РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25288/14 20.01.15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Світло Україна"

до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "Київміськсвітло"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Джига О.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: Сапронова М.І. (представник за довіреністю);

від третьої особи: не з'явились.

В судовому засіданні 20 січня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

14 листопада 2014 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Світло Україна" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 222 від 14 листопада 2014 року в якій викладені позовні вимоги про стягнення з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "Київміськсвітло" (відповідач) заборгованості за договором закупівлі товару № 19/02-1 від 19.02.2014 року в сумі 114353,36 грн., з них: основного боргу - 99 710,89 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сімсот десять гривень 89 копійок), пені - 5 680,79 грн. (п'ять тисяч шістсот вісімдесят гривень 79 копійок), індексу інфляції - 7 478,31 грн. (сім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 31 копійка) та 3% річних - 1 483,37 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят три гривні 37 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як Покупець, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором закупівлі товару № 19/02-1 від 19.02.2014 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив оплату вартості поставленого йому позивачем, як Продавцем, товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Відповідач надав відзив № 92-07/205 від 20.01.2015 року на позовну заяву в якому не погоджується із вказаними позивачем вимогами та вважає їх безпідставними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2014 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 18.12.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено до 20.01.2015р.; судом, в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2014 року між позивачем (надалі - Постачальник або Продавець) та відповідачем (далі по тексту - Покупець або Отримувач) (разом - сторони) було укладено договір № 19/02-1 закупівлі товару (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір або Договір закупівлі товару), відповідно до п. 1.1. якого на умовах Договору Продавець, за заявкою Покупця, зобов'язується поставити Покупцю лампи розжарювання та газорозрядні електричні; лампи дугові (за знаком класифікатору ДК 016-2010 - 27.40.1), а саме: лампи натрієві та ртутні (надалі - «Товар»), а Покупець зобов'язується прийняти цей Товар у власність та оплатити його за рахунок бюджетних асигнувань, які головним розпорядником бюджетних коштів доведенні Покупцю на 2014 рік.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору Постачальник передав, а Покупець прийняв товар на загальну суму - 99 710,89 грн., при цьому, позивач вказує, що Покупець не здійснив оплату вартості поставленого йому Постачальником товару, а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за Договором в розмірі 99 710,89 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов'язання по Договору щодо оплати товару.

Відповідач до суду надав відзив в якому зазначає, що не відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань за Договором, проте вважає, що час виконання зобов'язання ще не настав, оскільки на думку відповідача позивачем було затримано виконання свого зобов'язанння.

Оцінивши в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Як вже було установлено судом, 19 лютого 2014 року між сторонами укладено договір № 19/02-1 закупівлі товару згідно п. 1.1. якого на умовах Договору Продавець, за заявкою Покупця, зобов'язується поставити Покупцю лампи розжарювання та газорозрядні електричні; лампи дугові (за знаком класифікатору ДК 016-2010 - 27.40.1), а саме: лампи натрієві та ртутні, а Покупець зобов'язується прийняти цей Товар у власність та оплатити його за рахунок бюджетних асигнувань, які головним розпорядником бюджетних коштів доведенні Покупцю на 2014 рік.

Згідно п. 3.2. Додаткової угоди № 1 до Договору (копія в справі) встановлено, загальна сума закупівлі товару по Договору становить 83 092,41 грн. (вісімдесят три тисячі дев'яносто дві гривні 41 копійка), крім того 20% ПДВ в сумі 16 618,48 грн. (шістнадцять тисяч шістсот сорок вісім гривень 48 копійок), що разом з ПДВ складає 99 710,89 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сімсот десять гривень 89 копійок)

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору в квітні 2014 року позивач передав товар на суму 99 710,89 грн., що підтверджується видатковою накладною № 401-0037 від 01.04.2014 року (належним чином засвідчена копія видаткової накладної міститься в матеріалах справи), а відповідач отримав товар, що підтверджується підписом Отримувача на відповідній накладній, а також довіреністю на отримання товару (копія довіреності в справі).

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктами 3.5., 3.6. Договору встановлено, що для оплати поставленого Товару Продавець надає Покупцю рахунок-фактуру, видаткову накладну та податкову накладну. Договором встановлено, що Поставлений Товар оплачується Покупцем протягом тридцяти банківських днів з дня його прийняття у власність при умові отримання від Постачальника всіх документів, передбачених п. 3.5. Договору.

З матеріалів справи слідує, що Покупець не здійснив оплату вартості поставленого йому Постачальником товару. Зворотнього до суду не представлено.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами складено акт звіряння взаємних розрахунків , чим підтверджується поставка Постачальником товару на суму 99 710,89 грн. на користь Покупця та заборгованість на вказану суму станом на 26.11.2014р. з підстав неоплати поставленого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення, з урахуванням того, що доказів оплати товару по Договору станом на січень 2015 року, до суду не представлено, з огляду на те, що між сторонами підтверджується поставка Постачальником товару на суму 99 710,89 грн. на користь Покупця та заборгованість на вказану суму станом на 26.11.2014р. з підстав неоплати Покупцем поставленого товару, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з Покупця на користь Постачальника заборгованості за Договором в розмірі 99 710,89 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сімсот десять гривень 89 копійок) /сума поставленого та неоплаченого товару/.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до 5.3. Договору, у випадку затримки платежу за Товар Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Покупець звільняється від сплати штрафних санкцій за період затримки бюджетного фінансування.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням затримки бюджетного фінансування, недоведеними є позовні вимоги про стягнення з відповідача пені /штрафної санкції/ в розмірі - 5 680,79 грн. (п'ять тисяч шістсот вісімдесят гривень 79 копійок).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги те, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, а сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання по Договору щодо оплати товару стягненню з Покупця, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, на користь Постачальника підлягає 1 483,37 грн. 3% річних за 181 (сто вісімдесят один) день прострочення та 7 478,31 грн. індексу інфляції в межах заявленого періоду нарахування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 108 672,57 грн. з них основного боргу - 99 710,89 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сімсот десять гривень 89 копійок), 3% річних - 1 483,37 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят три гривні 37 копійок) та індексу інфляції - 7 478,31 грн. (сім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 31 копійка).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2 173,39 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "Київміськсвітло" (ідентифікаційний код 03360905, адреса: 03680, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 40), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Світло Україна" (ідентифікаційний код 35961869, адреса: 04080, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 34-А, кв. 22, р/р № 01 в Банк ПАТ «Банк Богуслав», МФО 380322), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 99 710,89 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сімсот десять гривень 89 копійок), 3% річних - 1 483,37 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят три гривні 37 копійок), індексу інфляції - 7 478,31 грн. (сім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 31 копійка) та судові витрати - 2 173,39 грн. (дві тисячі сто сімдесят три гривні 39 копійок). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити третій особі по справі № 910/25288/14.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.01.2015р.

Суддя О.В. Котков