ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 січня 2015 р. Справа № 903/1189/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Володимир-Волинської філії, м.Володимир-Волинський

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Довірче Товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія "ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД", м.Луцьк

про стягнення 3 747,12 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач - Публічне акціонерне товариство "Волиньобленерго" в особі Володимир-Волинської філії звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Довірче Товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія "ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД" про стягнення 3 747,12 грн. з них: 2 972,24 грн. - основного боргу, 218,79 грн. - пені, 73,77 грн. - 3 % річних, 482,32грн. - інфляційних втрат.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Довірче Товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія "ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД" не виконав в повному обсязі умови договору про постачання електричної енергії за №521-0745 від 05.05.2010р.

Заявлені вимоги підтверджує договором про постачання електричної енергії №521-0745 від 05.05.2010р. та додатками до нього №1, 2, 3, 4, 7; рахунками за активну електричну енергію за №521-0745/12-АЕ від 23.12.2013р.; №521-0745/01-АЕ від 21.01.2014р. Статутом ПАТ "Волиньобленерго".

Позивач в призначене судове засідання повноважного представника не направив, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог суду не подав, та в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення останнього належним чином.

В додаткове обґрунтування підставності позову позивач через факсимільний апарат подав заяву за вх. №01-65/15/15 від 20.01.2015р. про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 12,37грн.

Вказана заява, відповідаючи вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству України, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, є прийнятою судом.

Згідно пункту 17 інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/2351 від 20.10.2006 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в першому півріччі 2006 року" та пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/482 від 13.08.2008р., в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи із якої вирішується спір. При цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Отже, судом прийнята заява про зменшення позовних вимог, предметом судового розгляду є стягнення з відповідача 3 747,12 грн. з них: 2 972,24 грн. - основного боргу, 218,79 грн. - пені, 73,77 грн. - 3 % річних, 482,32грн. - інфляційних втрат.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув. Ухвали суду від 31.10.2014р. та від 09.12.2014р., які були направлені рекомендованим листом на адресу відповідача: (43010, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Садовського,4б) повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що неявка представників в судове засідання, не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Стаття 22 ГПК України передбачає широке коло процесуальних прав сторін, поряд із цим встановлює для сторін обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

05.05.2010р. між Публічним акціонерним товариством "Волиньобленерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Довірче Товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія "ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД" було укладено договір про постачання електричної енергії №521-0745, згідно з яким постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу), а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами (а.с. 7-13).

Стаття 275 ГК України передбачає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.26 ЗУ "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки на підставі договору про постачання електричної енергії №521-0745 від 05.05.2010р.

Матеріалами справи підтверджено, що в грудні 2013р. - січні 2014р. для Товариства з обмеженою відповідальністю "Довірче Товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія "ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД" було відпущено електроенергію на суму 2 972,24 грн. згідно з визначеними в договорі величинами постачання і потужності, що стверджується рахунками за активну електричну енергію №521-0745/12-АЕ від 23.12.2013р., №521-0745/01-АЕ від 21.01.2014р. з відмітками споживача (відповідача) про отримання (а.с. 22-23).

Згідно з пунктом 2.2.3 договору вартість електричної енергії оплачується згідно з умовами додатків №2 "Порядок розрахунків" та №3 "Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії" до договору, а саме (п. 2 додатку №2): споживач за 15 днів до початку календарного місяця здійснює платіж на наступний календарний місяць у сумі 100% вартості очікуваного обсягу постачання електричної енергії, який передбачений додатком №1. ( а.с. 15).

Проте, відповідач взяті на себе, згідно договору, зобов'язання в частині проведення розрахунків за електроенергію (у строки, порядку та розмірах, визначених договором) не виконав, вартість наданих послуг в повному обсязі не оплатив, в зв'язку з чим у останнього за період з грудень 2013р. по січень 2014 р. виникла заборгованість, котра на момент розгляду справи становить 2 972,24грн.

Дана сума заборгованості підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована, підставна та підлягає до стягнення.

За несвоєчасне виконання зобов'язання ПАТ «Волиньобленерго» нарахувало пеню відповідачу в сумі 218,79 грн. згідно до п.4.2.1 договору №521-0745 від 05.05.2010р.

Згідно п. 4.2.1 договору від 05.05.2010р. №521-0745 передбачено, що за внесення платежів, передбачених п.п. 2.2.3-2.2.4 договору, з порушення термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Отже, нарахована позивачем пеня згідно до заяви про зменшення позовних вимог за період з 31.01.2014р. по 31.07.2014р. в сумі 218,79грн. підлягає до задоволення в силу п.4.2.1 договору від 05.05.2010р. №521-0745, Закону України «Про електроенергетику» та ст.ст.230-232 ГК України.

Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням цього зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, нараховані позивачем 3% річних згідно до заяви про зменшення позовних вимог за період з 01.12.2013р. по 01.10.2014р. в сумі 73,77 грн. підлягають до задоволення.

Індекс інфляції згідно до заяви про зменшення позовних вимог за період з 01.12.2013р. по 01.10.2014р. в сумі 482,32грн. підлягає до задоволення.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач вимог ухвали суду не виконав, доказів які б спростували заборгованість не подав, 3% річних, інфляційних втрат та пені не заперечив, власних контрозрахунків не подав.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача за договором постачання електричної енергії №521-0745 від 05.05.2010р. підлягають задоволенню в сумі 3 747,12грн. в т.ч.: 2 972,24грн. - основного боргу, 218,82 грн. - пені , 3 % річних в сумі 73,77 грн. та інфляційних втрат - 482,32грн.

Оскільки розгляд справи в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати по справі, на підставі ст. 44,49 ГПК України, слід покласти на нього.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 275 Господарського кодексу України, ст.ст. 22,610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", ст. ст. 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

вирішив:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Довірче Товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія "ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД" (43010, м. Луцьк, вул. Садовського,4б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Володимир-Волинської філії (43023, м.Володимир-Волинський, вул. Цинкаловського,26, ) 3 747,12 грн. з них: 2 972,24 грн. - основного боргу, 218,79 грн. - пені, 73,77 грн. - 3 % річних, 482,32грн. - інфляційних втрат та 1 827,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

23.01.2015р.

Суддя В. М. Дем`як