ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року Справа № 915/1886/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

представник позивача в судове засідання не з'явився

за участю представника відповідача - Ріпенко В.П. дов. № 1-юр від 02.01.2015 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

До відповідача: Комунального підприємства Первомайської міської ради "Тепло", 55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 1

про: стягнення заборгованості у розмірі 906 045,68 грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з Комунального підприємства Первомайської міської ради "Тепло" заборгованості в сумі 906 045,68 грн. з якої: 664 589,91 грн. - основного боргу, 67 257,09грн. - пені, 88 523,23 грн. - інфляційних втрат, 35 206,27 грн. - 3% річних, 50 469,18 грн. - 7% штрафу.

Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву позовні вимоги визначає частково в сумі основної заборгованості 664 589,91 грн. та зазначає, що позивачем з порушенням вимог Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 року та Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року (із змінами та доповненнями) нараховані пеня, інфляційні та 3% річних, тому відповідач з нарахуванням штрафних санкцій позивача не погоджується. Відповідач у наданому відзиві вказує що позивачем безпідставно нараховані 7% штрафу за листопад 2012 року, оскільки прострочення платежу тривало лише 26 днів. Також, відповідач у наданому відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені до 5 300,00 грн. посилаючись на складний фінансовий стан підприємства, вказує що фінансово - господарська діяльність підприємства є збитковою не зважаючи на активну претензійно - позовну роботу, спрямовану на зменшення дебіторської заборгованості.

У відповідності до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 15.01.2015 оголошувалась перерва.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

28.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством Первомайської міської ради "Тепло" було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 12/1027-БО-22 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору). Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п.1.2 Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п. 6.3 Договору, в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим Договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

У п. 11.1 сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 серпня 2012 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Так, на виконання вимог Договору позивач протягом жовтня - грудня 2012 року поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 3 297 534,91 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:

- Акт приймання - передачі природного газу за жовтень 2012 року від

27.11.2012 року на суму 206 398,36 грн. (а.с. 17 );

- Акт приймання - передачі природного газу за листопад 2012 року від

30.11.2012 року на суму 1 270 910, 45 грн. (а.с. 18);

- Акт приймання - передачі природного газу за грудень 2012 року від

31.12.2012 року на суму 1 820 226,10 грн. (а.с. 19 );

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на вказаних актах та засвідчені печаткою підприємства.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач вимоги Договору в повному обсязі не виконав, оплату за поставлений природний газ в строк встановлений у Договорі здійснив частково перерахувавши 2 632 945,00 грн.

Таким чином розмір заборгованості відповідача за поставлений природний газ по Договору становить 664 589,91 грн. (3 297 534,91 грн. - 2 632 945,00 грн.).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 664 589,91 грн. за поставлений природний газ у період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року (включно) є обґрунтованими відповідно до вимог Закону та Договору та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

У відповідності до п. 9.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відповідно до умов договору, відповідач за отриманий природний газ у жовтні 2012 р. повинен був здійснити остаточну оплату до 14.11.2012, у листопаді 2012 року - до 14.12.2012 , у грудні 2012 року - до 14.01.2013.

Відповідач всупереч умовам договору розраховувався за спожитий природний газ не своєчасно тому за неналежне виконання вимог Договору в частині своєчасної оплати вартості отриманого газу позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 67 257,09 грн. за період з 14.11.2012 року по 13.08.2014 року.

Розрахунок пені уточнений судом та з урахуванням вірного визначення кількості днів прострочення, а саме без включення дня фактичної сплати суми заборгованості в період часу за який здійснюється стягнення пені, розмір пені який підлягає задоволенню становить 65 930,59 грн. (абз. 1 п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" ).

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 1 326,50 грн. (67 257,09 грн. - 65 930,59 грн.) задоволенню не підлягають.

Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву просить суд на підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені до 5 300,00 грн., у зв'язку із складним фінансовим станом підприємства.

Право суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, передбачене пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, вказана процесуальна норма застосовується виключно у сукупності з нормами права матеріального, які передбачають можливість зменшення розміру пені, а саме частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. За приписами статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, котрі заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначний період прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони, зокрема вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків тощо. При цьому наявність обставин, що мають істотне значення, при застосуванні зазначених правових норм, вирішується на підставі оцінки судом усіх матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні проти клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені заперечує, вказує на те, що Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" як підприємство державного сектору економіки є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Зазначає що у відповідності до звіту про фінансові результати за 2013 рік підприємство зазнало збитків від звичайної діяльності за звітний період у розмірі 12 521 324 000 ,00 грн.

Оцінивши викладені в заяві відповідача обставини та заперечення викладені позивачем щодо зменшення пені та дослідивши надані ними докази, суд дійшов до висновку, що тяжкий фінансовий стан підприємства відповідача не є тим винятковим випадком, який дає право суду щодо зменшення пені.

