КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2015 р. Справа№ 925/1891/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Іванов С.Г. (довіреність б/н від 12.01.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Одеська залізниця»

на рішення господарського суду Черкаської області від 25.11.2014 р.

у справі №925/1891/14 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Державного підприємства «Одеська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП ТРАНСКО»

про стягнення суми штрафу

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Одеська залізниця» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП ТРАНСКО» про стягнення з відповідача штрафу в сумі 65200,00 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 25.11.2014 р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 25.12.2014 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України без участі представника позивача.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідач ТОВ «ТЕП ТРАНСКО» 18.04.2014 р. за накладною №41947797 зі станції Умань до станції Одеса-Порт відправив два вагони з вантажем - №95452850 вагою 64600 кг та №95452546 вагою 64750 кг - для філії ПАТ «ДПЗКУ».

20.04.2014 р. вантаж було видано одержувачу. На вимогу одержувача на його території вантаж було переважено, встановлено різницю ваги та складено комерційний акт АА №024376/32 від 21.04.2014 р. Фактично вага вантажу в першому вагоні менша на 1050 кг, в другому вагоні менша на 450 кг. Вагони технічно справні, запірна апаратура та пломбувальні пристрої не пошкоджені. Слідів крадіжки чи втрат вантажу не виявлено.

Позивач вказує на порушення відповідачем умов перевезення, ст.ст. 24, 37, 118, 122 Статуту залізниць України.

За вказане порушення позивач нараховує відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної вартості провізної плати вантажу, а всього 65200,00 грн. з посиланням на Статут залізниць України.

Підставою нарахування штрафу також є договір про надання послуг №ДН-1-22/1-13-ДНМ від 26.12.2013 р., що укладений між ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі Одеського зернового терміналу та Державного підприємства Одеська залізниця, за змістом умов якого Одеська залізниця взяла на себе обов'язок брати участь у переважуванні вантажів, що надходять на адресу зернового терміналу та при невідповідності маси вантажу заявленим показникам складати комерційні акти. Надання цих послуг за господарським договором є платним.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує на припинення зобов'язання з перевезення вантажу з його видачею одержувачу - зерновому терміналу 20.04.2014 р. та отриманням залізницею всіх необхідних платежів. У залізниці (як перевізника) ніяких матеріальних чи грошових претензій до експедитора чи вантажовідправника не було. А переважування вже виданих замовнику вагонів з зерном проводилось за окремою господарською угодою на вагах зернового терміналу, на території зернового терміналу, вже після передачі вантажу замовнику, наступного дня - 21.04.2014 р. При цьому, одержувач вантажу не заявив жодних претензій до об'єму чи ваги вантажу ні до відправника, ні до експедитора. Відповідач вважає, що позивач не має права на звернення до суду та неправомірно застосовує норми Статуту залізниць України до спірних правовідносин, які виникли з окремого господарського договору, де відповідач не є стороною.

Згідно положень постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №6 «Про судове рішення», при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб'єктами господарювання та самостійними юридичними особами з внесенням даних до ЄДРПОУ.

Предмет спору визначений позивачем як стягнення штрафу за невірне визначення маси вантажу у перевізних документах, з посиланням на норми Статуту залізниць України. Розмір штрафу визначений позивачем як п'ятикратний розмір перевізної плати двох вагонів.

Відносини сторін на думку позивача ґрунтуються на нормах Статуту залізниць України, ЦК та ГК України в частині перевезення вантажів, інших підзаконних нормативних документів.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що вантаж зерна пшениці доставлено зі ст. Умань і видано одержувачу - Одеському зерновому терміналу ДПЗКУ 20.04.2014 р. (а.с. 10). Ні в ході завантаження, ні в ході прийняття до перевезення, ані в ході перевезення вантажу, ні при видачі вантажу одержувачу зауважень чи претензій до відправника чи експедитора - залізницею не заявлено.

При переважуванні вантажу 21.04.2014 р. на замовлення одержувача на його вагах, на його території, після видачі вантажу замовнику, позивач (Одеська залізниця) встановив невідповідність фактичної маси вантажу вказаній масі вантажу в залізничній накладній, та склав комерційний акт АА №024376 (а.с. 9), на підставі якого провів нарахування штрафу відповідачу з посиланням на норми ст. 129 Статуту залізниць України та Правил складання актів.

При прийнятті рішення суд враховує припинення зобов'язання перевезення вантажу двома вагонами - між позивачем та відповідачем - шляхом його належного виконання 20.04.2014 р. та видачі вантажу замовнику - зерновому терміналу (залізнична накладна з необхідними відмітками, а.с. 10).

При завантаженні вагонів в м. Умань проводилось комісійне зважування вантажу зерна та тари (пустих вагонів). Доводи відповідача про завищення маси тари Одеською залізницею позивачем не спростовано (а.с. 20-29).

Переважування вантажу Одеською залізницею виконувалось не на підставі Статуту залізниць України в момент видачі вантажу одержувачу на станції призначення Одеса-Порт, а на підставі окремого договору з вантажоодержувачем -№ДН-1-22/1-13-ДНМ від 26 грудня 2013 року, на вагах Одеського зернового терміналу, на території Одеського зернового терміналу, після прийняття вантажу зерна від залізниці.

Договором №ДН-1-22/1-13-ДНМ від 26.12.2013 р. не передбачено право виконавця - Одеської залізниці на звернення до суду про стягнення санкцій на підставі комерційного акту. Одеська залізниця не є представником ДПЗКУ та не уповноважена вчиняти дії в його інтересах.

Згідно Правил оформлення перевізних документів, що затверджені Наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2011 р. (п. 5.5), штраф стягується при виявленні під час перевезення вантажу або на станції його призначення неправильного зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви тощо.

Згідно Правил видачі вантажів (Наказ Мінтрансу України №644 від 21.11.2000 р.) вантажі, завантажені відправником і ті, що прибули в справних вагонах з непошкодженими пломбами відправника, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Акт загальної форми про допущені порушення чи виявлені недоліки Одеською залізницею не складався.

Таким чином апеляційний господарський суд критично оцінює підстави та обставини складання залізницею комерційного акта АА №024376 від 21.04.2014 р. (а.с. 9) форми ГУ-22 та не приймає його як належний доказ вини відповідача у господарському процесі.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення штрафу з відповідача, у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на порушенням норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 25.11.2014 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Одеська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Черкаської області від 25.11.2014 р. у справі №925/1891/14 залишити без змін.

Справу №925/1891/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун