ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 року Справа № 904/5531/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. - доповідача,

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання Валяр М.Г.

представники сторін:

від позивача: Починок В.В. представник, довіреність № 14-43юр від 25.12.14;

від відповідача: Шмельова І.К. представник, довіреність № б/н від 12.01.15;

від відповідача: Сікора К.О. представник, довіреність № б/н від 06.01.15;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "РОТОР" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 року у справі № 904/5531/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Ареслор Міттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

до Приватного підприємства "РОТОР", м. Дніпропетровськ

про стягнення 379 092, 62 грн. штрафу

та за зустрічним позовом Приватного підприємства "РОТОР", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "АреслорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

про визнання недійсним пункту договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 року у справі № 904/5531/14 (суддя Васильєв О.Ю.) первісний позов задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства "РОТОР" на користь Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" 189 546, 31 грн. - штрафу та 7 581, 86 грн. - судового збору.

В задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання недійсним п.12.4. договору відмовлено, судові витрати по цій заяві покладено на ПП "РОТОР".

Рішення мотивовано порушення відповідачем п.12.4 договору №73S13 від 26.12.2012 року, яким сторони передбачили заборону експорту придбаного відповідачем за первісним позовом товару за межі України.

Суд зазначив, що відповідно до даного пункту договору передбачено стягнення на користь продавця - Публічного акціонерного товариства "Ареслор Міттал Кривий Ріг" штрафу в розмірі 100 % вартості експортованого товару. Однак даний розмір штрафу суд зменшив з посиланням на положення ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Мотивуючи відмову в задоволенні зустрічного позову, суд зазначив, що сторони досягли згоди з усіх передбачених законом істотних умов договору, виконали договір, підстави для визнання його частково недійсним відсутні. Також суд послався на положення ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням, ПП "РОТОР" звернулось з апеляційною скаргою. Просить оскаржуване рішення скасувати з огляду на порушення господарськом судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.317, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 43, 44 Господарського кодексу України.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом спростовує доводи скаржника. Просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 26.12.2012 року між ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" (постачальник) та Приватним підприємством "РОТОР" (покупець) укладено договір №73S13, відповідно до умов якого постачальник поставив покупцю 500 метрів кубічних криптоно-ксенонової суміші, що підтверджується відповідними доказами та не заперечується ПП "РОТОР".

Відповідно до п.12.4. договору сторони погодили, що вони дають згоду на те, що товар, який поставляється по цьому договору, не підлягає експорту за межі України як покупцем, та і іншими особами, яким товар переданий. У випадку порушення цієї вимоги покупець сплачує штраф у строк 30 банківських днів з моменту пред'явлення претензії зі сторони постачальника; розмір штрафу складає 100% від вартості експортованого товару; при виявлені факту експорту постачальник залишає за собою право розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідно до наданої ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" експортної електронної митної декларації №10080000/2013/119165 від 30.07.2013 року, ним було виявлено факт експорту ПП "РОТОР" придбаної у ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" криптоно-ксенонової суміші у кількості 357, 6 кг у Російську Федерацію підприємству ТОВ "Акела-Н" за 15 582 256, 4 російських рублів.

Також факт експорту ПП "РОТОР" придбаної у ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" криптоно-ксенонової суміші у кількості 357, 6 кг у Російську Федерацію підприємству ТОВ "Акела-Н" за 15 582 256,40 російських рублів підтверджуються письмовими поясненнями Дніпропетровської митниці Міндоходів та наданими нею доказами - електронною митною декларацією, сертифікатом-якості, рахунком - фактурою №СФ-999 від 10.07.2013 року, сертифікатом №17 на відправлену партію №17 криптоно-ксенонової суміші від 04.07.2013 року.

Дані обставини відповідач за первісним позовом не заперечував.

Позивач за первісним позовом відповідно до п.12.4 договору нарахував ПП "РОТОР" штраф у розмірі 379 092, 62 грн., тобто 100% вартості експортованого товару у перерахунку російських рублів на українські гривні за курсом 0,24328, зазначеним у митній декларації.

