ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р.m Справа № 914/3337/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар", м. Городок Львівської області № 1138 від 01.12.2014 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2014 року

у справі № 914/3337/14

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрополь Захід", м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар", м.Городок Львівська область

про стягнення 210 204,48 грн.

За участю представників :

від позивача: не з»явився

від відповідача: не з'явився;

Сторони явку представника в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями №07518253 та №07518245 про вручення копії ухвали Львівського апеляційного господарського суду адресатам .

Враховуючи те, що має місце доказ належного повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, клопотання про відкладення розгляду справи від сторін не надходило, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.11.2014р. у справі №914/3337/14 (суддя Сухович Ю.О.) позовні вимоги згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог задоволено частково; стягнено з ТОВ "Яблуневий Дар" на користь ТОВ "Акрополь Захід" 160 020,01 грн. основного боргу, 31 926,74 грн. інфляційних нарахувань, 6 128,11 грн. трьох процентів річних, 12 127,38 грн. пені та 4 204,04 грн. судового збору; у задоволенні позовних вимог про стягнення 2,24 грн. 3% річних відмовлено

ТОВ "Яблуневий Дар" подано апеляційну скаргу № 1138 від 01.12.2014р., в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що судом не з»ясовано усіх обставин справи та порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення будівельно-технічної експертизи на предмет якості виконаних робіт позивачем.

Окрім того, скаржник зазначає, що позивач виконав роботи згідно договору із порушенням будівельних норм та правил, вимог проектно-кошторисної документації, що призвело до виникнення недоліків щодо якості результату виконаних робіт

Скаржник вважає, що сума заборгованості в розмірі 160 020,01грн. фактично є компенсацією на усунення відповідачем виявлених недоліків та дефектів у виконаних підрядником роботах за власний рахунок.

ТОВ «Акрополь Захід" у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.06.2013р. між Хмельницькою філією ТОВ "Яблуневий Дар" (замовник) та ТОВ "Акрополь Захід" (підрядник) було укладено договір підряду №14/06-2013, за умовами якого підрядник прийняв на себе обов'язки по виконанню робіт по облаштуванню внутрішньозаводських площадок, шляхів під'їзду до виробничих приміщень та складу готової продукції за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с.Слобідківці, вул.Кам'янецьке шосе, 3, а замовник зобов'язувався прийняти та оплатити їх (а.с.18-23).

Відповідно до п.3.1. договору загальна вартість робіт по даному договору визначається сумарною вартістю підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що позивач свої зобов'язання згідно умов договору підряду виконав на загальну суму 605 801,04 грн., що підтверджується актами виконаних робіт по благоустрою територій виробничого підприємства за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с.Слобідківці, вул.Кам'янецьке шосе, 3 від 08.07.2013р. (а.с.94-95), від 02.09.2013р. (а.с.96-97), від 05.09.2013р. (а.с.24-25), які підписаний сторонами та скріплені печатками підприємств.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати виконаних робіт по вказаному договору у повному обсязі, зобов'язання по оплаті за виконані роботи згідно договору підряду відповідачем проведено частково на суму 445 781,03 грн. в зв»язку із чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 160 020,01 грн.

Вищенаведене стало підставою для звернення позивача із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 160 020,01грн. основного боргу, 12 127,38грн. пені за прострочення платежу та згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог 31 926,74 грн. інфляційних нарахувань та 6 130,35 грн. 3% річних.

Згідно із п.п. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України та ст..526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як зазначалось вище та встановлено в ході розгляду справи в суді першої інстанції, факт виконання позивачем своїх зобов'язань по договору підряду №14/06-2013 від 14.06.2013р. на загальну суму 605 801,04 грн. підтверджується актами виконаних робіт по благоустрою територій виробничого підприємства за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с.Слобідківці, вул.Кам'янецьке шосе, 3 від 08.07.2013р. на суму 95 241,39 грн. (а.с.94-95), від 02.09.2013р. на суму 265 714,53 грн. (а.с.96-97), від 05.09.2013р. на суму 244 845,11 грн. (а.с.24-25).

Згідно із ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5.1. договору замовник проводить розрахунки з підрядником шляхом прямого банківського переказу на розрахунковий рахунок підрядника наступним чином:

- аванс 15% від загальної вартості робіт по даному договору - протягом 3-х банківських днів з дати узгодження між замовником та підрядником технічного завдання або проектно-кошторисної документації та графіка поставки матеріалів замовника;

- 85% - протягом 5-ти банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач оплату за виконані роботи по договору підряду провів частково на загальну суму 445 781,03 грн., що підтверджується банківськими виписками про поступлення грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача (а.с.98-100).

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення залишку боргу в сумі 160 020,01 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що позивач виконав роботи згідно договору із порушенням будівельних норм та правил, вимог проектно-кошторисної документації, що призвело до виникнення недоліків щодо якості результату виконаних робіт судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до умов договору підряду №14/06-2013 від 14.06.2013р. позивач взяв на себе на себе обов'язки по виконанню робіт по облаштуванню внутрішньозаводських площадок, шляхів під'їзду до виробничих приміщень та складу готової продукції за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с.Слобідківці, вул.Кам'янецьке шосе, 3.

