РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24984/14 21.01.15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"
пророзірвання договору
суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача від відповідача Калашнюк О.С. - представник за довіреністю від 31.12.13; Гогітидзе В.Ф. - представник за довіреністю № 24 від 04.08.14; Мельник Е.О. - представник за довіреністю № 26 від 25.09.14

В судовому засіданні 21.01.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" про розірвання договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.07.2012 між сторонами був укладений договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для постачання послуг кінцевим споживачам. 26.04.2014 були внесені зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до якого виконавцем послуг централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії. Таким чином, враховуючи, що ТОВ "Рада 2" не є теплопостачальною організацією та не може проводити діяльність з надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідач просить розірвати договір постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 02.07.2014 року з 26.04.2014 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 порушено провадження у справі № 910/24984/14 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 10.12.2014.

У судове засідання, призначене на 10.12.2014, з'явились представники сторін. Представник позивача надав письмові пояснення для долучення до матеріалів справи та клопотання про витребування інформації з Державної реєстраційної служби України з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо прав власності на житлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 9 за період з липня 2012 року по грудень 2014 року.

Представник відповідача проти поданого клопотання не заперечував та на виконання вимог ухвали суду надав письмовий відзив, відповідно до якого проти позову заперечує з наступних підстав. Нормами ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений перелік учасників у сфері житлово-комунальних послуг, а саме: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно діючого законодавства договірні відносини між учасниками здійснюються виключно на договірних засадах. Позивач звертався з пропозицією щодо розірвання договору, на зо відповідачем надавались відповіді про неприйняття пропозиції, виходячи з того, що згідно з п. 10.1 спірного договору останній укладений на термін з 01.07.12 по 30.06.13 і вважається продовженим на кожний наступний рік, в частині розрахунків дія договору триває до повного завершення. Пунктом 10.4 договору передбачено, що його дія може бути припинена за спільно письмовою згодою сторін та при умові відсутності заборгованості. Станом на 01.12.14 заборгованість відповідача складає 290516,66 грн., в тому числі згідно рішення господарського суду м. Києві від 16.08.13 № 910/11433/13, борг складає 99 889,20 грн.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд вирішив задовольнити клопотання позивача та в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України витребувати інформацію з Державної реєстраційної служби України з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо прав власності на житлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 9 за період з липня 2012 року по грудень 2014 року.

У судовому засіданні 10.12.2014 представники сторін подали письмове клопотання про продовження строку розгляду справи.

Ухвалою суду від 10.12.14 було продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 21.01.15.

В судове засідання 21.01.15 представники сторін з'явились, представник відповідача надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що позивач підпадає під визначення управителя, який може не будучі теплопостачальною організацією і не маючи ліцензії на теплопостачання бути виконавцем житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного, у позивача немає жодних перепон для подальшого виконання укладеного з відповідачем договору на постачання теплової енергії. Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до п.3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, то зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Отже, договір, укладений між сторонами, у судовому порядку може бути розірваний тільки з моменту набуття чинності відповідним рішенням.

Представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

У судових засіданнях згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (далі - позивач) є прибутковою організацією, основним видом діяльності якої є комплексне обслуговування об'єктів (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявна у матеріалах справи).

Відповідно до Установчого договору про створення та діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2», позивач був створений для покращення рівня обслуговування населення та є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада" в частині договірних відносин по обслуговуванню будинку № 9 по вул. Ревуцькогл у м. Києві.

Позивач є експлуатаційною організацією з обслуговування будинку № 9 по вул. Ревуцького у м. Києві, що підтверджуються актом готовності об'єкта до експлуатації від 27.05.11 та договором про передачу на утримання та експлуатаційне обслуговування житлового будинку і прибудинкової території від 14.06.11, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Позняки-Жил-Буд» та позивачем.

02 липня 2012 р. між позивачем (далі - покупець) та відповідачем (далі- енергопостачальна організація) було укладено договір № 450413 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1 Договору енергопостачальна організація зобов'язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю ТОВ "Рада 2" теплову енергію у вигляді гарячої води у період з 01.07.2012 р. по 30.06.2013 р. у кількості 3967,384 Гкал, з максимальним тепловим навантаженням 1,808 Гкал/год.

Відповідно до п. 1.2 Договору покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного Договору.

Положеннями п. 2.1 Договору визначено, що поставка товару (постачання теплової енергії) здійснюється "Енергопостачальною організацією" на межу балансової належності, визначеному у додатку №1 до Договору.

