 грн.

Суддя Киричук О. А.

Представники:

від позивача: Перець Б. О., дов. № 2-50д від 25.12.2014 р.,

від відповідача: Устименко М. Д., дов. б/н б/д.

Розглядається позовна заява про стягнення суми зайвих виплат за надані послуги по договору надання послуг з технічного обслуговування і ремонту кранів та клапанів (послуг з ремонту запірної арматури) від 01.10. 2012 р. в розмірі 104 140,39 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на результати ревізійної перевірки фінансово-господарської діяльності апарату управління ПАТ "Укргазвидобування" (в тому числі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування") , згідно якої встановлено факт проведення зайвих виплат коштів внаслідок завищення вартості виконаних робіт відповідачем.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву (з додатками) (вх. № 658 від 21.01.15 р.), відповідно до якого він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що співставлення планової та фактичної матеріальної складової калькуляцій головним державним інспектором Держфінінспекції в Полтавській області Дідик Ж. І. були безпідставні, оскільки ціна договору формується згідно планових калькуляцій на фактично надані послуги і не ставиться в залежність від матеріальної складової цих калькуляцій.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

01.10.2012 року між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техінпром" (далі - відповідач, виконавець) було укладено договір надання послуг з технічного обслуговування і ремонту кранів та клапанів (послуг з ремонту запірної арматури) №1176/12 (далі-договір).

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 р. № 360-р та Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.07.2012 р. №529 - прийнято рішення щодо припинення діяльності Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" шляхом її реорганізації - перетворення у Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування". Таким чином ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління" (далі - позивач, замовник) є правонаступником всіх прав та обов'язків ДК "Укргазвидобування" ПАТ НАК "Нафтогаз України" в особі ГПУ "Полтавагазвидобування".

Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець зобов'язується у 2012 - 2013 р. надати послуги з ремонту запірної арматури, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з п. 3.1 договору, ціна договору визначається в національній валюті України та включає ПДВ. ціна договору формується згідно калькуляцій на фактично надані послуги з використанням необхідних запасних частин і матеріалів на підставі дефектних актів, та становить 2 414 985,00 грн.

Роботи за вказаним договором були виконані, про що складено відповідні акти, а саме: акт № 1 від 26.12.32012 р. на суму 664 023,00 грн., акт № 2 від 28.03.2013 р. на суму 716 814,00 грн., акт № 3 від 26.04.2013 р. на суму 505 584,00 грн., акт № 4 від 28.05.2013 р. на суму 97 626,00 грн., акт № 5 від 29.05.2013 р. на суму 2 373 225,00 грн. Акти підписані та скріплені печатками сторін.

Як зазначає позивач, свої обов'язки відповідно до Розділу 4 договору він виконав повністю та у встановлений строк.

Таким чином, позивач та відповідач відповідно до умов договорів у повному обсязі виконали свої зобов'язання. Претензій щодо неналежного виконання своїх зобов'язань за договорами сторони один до одного не мали.

Звертаючись з позовом до суду про стягнення з відповідача суми завищеної вартості виконаних робіт у розмірі 104 140,39 грн., позивач посилається на ті обставини, що Співробітниками Державної фінансової інспекції в Полтавській області було проведено ревізію фінансово - господарської діяльності апарату управління Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування" за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2014 р., в ході якої також охоплено контролем діяльність філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування". За результатами даної ревізії був складений акт № 05-21/131 від 12.09.2014 р., відповідно до якого були виявлені порушення, а саме: проведено виплату зайвих бюджетних коштів внаслідок завищення обсягів виконаних ремонтних робіт ТОВ "Техінпром" на загальну суму 104 140,39 грн.

Як зазначає позивач, пунктом 15 листа Державної фінансової інспекції України вих. №05-14/1482 від 21.10.2014 р., Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" було зобов'язано з ТОВ Фірма "Техінпром" на рахунок Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" кошти в сумі 104 140,39 грн., які сплачені внаслідок завищення вартості ремонтних робіт. У разі відмови добровільної сплати, вказане питання вирішити у судовому порядку шляхом подання позову до ТОВ Фірма "Техінпром".

На виконання вищезазначеного листа, позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу (вих. № юр-8957 від 18.12.2014 р.) щодо відшкодування Газопромисловому управлінню "Полтавагазвидобування" завданих збитків.

Згідно пояснень позивача, дане порушення допущено внаслідок дій (бездіяльності) посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Техінпром", тому відповідачем було завдано Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 104 140,39 грн.

При вирішенні спору по суті, суд приймає до уваги наступне.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до приписів частини 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Відповідно до частин першої та третьої статті 632 Цивільного Кодексу ціна в договорі, встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до положень ч.1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем - замовником не заявлялись будь-які претензії щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем - виконавцем умов договорів про надання послуг. Недоліки з приводу наданих відповідачем послуг, вартості наданих послуг, позивач не заявляв. Отже сторонами належним чином виконано усі зобов'язання за договорами, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт, які підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення коштів, позивач посилається на Акт №05-21/131 від 12.09.2014 р. Державної фінансової інспекції України та лист вих. №05-14/1482 від 21.10.2014 р. Державної фінансової інспекції України не наводячи, при цьому, доказів порушення відповідачем його зобов'язань за договором та неможливості виявлення порушень, які зазначені у вказаному акті.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Вказана норма кореспондується з абз. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, яка визначає збитки, як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається не одержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Отже, позивач повинен довести протиправність дій відповідача, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суду не надано доказів, які б свідчили про виникнення у відповідача відповідного обов'язку по сплаті коштів, заявлених до стягнення.

З огляду на зазначені у позовній заяві обставини та надані докази, суд не вбачає підстав для стягнення 104 140,39 грн.

За даних обставин, заявлений позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено ______________

Суддя О. А. Киричук