За таких обставин, оцінивши майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Позивач згідно наданого до позову розрахунку (а.с. 9-10) на підставі п. 7.2 Договору в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по Договору в частині оплати отриманого природного газу нарахував та просить суд стягнути з відповідача 7% штрафу в розмірі 50 469,18 грн. розмір яких є обґрунтований у відповідності до вимог Договору та підлягає задоволенню.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с. 9 - 10) нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в загальному розмірі 35 206,27 грн. нарахованих по:

- зобов'язанню жовтня 2012 року - 3% річних нараховані за період з

14.11.2012 по 30.11.2012 в розмірі 287,60 грн. та за період з 01.12.2012 року по

27.12.2012 року в розмірі 124,82 грн.;

- зобов'язанню листопада 2012 року - 3% річних нараховані за період з

14.12.2012 по 09.01.2013 в розмірі 1 552,39 грн.;

- зобов'язанню грудня 2012 року - 3% річних нараховані за період з

14.01.2013 по 13.08.2014 в розмірі 33 241,46 грн.

Так, за підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» та з урахуванням вірного визначення кількості днів прострочення, а саме без включення дня фактичної сплати суми заборгованості в період часу за який здійснюється стягнення 3% річних, розмір 3% річних які підлягають задоволенню становить 34940,97 грн. (395,51 грн. + 1 448,21 грн. + 33 097,25 грн.) нарахованих по:

- зобов'язанню жовтня 2012 року - 3% річних нараховані за період з

14.11.2012 по 29.11.2012 в розмірі 270,69 грн. та за період з 30.11.2012 року по

26.12.2012 року в розмірі 124,82 грн. ;

- зобов'язанню листопада 2012 року - 3% річних нараховані за період з

14.12.2012 по 08.01.2013 в розмірі 1 448,21 грн.;

- зобов'язанню грудня 2012 року - 3% річних нараховані за період з

14.01.2013 по 13.08.2014 в розмірі 33 097,25 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 265,30 грн. (35 206,27 грн. - 34 940,97 грн.) задоволенню не підлягають.

Згідно наданого до позовної заяви розрахунку (а.с. 9-10) позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні в загальному розмірі 88 523,23 грн.,

- за грудень 2012 року, які нараховані за зобов'язаннями листопада 2012

року в розмірі 2 541,82 грн. ;

- інфляційні за січень 2013 року та з лютого 2013 року по липень 2014року,

які нараховані за зобов'язаннями грудня в розмірі 85 981,41 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційних в розмірі 88 523,23 грн. суд приходить до висновку, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню оскільки, згідно Роз'яснення Вищого Арбітражного Суду України "Про деякі питання, пов'язані з застосуванням індексу інфляції» № 02-5/223 від 12.05.1999 року (зі змінами та доповненнями) та Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі Верховного Суду України № 62-97Р від 03.04.1997 року, індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути збитки з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми. При здійсненні розрахунку індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат. Отже при стягненні інфляційних за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, якщо термін прострочення становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується, вказана правова позиція також зазначена в Постанові Вищого Господарського Суду України по справі № 29/75-10-1823 від 24.11.2010 року та по справі № 4/54-10-18-18 від 19.01.2011 року.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних за грудень 2012 року, які нараховані за зобов'язаннями листопада 2012 року в розмірі 2 541,82 грн., задоволенню не підлягають, оскільки термін прострочення зобов'язань за листопад 2012 року становить 26 днів (з 14.12.2012 року по 09.01.2013 року), тобто нарахування інфляційних втрат позивач безпідставно здійснює у термін який є меншим ніж місяць, щодо стягнення з відповідача інфляційних за період січень 2013 року та з лютого 2013 року по липень 2014року, які нараховані за зобов'язаннями грудня в розмірі 85 981,41 грн. підлягають частковому задоволенню з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, вірного визначення суми основної заборгованості по Договору (664 589,91грн., а не 668 098,98 грн.) в розмірі 85 548,24 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 2 974,99 грн. (88 523,23 грн. - 85 548,24 грн.) задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача стосовно того, що позивачем безпідставно нараховані 7% штрафу є безпідставним та відхиляється судом.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 77, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства Первомайської міської ради "Тепло" (55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 1, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) основної заборгованості в сумі 664 589,91 грн., пені в розмірі 65 930,59 грн., 3% річних в розмірі 34 940,97 грн., інфляційних в розмірі 85 548,24 грн. 7% штрафу в розмірі 50 469,18 грн. та 17 939,70 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 21.01.2015 року.

Суддя Н.О. Семенчук