Із змісту п. 5.1 Договору вбачається, що облік спожитої теплової енергії виконується по приладам обліку, що встановлені на межі балансової належності "Покупця" та АК "Київенерго", у відповідності до "Тимчасових правил обліку відпускання і споживання теплової енергії». Встановлення приладів обліку теплової енергії підтверджується актом постановки на комерційний облік приладів. Прилади обліку пломбуються у встановленому порядку.

Згідно п. 6.1 Договору розрахунки з покупцем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, по групах споживачів, що затверджені розпорядженнями (рішеннями) Київської міської державної адміністрації (а також органами місцевого самоврядування, актами інших органів, що затверджують (погоджують, встановлюють) тарифи на теплову енергію) для "Енергопостачальної організації" за кожну відпущену Гігакалорію (грн./1Гкал). Тарифи можуть змінюватися у зв'язку зі змінами розмірів складових калькуляцій собівартості теплової енергії (ціни на паливо, тощо а також в інших випадках передбачених діючим законодавством та нормативними актами). У разі зміни тарифів на теплову енергію сторони здійснюють розрахунки за новими тарифами, з дня їх введення в дію згідно умов даного Договору. Діючи на час укладення договору тарифи (без урахування ПДВ) на теплову енергію обумовлені Додатком №4 до Договору

Відповідно до п. 10.1 Договору даний договір укладений на термін з 01.07.2012 р. по 30.06.2013 р. і вважається подовженим на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін даного Договору не заявить іншій стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору. В частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення.

Пунктом 10.2 договору встановлено, що договір може бути розірваний енергопостачальною організацією в односторонньому порядку в разі наявності у покупця заборгованості, недопущення покупцем представників енергопостачальної організації для обстеження та здійснення відключення об'єктів теплоспоживання покупця від мереж теплопостачання. В інших випадках договір може бути розірвано відповідно до норм, передбачених чинним законодавством України. Сторона, яка має намір достроково розірвати договір повинна письмово попередити про це іншу не менш ніж за місяць до визначеної дати припинення дії договору.

Згідно з п.10.3 договору зміни та доповнення до даного договору мають юридичну силу, якщо вони підписані обома сторонами. При цьому зміни та доповнення, які обумовлені законодавством України, в тому числі розпорядженнями (рішеннями) Київської міської державної адміністрації, органів місцевого самоврядування, актами інших органів, що затверджують (погоджують. встановлюють) тарифи на теплову енергію, не підлягають додатковому письмовому узгодженню та підписанню (і скріпленню печатками) між сторонами угод.

Листом від 24.07.14 № 101-5359/02 Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація повідомила позивача про те, що теплопостачальною організацією будинку за адресою вул. Ревуцького, 9 є ТОВ «Єврореконструкція».

Листом від 18.08.2014 № 02-0707 позивач звернувся до відповідача з пропозицією про розірвання договору № 450413 від 02.07.12 з 26.04.14 на підставі ст. 607 ЦК України.

Відповідач листом від 24.09.14 № 09/1730 повідомив позивача про відмову розірвати спірний договір.

Спір виник у зв'язку з відмовою відповідача надати згоду на розірвання спірного договору, у зв'язку з чим вказаний договір на переконання позивача підлягає розірванню в судовому порядку з огляду на зміни в законодавстві, що набули чинності 26.04.2014 р.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

26 квітня 2014 р. набули чинності зміни до законодавства, про які позивач вказує як підставу для задоволення позову, а саме: набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014 р.

У ч. 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, що діяла до внесення вказаних змін) вказувалося, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг.

Як вказується у позовній заяві, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 2" є експлуатуючою організацією будинку № 9 по вул. Ревуцького у м. Києва та враховуючи необхідність забезпечення мешканців житлово-комунальними послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання уклав з відповідачем спірний договір для постачання послуг кінцевим споживачам, якими є мешканці та орендарі житлових і нежитлових приміщень за вказаною адресою.

Оскільки, договір було укладено для забезпечення потреб населення та орендарів у тепловій енергії, суд погоджується з позивачем у тому, що виконання ним грошових зобов'язань за договором щодо оплати поставленої відповідачем теплової енергії відбувалося за рахунок коштів, які сплачували безпосередні кінцеві споживачі.

26 квітня 2014 р. набули чинності зміни у законодавстві, якими, серед іншого регулюються правовідносини в сфері розрахунків за енергоносії, зокрема, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014 р. № 1198-VII внесено зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV.

