ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.01.15р. Справа № 904/9515/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп", (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 9 374,06 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" (далі-відповідач) про стягнення 9 374,06 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 8 437,70 грн. - основний борг, 435,19 грн. - пеня, 501,17 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором про надання клінінгових послуг № 10100300/Р від 30.09.11р., в частині повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи (надані послуги).

Представник позивача 23.12.14р. подав до канцелярії суду клопотання без номеру від 18.12.14р., в якому просить розглянути зазначену справу без участі уповноваженого представника.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № 19795362 станом 18.12.14 року юридичне місцезнаходження відповідача (ТОВ "Тайлон") - 49000, м. Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул. Робоча, буд. 172, приміщення 1 - куди і направлялись ухвали суду.

Відповідач двічі у судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тайлон", як замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп", як виконавець, було укладено договір на надання клінінгових послуг № 10100300/Р.

Згідно п. 1.1. договору, замовник доручає, а виконавець якісно, у відповідності до вимог замовника, власними силами надати послуги, обумовлені цим договором, сприяти здійсненню інших функцій, пов'язаних з діяльністю замовника, а також надавати інші послуги, за згодою сторін.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору замовник зобов'язується приймати та оплачувати послуги, що здійснюються виконавцем, згідно умов цього договору. Виконавець бере на себе зобов'язання з виконання комплексу робіт, з прибирання приміщень і площ замовника, адреси, обсяги, строки та вартість яких обумовлені і в додатку № 1 до договору.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що при цьому, на підставі цього договору, замовник в подальшому може замовляти роботи, необхідність яких виникатиме протягом терміну дії договору. Замовлення на обслуговування нових об'єктів оформлюється за 10 (десять) календарних днів до бажаної дати початку обслуговування об'єкту шляхом надання виконавцеві заявки на додаткові роботи, форма якої вказана в додатку № 4 цього договору, факсимільним шляхом або іншим, який влаштовує замовника.

Згідно п. 1.5. договору, виконання додаткових робіт оформлюється шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди до даного договору.

Виконавець несе відповідальність і зобов'язується, забезпечувати необхідну якість надання послуг згідно цього договору у відповідності до потреб замовника, використовувати власне обладнання, інвентар, миючі засоби, засоби для прибирання, необхідні для виконання робіт. При цьому продуктивність та інші характеристики вказаного вище устаткування повинні забезпечувати своєчасне і якісне виконання робіт, передбачених цим договором (п.п. 2.1., 2.1.1, 2.1.2. договору).

Замовник несе відповідальність і зобов'язується, своєчасно та у повному обсязі здійснювати розрахунки згідно цього договору у порядку, передбаченому розділом 3 цього договору; здійснювати прийняття наданих за цим договором послуг шляхом підписання актів здачі-прийняття виконаних робіт протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту одержання відповідних актів від виконавця (п.п. 2.2., 2.2.1, 2.2.4 договору).

У відповідності до п. 3.1. договору, загальна вартість робіт, що надається замовнику виконавцем визначається у додатку № 1 до цього договору.

Згідно п. 3.2. договору, прийом-передача виконаних за договором робіт здійснюється сторонами після їх повного виконання за актом прийому-передачі виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється їх печатками і є невід'ємною частиною договору.

Після виконання робіт за договором, виконавець надає замовнику акт оформлений в двох оригінальних екземплярах, що підлягає підписанню замовником протягом п'яти днів після його отримання. У випадку не підписання замовником акту без вмотивованих письмових пояснень, акт вважається підписаний сторонами на п'ятий день після отримання його замовником (п. 3.3. договору).

Пунктом 3.6. договору встановлено, що оплата робіт, виконаних виконавцем за даним договором, проводиться замовником протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання сторонами акту(ів), не зважаючи на факт отримання від виконавця відповідного рахунку на оплату.

