РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25934/14 15.01.15
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНІ ІННОВАЦІЇ"

до компанії "Бан 2000 ГмбХ"

про стягнення 405 858,37 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Давидюк І.А.(дов. від 20.11.2014)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору поставки від 21.11.2011 у розмірі 405 858,37 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.11.2014 порушено провадження у справі №910/25934/14 та призначено до розгляду на 23.12.2014.

Представник відповідача в судове засідання 23.12.2014 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 23.12.2014 прибули представники позивача та дали пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 15.01.2015.

Представник позивача з'явився в судове засідання 15.01.2015, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання 15.01.2015 не з'явилися, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомлені.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, адреса підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2011 між товариством з обмеженою відповідальністю «Національні інновації» (далі - постачальник/позивач) та компанією «БАН 2000 ГмбХ» в особі її Представництва в Україні (далі - замовник/відповідач) був укладений договір поставки обладнання і матеріалів № 21/11-11 (далі - Договір).

У відповідності до п. 1.1 Договору Постачальник взяв на себе зобов'язання поставити і передати у власність Замовника обладнання та матеріали, номенклатура, кількість, комплектність та ціна, яких визначено в Специфікації «Обладнання і матеріали» (далі - Специфікація), а Замовник зобов'язався прийняти та оплатити обладнання і матеріали на умовах даного Договору. Відповідно до Специфікації, яка є додатком №1 до Договору та становить невід'ємну частиною Договору, Постачальник зобов'язався передати у власність Замовника за плату обладнання і матеріали на загальну вартість 3 208 254 грн. 48 коп., включаючи податок на додану вартість у сумі 534 709 грн. 08 коп.

Постачальник, відповідно до умов Договору, виконав свої зобов'язання в повному обсязі, поставив та передав у власність Замовника обладнання і матеріали на загальну суму 3 208 260 грн. 62 коп. (три мільйони двісті вісім тисяч двісті шістдесят гривень 62 копійки). Доказом виконання Постачальником взятих на себе зобов'язань щодо поставки обладнання і матеріалів у кількості та належній якості, що складає предмет Договору, є підписані сторонами акти приймання-передачі обладнання, а саме:

Акт приймання-передачі обладнання від 23 березня 2012 року (Додаток №2 до Договору) на суму 1 642 568,40 грн. (копія Акту в матеріалах справи);

Акт приймання-передачі обладнання від 27 березня 2012 року (Додаток №3 до Договору) на суму 735 928,90 грн. (копія Акту в матеріалах справи);

Акт приймання-передачі обладнання від 27 березня 2012 року (Додаток №4 до Договору) на суму 645 930,62 грн. (копія Акту в матеріалах справи);

Акт приймання-передачі обладнання від 29 березня 2012 року (Додаток №5 до Договору) на суму 65 552,40 грн. (копія Акту в матеріалах справи);

Акт приймання-передачі обладнання від 3 травня 2012 року (Додаток №6 до Договору) на суму 118 280,30 грн. (копія Акту в матеріалах справи).

В свою чергу, Замовник, у відповідності до п.2.5 Договору, зобов'язаний був оплатити Постачальнику вартість поставленого обладнання і матеріалів за наступною схемою:

- на протязі 5 (п'яти) банківських днів, з моменту підписання Договору Замовник перераховує Постачальнику аванс на закупівлю обладнання та матеріалів в розмірі 962 476,34 грн. (30% вартості обладнання і матеріалів, яка приведена у Специфікації);

- після отримання Замовником обладнання і матеріалів в повному обсязі на свій склад і підписання Акта приймання-передачі, Замовник протягом 5 (п'яти) банківських днів оплачує в розмірі 1 924 952,69 грн. (60% вартості обладнання і матеріалів, яка приведена у Специфікації);

- решту 10% вартості обладнання і матеріалів, яка приведена у Специфікації оплачуються протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів, після передачі BAN 2000 GmbH представникам ДП «Украерорух» повністю виконаного обсягу робіт по створенню АДВ «Жуляни», але в строк не більш ніж 60 календарних днів після дати передачі обладнання і матеріалів Замовнику та підписання Акта приймання-передачі.

Як вбачається з викладеного, останній Акт прийому-передачі обладнання, яким підтверджується повне виконання зобов'язань Постачальника з поставки обладнання та матеріалів. Сторонами було підписано 03.05.2012. Таким чином, останнім днем строку виконання Замовником зобов'язань з оплати 100% вартості поставленого обладнання є 60-й календарний день після підписання вищевказаного Акту, а саме - 2 липня 2012 р. Відповідно, 03.07.2012 є першим днем прострочення Замовником виконання своїх грошових зобов'язань.

В дійсності ж, у рамках виконання Договору Замовником було здійснено наступні платежі:

авансовий платіж:

- 04.01.2012 на суму 800 000,00 грн. (копія виписки від 04.01.2012 в матеріалах справи);

- 27.03.2012 на суму 162 476,34 грн. (копія виписки від 27.03.2012 в матеріалах справи);

оплату по факту поставки:

01.06.2012 на суму 500 000,00 грн. (копія виписки від 01.06.2012 в матеріалах справи);

10.07.2012 на суму 700 000,00 грн. (копія виписки від 10.07.2012 в матеріалах справи);

23.07.2012 на суму 350 000,00 грн. (копія виписки від 23.07.2012 в матеріалах справи);

17.08.2012 на суму 224 952,69 грн. (копія виписки від 17.08.2012 в матеріалах справи);

19.08.2012 на суму 150 000,00 грн. (копія виписки від 19.07.2012 в матеріалах справи);

а усього на суму 2 537 429,03 грн. (два мільйони п'ятсот тридцять сім тисяч чотириста двадцять дев'ять гривень 03 копійки).

Як вбачається з викладеного, в порушення п. 2.5. Договору, Відповідач допустив прострочення грошових зобов'язань, та не у повному обсязі розрахувався за поставлене обладнання і матеріали з Позивачем.

На момент розгляду справи заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором за основним зобов'язанням становить 320 831 грн. 59 коп. (3 208 260,62 грн. (загальна вартість поставленого обладнання і матеріалів згідно підписаних сторонами Актів) - 2537429,03 грн. (фактично сплачені Відповідачем кошти) = 320 831 грн. 59 коп.)

З метою позасудового врегулювання спору, Позивач неодноразово звертався до Відповідача з претензіями в усній та письмовій формі про необхідність погашення наявної заборгованості за поставлене обладнання і матеріали, яку необхідно сплатити в найкоротші строки.

Зокрема, позивачем на адресу відповідача 14.12.2012 була надіслана Претензія за № 554/09 відносно сплати суми заборгованості (копія Претензії за № 554/09, а також копія поштового направлення 935 в матеріалах справи), але Відповідачем дана претензія була проігнорована, грошові кошти не сплачено, та письмова відповідь надана не була.

Останній платіж від Відповідача надійшов 19.07.2013, а саме було сплачено частину боргу у розмірі 150 000,00 грн., після чого жодних оплат не проводилося.

Остання інформація від Відповідача надійшла листом від 08.09.2014 за №08/09-5 (копія в матеріалах справи). В даному листі Відповідач визнав наявність заборгованості, проте не надав жодних відомостей щодо строків її погашення.

Отже, судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки та поставкою продукції неналежної якості, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 ЦК України.

Відповідно до ст.688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позовних вимог про стягнення основного боргу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 320 831,59 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 55 683,26 грн. та 3% річних в сумі 29 343,52 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом встановлено, що згідно розрахунку позивача інфляційні збитки становлять 55 683,26 грн., а 3% річних - 29 343,52 грн. Суд вважає даний розрахунок обґрунтованим та задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНІ ІННОВАЦІЇ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з компанії "Бан 2000 ГмбХ" (08170, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Набережна, буд. 33, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНІ ІННОВАЦІЇ" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12, 36593036) основний борг в сумі 320 831 (триста двадцять тисяч вісімсот тридцять одна) грн. 59 коп., інфляційні втрати в розмірі 55 683(п'ятдесят п'ять тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 26 коп., 3% річних в сумі 29 343(двадцять дев'ять тисяч триста сорок три) грн. 52 коп., судовий збір в розмірі 8 117(вісім тисяч сто сімнадцять) грн. 18 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 20.01.2015