Відповідно до наведеного, частину 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" з 26.04.2014 р. викладено наступним чином: "Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація)".

Обумовлені спірним договором послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання у контексті спірних правовідносин сторін наразі слід прирівнювати до послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції зі змінами від 26.04.2014 р. договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (ч. 3 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Виходячи з постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії" від 10.08.2012 р. № 278 вид господарської діяльності у сфері теплопостачання та у сфері послуг з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню.

Як встановлено судом, позивач не здійснює діяльність з виробництва і постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, не має необхідних дозвільних документів на провадження діяльності у сфері теплопостачання та у сфері послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та, відповідно, не є виконавцем цих послуг, а здійснює обслуговування власників житлових і нежитлових приміщень, шляхом управління житловим і нежитловим фондом, організовує забезпечення потреб мешканців будинку, власників і орендарів приміщень у житлово-комунальних послугах.

Згідно з п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 централізоване водовідведення, централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване опалення надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем.

Частиною 1 ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1. ст. 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначено статтею 188 Господарського кодексу України.

За приписом частин другої-четвертої статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором;

сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду;

у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Зважаючи на норми ст. 188 ГК України, ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п. 32 Типового договору, затвердженого постановою КМУ № 630 від 21.07.05, договір про надання послуг з теплопостачання може бути розірвано, зокрема, у зв'язку зі зміною власника об'єкта теплопостачання.

При суд зазначає, що на час вирішення даного спору умови пункту 10.2 Договору було виконано, оскільки позивач повідомив контрагента про намір розірвати Договір листом від 18.08.2014 № 02-0707.

Суд погоджується з твердженнями позивача, неможливість виконання зобов'язання з боку позивача, в даному випадку, полягає у законодавчій забороні укладати з мешканцями, власника і орендарями (споживачами послуг) договорів на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води без наявності відповідної ліцензії, яка у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2" відсутня.

Вказану неможливість виконання зобов'язань слід розглядати як підставу для припинення зобов'язань з огляду на настання обставин, за які не відповідає жодна із сторін, оскільки станом на момент вирішення спору позивач не може виступати виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання і не вправі надавати послуги з постачання теплової енергія для потреб опалення і гарячого водопостачання, у зв'язку з чим договір № 450413 від 02.07.2012 р підлягає розірванню.

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, припинення правовідношення.

Згідно з ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Фактичні обставини справи свідчать про наявність істотної зміни обставин, які відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України є достатньою підставою для розірвання договору за рішенням суду, оскільки на вимогу позивача підтвердити припинення правовідносин шляхом укладення угоди про розірвання договору від 26.04.2014 р. № 450413 відповідач надав відмову.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином доведено існування передбачених законом, та, зокрема ст. 652 ЦК України, підстав для розірвання спірного договору, і тому заявлені позовні вимоги про розірвання Договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 02.07.12 № 450413 є законними та обґрунтованими, і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем не спростовано доводи позивача, наведені в позовній заяві. При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача проти позовних вимог, які полягають у тому, що на момент вирішення спору відсутні зміни у підзаконних нормативних актах з огляду на вступ у силу описаних вище змін в законодавстві. Суд звертає увагу відповідача, що факт не приведення у відповідність до нового законодавства попередньо прийнятих підзаконних нормативно-правових актів щодо регулювання правовідносин у сфері надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, у жодному випадку не може слугувати підставою для порушення законодавства та бездіяльності у питанні належного оформлення договорів зі споживачами житлово-комунальних послуг.

При цьому, суд погоджується з твердженнями відповідача щодо можливості розірвання договору за рішенням суду тільки з моменту набуття чинності таким рішенням. Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно з п. 5 ст. 188 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Рішення господарського суду в такому випадку є юридичним фактом, з яким пов'язується настання правових наслідків, визначених статтею 653 ЦК України.

Зазначена правова позиція також знайшла своє відображення в п. 2.19. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011р., у відповідності з яким наголошено, що згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

При цьому, за результатами вирішення спору по суті, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у розмірі 1218, 00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Розірвати Договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 02.07.2012 року № 450413, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рада 2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція».

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (01011 м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28, оф. 20, ідентифікаційний код 37739041) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (02068 м. Київ, вул. Ахматової, 3, ідентифікаційний код 32070519) судовий збір в розмірі 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 копійок.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.01.2015р.

Суддя Л.Г. Пукшин