28.08.2014 року надіслано відповідачу за первісним позовом претензію з вимогою сплатити вищевказаний штраф.

Задовольняючи частково вимоги ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд послався на свободу волевиявлення сторін за спірним договором та на факт виконання ними його умов.

Однак така оцінка позиції ПП "РОТОР" не є законною та обґрунтованою і, на думку колегії суддів, відмова з задоволенні зустрічного позову та задоволення судом вимог ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" є помилковим з огляду на наступне:

Дійсно, в силу статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Принцип свободи договору є одним із загальних принципів цивільного законодавства. Водночас, укладаючи договір і визнаючи його умови, сторони мають враховувати чинне законодавство, звичаї ділового обороту, а також вимоги розумності та справедливості.

Між тим, положення п.12.4 договору суперечать вимогам чинного законодавства.

Так, предметом укладеного сторонами договору№73S13 від 26.12.2012 року є придбання відповідачем за первісним позовом товару у позивача за первісним позовом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статей 317 та 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У розумінні статей 177, 179 Цивільного кодексу України придбаний ПП "РОТОР" за спірним договором товар є об'єктом цивільних прав.

Об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

Види об'єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об'єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі.

Види об'єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об'єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом. (ст. 178 Цивільного кодексу України).

Докази того, що придбаний відповідачем за первісним позовом товар вилучений з цивільного обороту або обмежений, в матеріалах справи відсутні.

За змістом ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Одним із принципів підприємницької діяльності відповідно до ст. 44 Господарського кодексу України є самостійний вибір постачальників і споживачів продукції; самостійне здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності.

Обмеження права ПП "РОТОР" здійснювати експорт належної йому на праві власності продукції, закріплене в оскаржуваному п. 12.4 договору, порушує одночасно декілька принципів підприємницької діяльності, а саме:

- принцип свободи підприємницької діяльності - порушується у частині укладання угод на умовах та в порядку, на вибір та розсуд ПП "РОТОР" в особі його уповноважених представників;

- принцип самостійного вибору контрагентів - порушується у частині штучного та законного обмеження контрагентів ПП "РОТОР" лише резидентами України;

- принцип самостійного здійснення зовнішньоекономічної діяльності - порушується у повній мірі, оскільки позивач за первісним позовом фактично унеможливив здійснення такої діяльності ПП "РОТОР".

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що встановлення сторонами у пункті 12.4 договору обмежень покупця у праві користування та розпорядження своєю власністю порушує вимоги ст.ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, вимоги ст.ст. 43, 44 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України).

Оскільки є доведеним, що зміст п.12.4 спірного договору укладено сторонами в порушення ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, в силу приписів ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України його слід визнати недійсним.

Виконання сторонами договору не впливає на вирішення спору.

Оскільки задоволення зустрічного позову виключає задоволення позову первісного, в задоволенні вимог ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" слід відмовити.

Судові витрати слід розподілити згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. Витрати за первісним позовом покласти на позивача за первісним позовом. Стягнути з позивача за первісним позовом на користь відповідача за первісним позовом 1218 грн. судового збору за розгляд позову та 4 399,92 грн. за розгляд апеляційної скарги, всього 5 617,92 грн.

Оскільки висновки оскаржуваного судового рішення суперечать нормам матеріального права, рішення слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від від 23.09.2014 року у справі № 904/5531/14 скасувати.

В задоволені первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним пункт 12.4 договору №73S13 від 26.12.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Арселор Міттал Кривий Ріг" (постачальник) та Приватним підприємством "РОТОР".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" ( 50095, м. Кривий Ріг , вул. Орджонікідзе, 1, ) на користь Приватного підприємства "РОТОР" (49064, м. Дніпропетровськ, пр. Калініна, 61/12; ) 5 617,92 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному

обсязі 21.01.2015 року.