В акті виконаних робіт від 05.09.2013р. зазначено про виконання робіт по благоустрою території виробничого підприємства за адресою Хмельницька область Ярмолинецький район, с.Солобоківці, вул..Кам"янецьке шоссе,3.

Відповідно до п.п.4.1. договору замовник має право у будь-який час, не втручаючись у господарську діяльність підрядника, здійснювати контроль за виконанням робіт, наймати технагляд для оцінки якості робіт. Такі ж права замовника встановлені і ч.1 ст.320 ГК України і ч.1 ст.849 ЦК України.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що на момент виконання і завершення таких робіт замовник не мав будь-яких претензій до якості чи ходу виконання робіт підрядником, що також підтверджується відсутністю технічних актів із зауваженнями та відсутність зауважень у самих актах виконаних робіт, як це передбачено у п.п.6.8.-6.11 договору.

В матеріалах справи знаходиться акт огляду робіт, виконаних ТОВ «Акрополь Захід» по влаштуванню бруківки на території Хмельницької філії ТОВ «Яблучний дар», складений 31.07.2014р. комісією Хмельницької філії ТзОВ "Яблуневий дар" у складі головного енергетика Дзьобаня В.В., інженера-будівельника Байталюка С.М, начальника транспортно-господарського відділу Конверського Л.В. Під час огляду було виявлено наступні порушення: 1) замість підрізання бруківки, частково було зароблено бетоном примикання загальної площі бруківки до приміщень, споруд, водовідвідних лотків та зелених насаджень загальною довжиною 337 м. п.; 2) водовідвідні лотки загальною довжиною 32 м.п. встановлені без необхідних нахилів, що призводить до застоювання води і руйнування бруківки; 3) на бруківці загальною площею 23 м. кв. утворились ями (просідання), де також застоюється вода, що спричинює руйнування бруківки; 4) неакуратно підлиті бетоном бордюри на виїзді з вагової, бетон не згладжений, видно щебінь (а.с.72).

Однак, суд першої інстанції правомірно зазначив, що ряд виявлених комісією недоліків, зазначених у п.1,2,4 акту від 31.07.2014р. не є прихованими, їх можна було виявити в ході прийняття робіт.

Окрім того, у п.6.9. договору зазначено, що акти виконаних робіт готує підрядник та передає для підписання поштою тощо. Замовник протягом 5 робочих днів після отримання акту здійснює приймання виконаних робіт, перевіряє їх на відповідність встановленим вимогам щодо якості, проектній документації та підготовленим актам. У випадку виявлення недоліків у виконаних роботах, їх невідповідності вимогам, встановленим цим договором нормативним або технічним вимогам або невідповідності даних в акті фактично виконаним роботам замовник повертає підряднику акти без підпису разом із списком зауважень. У разі, якщо протягом 5 робочих днів замовник не підписує Акт приймання-передачі виконаних робіт безпідставно (не висуває жодних зауважень) такий акт вважається підписаним для обох сторін. Після цього у замовника виникає обов'язок у повному розрахунку з підрядником.

Також, відповідно до п.6.10 підрядник зобов'язується усунути виявлені недоліки у строк не більше 10 днів, якщо інший строк не буде узгоджений сторонами у письмовому вигляді. У випадку невиконання підрядником обов'язку по усуненню виявлених недоліків у встановлений строк, або виконання його не в повному обсязі, замовник має право самостійно усунути виявлені недоліки або залучити іншу організацію зі зменшенням розміру оплати підряднику на суму, що буде використана на усунення недоліків.

Умовами п.4.2 договору передбачено обов"язок відповідача негайно повідомити підрядника про виявлені недоліки в роботі.

Також, договором сторони узгодили порядок визначення вини підрядника в допущенні недоліків по якості виконаних робіт та вирішення такої ситуації, а саме: письмове запрошення представника підрядника для складення дефектного акту, призначення незалежного спеціаліста у разі нез'явлення представника підрядника та відмови від складення акту (не визнання вини) і лише після цього виникнення обов'язку у підрядника самостійного усунення недоліків, або у разі відмови підрядника від виконання такого обов'язку - виникнення права на стягнення з підрядника суми коштів, витрачених на роботу по усуненню цих недоліків, виконану іншою підрядною організацією.

Таким чином, в разі допущення з вини підрядника неналежної якості робіт, застосовуються положення договору підряду.

З матеріалів справи вбачається, що виявивши недоліки в роботі позивача 31.07.2014р. відповідач, всупереч умовам договору не звертався до позивача у визначеному договором порядку.

Згідно з ст.ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п.7.3. договору при затримці оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню за кожний день затримки виходячи з суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до п. 7.5 договору та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу в сумі 12 127,38 грн. нарахована за період з 13.09.2013р. по 13.03.2014р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність проведених розрахунків інфляційних втрат та 3% річних з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, судом правомірно встановлено, що позивачем вірно визначено період нарахування, а саме з 13.09.2013р. по 11.11.2014р., та суму інфляційних втрат 31 926,74 грн., а також 6 128,11 грн. 3% річних за зазначений період.

Також, судом першої інстанції правомірно відмолено в частині позовних вимог про стягнення 2,24 грн. 3% річних.

Відповідно до вимог ст.4.-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, скаржником належними та допустимими доказами факту неналежного виконання позивачем зобов'язань за договором не доведено.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно із ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2014р. у справі №914/3337/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити у господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.01.2015р..

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.