Цей договір набирає чинності з 30 вересня 2011 року, при умові його підписання сторонами, і діє до повного виконання сторонами зобов'язань по договору. У випадку, якщо жодна із сторін у письмовій формі не заявить про бажання розірвати цей договір за 2 (два) місяці до закінчення терміну дії цього договору, вказаного в п. 6.1. договору, то він автоматично продовжується на 1 (один) рік. Вказана процедура пролонгації повторюється у кожному випадку закінчення терміну дії договору (п.п. 6.1., 6.2. договору).

Дострокове припинення дії цього договору не звільняє від зобов'язання виконати роботи, оплата яких вже була проведена, а замовник - від зобов'язання сплатити фактично виконані виконавцем роботи (п. 6.5. договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищевказаного договору позивач виконав належним чином свої зобов'язання, а відповідач прийняв виконані роботи, про що свідчать підписані акти надання послуг (а.с. 41 - 43).

Позивач зазначає, що в жовтні та грудні 2011 року передав відповідачу два оригінальних екземпляри актів надання послуг № 1209 та № 1696 для підписання. Відповідач в свою чергу не надіслав підписані акти надання послуг та не надав письмові пояснення щодо не підписання, а тому згідно п. 3.3. договору дані акти надання послуг вважаються підписаними сторонами.

З огляду на зазначене відповідач повинен оплатити надані послуги на підставі вказаних вище актів надання послуг протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт, згідно п. 3.6. спірного договору.

Позивач вказує на те, що останній день повернення коштів:

- 05.12.2011 року (три банківські дні після підписання актів приймання-передачі виконаних робіт від 30.11.2011р.);

- 10.11.2011 року (три банківські дні після підписання актів приймання-передачі виконаних робіт від 31.10.2011р. та відповідно до п. 3.3. договору, а саме, акт вважається підписаний сторонами на п'ятий день після отримання його замовником);

- 13.01.2012р. (три банківські дні після підписання актів приймання-передачі виконаних робіт від 30.12.2011р. та відповідно до п. 3.3. договору, а саме, акт вважається підписаний сторонами на п'ятий день після отримання його замовником).

Проте, позивач стверджує, що всупереч умовам договору, відповідач не оплатив надані послуги відповідно до актів надання послуг.

Отже, відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем, а значить, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Згідно поштовому опису та чеку від 14 серпня 2012 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію щодо погашення заборгованості за надані послуги у сумі 8 437,70 грн. (а.с. 44). Однак вимоги позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, станом на 20 жовтня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає у розмірі 8 437,70 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у сумі 8 437,70 грн.

Доказів виконання по оплаті за договором про надані послуги будівельною технікою та механізмами на загальну суму 69 979,00 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 8 437,70 грн.

Пунктом 4.3. договору та Закону України "про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" боржник повинен сплатити кредиторові за кожен день прострочення проценти (пеню) в розмірі, встановленому законодавством, а саме подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

На підставі п. 4.3. договору позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 435,19 грн., згідно розрахунку (а.с. 4 - 5).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу позивача щодо стягнення пені у сумі 435,19 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 501,17 грн., згідно розрахунку (а.с. 4).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у сумі 501,17 грн.

Викладене є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" зайво сплачений згідно платіжного доручення № 972 від 17.10.14р. судовий збір у сумі 3,00 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218, 265 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 172, приміщення 1; р/р 1457 в ПрАТ "Приватбанк" м. Дніпропетровськ, МФО 305299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" (юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Ш. Руставелі, 38-Б, кім. 12; фактична адреса: 01004, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 11, оф. 5; р/р 9003 в ПАТ "Сітібанк", МФО 300584, ) - 8 437 (вісім тисяч чотириста тридцять сім) грн. 70 коп. основного боргу, 435 (чотириста тридцять п'ять) грн. 19 коп. пені, 501 (п'ятсот одна) грн. 17 коп. 3% річних, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" (фактична адреса: 01033, м. Київ, вул. Ш. Руставелі, 38-Б, кім. 12; юридична адреса: 01004, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 11, оф. 5; р/р 9003 в ПАТ "Сітібанк", МФО 300584, ) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 3 (три) грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 972 від 17.10.14р., оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 20.01.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін