ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Справа № 922/4323/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Чуприна Я.О. дов. № 03-07/32 від 05.01.2015 року

відповідача - Герус І.В. з належно оформленою довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова (вх. №4280 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 01.12.14 у справі № 922/4323/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова

до ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", м. Харків

про стягнення 1 608 788,60 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.12.2014 р. у справі № 922/4323/14 (суддя Прохоров С.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод імені С.Орджонікідзе" на користь Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі 1 358 788,60 гривень заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод імені С.Орджонікідзе" на користь Державного бюджету України 27 175,77 гривень судового збору. В частині стягнення 250 000,00 грн. витрат на виплату та доставку пенсій - в позові відмовлено.

Позивач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати частково та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ПАТ "Харківський тракторний завод імені С.Орджонікідзе" на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення, за липень, серпень та вересень місяці 2014 року в сумі 1 608 788,60 грн.

Апеляційна скарга аргументована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, пунктів 1.2., 1.3., 2.5., 5.3. Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №21-2 від 27.09.2010 року, Розділу 6 та пункту 10.11. Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року. Скаржник зазначає про те, що операції з обліку сум платежів, що надходять до органів Пенсійного фонду України, здійснюються в автоматичному режимі в хронологічному порядку за датами здійснення операцій на підставі документів, які підтверджують правильність та своєчасність їх здійснення. Таким чином, позивач вважає, що Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі діяло в межах та спосіб, що передбачено Законами України, вірно зарахувало кошти за платіжними дорученнями із призначенням платежу «виплата та доставку пільгових пенсій писок № 1» на розрахунковий рахунок та картку особового рахунку платника за списком № 1 в хронологічному порядку виникнення боргу.

Відповідач через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів викладених в апеляційні скарзі заперечує, вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому, відповідач зазначає про безпідставність тверджень позивача про те, що перерозподіл спірних платежів відбувся відповідно до п. 10.11 Інструкції «Про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне страхування до Пенсійного фонду України», посилаючись на те, що відповідачу не надходили повідомлення про суми розподілу сплачених коштів, які передбачені абз. 2 п.п.10.11 Інструкції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, їх юридичну оцінку в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій зазначеним категоріям осіб, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Отже, чинним законодавством України Пенсійному фонду України та його територіальним управлінням, як органам, наділеним владними повноваженнями в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, делеговано повноваження з виплати пільгових пенсій, які в майбутньому здійснюватимуться згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з пунктом 6.8. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року (в редакції, чинній станом на січень 2013 року), підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону №1058-ІV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" перебуває на обліку як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова (реєстраційний №0747).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 31.05.2007 року порушено справу №Б-39/109-07 про банкрутство ПАТ "Харківський тракторний завод імені С. Орджонікідзе" (відповідач), яке зареєстроване як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Харкова (позивач).

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на те, що ПАТ "Харківський тракторний завод ім.С.Орджонікідзе" має поточну заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з липня по вересень 2014 року в загальній сумі 1608788,60 гривень. Відповідач підтвердив право своїм працівникам на призначення пільгової пенсії за списком №1, відповідно до пункту "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за роботу із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, відповідачу були вручені повідомлення про необхідність перерахування коштів по заборгованості по виплаченій і доставленій пільговій пенсії за списком №1 з розрахунками заборгованості по кожному пенсіонеру окремо (копії додаються), а саме:

- повідомлення за липень місяць 2014 року в сумі 547 595,82 грн.;

- повідомлення за серпень місяць 2014 року в сумі 520 118,42 грн.,

- повідомлення за вересень місяць 2014 року в сумі 541 074,36 грн.

Зазначені повідомлення отримані представником відповідача особисто, про що свідчить особистий підпис представника відповідача.

Відповідно до п.п.6.8 Інструкції - підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Оскільки відповідач добровільно не відшкодував заборгованість в сумі 1608788,60 грн. витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції встановив, що до моменту звернення позивача до суду з позовом відповідач перерахував на рахунок позивача суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за серпень 2014 року в сумі 1250010,00 грн. За платіжним дорученням № 7373 від 29.08.20104 р. та за вересень 2014 р. за платіжним дорученням № 8474 від 26.09.2014 р. з призначенням платежу «виплати та доставка пільгових пенсій список № 1 за серпень, вересень 2014 року», тобто за оспорюваний період липень-вересень 2014 року.

З огляду на встановлене, суд першої інстанції дійшов висновку, що залишок поточної непогашеної відповідачем заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій особам з числа його колишніх працівників за липень-вересень 2014 року становить 1358788,60 грн., що підтверджується належними та достатніми доказами у справі, тому позовні вимоги в цій частині визнані судом правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Також, місцевим господарським судом встановлено обставини перерахування відповідачем позивачу 250000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період у 2014 році, які було зараховано органом Пенсійного фонду України на погашення заборгованості відповідача-страхувальника з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2011 рік в порядку календарної черговості без врахування визначеного відповідачем у платіжному дорученні призначення платежу за конкретний період часу.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 250 000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що спірну суму грошових коштів було перераховано відповідачем в добровільному порядку на рахунок позивача ще до моменту звернення останнього до суду з позовом у даній справі на задоволення поточних вимог кредитора, а законодавством про банкрутство не передбачено права кредитора (органу Пенсійного фонду України) здійснювати погашення конкурсної заборгованості, на яку поширюється мораторій у справі про банкрутство, а можливе погашення поточної заборгованості, яка виникла в ході провадження у справі про банкрутство.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з підприємства-відповідача на користь органу Пенсійного фонду України заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період на загальну суму 1358788,60 грн. як такої, що підтверджена належними та достатніми доказами у справі, є поточною у справі про банкрутство відповідача.

Також, колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 250000,00 грн., що заявлялися позивачем як заборгованість відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в період липень-вересень 2014 року, з підстав її погашення відповідачем в добровільному порядку до моменту звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Так, стаття 7 Закону України "Про Національний банк України" систему, порядок і форми платежів визначає Національний банк України.

Відповідно до п.3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. №22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

Однак, позивачем самостійно без достатньої правової підстави змінено призначення платежу відповідача та зараховано сплату заборгованості по виплаченій і доставленій пільговій пенсії за списком №1 за період липень-вересень 2014 року в погашення боргу по сплаті страхових внесків за 2011 рік (в порядку календарної черговості виникнення заборгованості).

У відповідності до положень Інструкції „Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою управління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663 відповідачу були вручені повідомлення про необхідність перерахування коштів по заборгованості по виплаченій і доставленій пільговій пенсії за списком №1 з розрахунками заборгованості по кожному пенсіонеру окремо за липень-вересень 2014 року.

Між тим, надані до матеріалів справи оригінали платіжних доручень свідчать про своєчасні та в повному обсязі сплачені ПАТ "ХТЗ ім. С. Орджонікідзе" заборгованості по виплаченій і доставленій пільговій пенсії за списком №1 за спірний період та частковій сплаті заборгованості по виплаченій і доставленій пільговій пенсії за списком №1 в розмірі 250000,00 грн. за серпень та вересень 2014 року.

При цьому, зарахування органом Пенсійного фонду України спірної суми коштів в рахунок погашення заборгованості підприємства-страхувальника за інший календарний період, ніж визначено платником у платіжному дорученні, з посиланням на положення законодавства, що визначає порядок ведення обліку та зарахування платежів до Пенсійного фонду України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки з травня 2007 року підприємство-відповідач перебуває в процедурі банкрутства, що здійснюється відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким визначено спеціальний порядок задоволення грошових вимог кредиторів боржника, дозволяється задоволення поточних вимог кредиторів у загальному правовому режимі (в тому числі шляхом заявлення позовних вимог) та внаслідок дії мораторію відповідно до статті 12 Закону про банкрутство (в редакції, чинній до 19.01.2013 року, яка застосовується до відповідача у справі) заборонено окреме задоволення конкурсних грошових вимог.

Доводи скаржника про невірне застосування судами норм матеріального права з посиланням на Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку переважно застосовуються норми законодавства про банкрутство, як такі, що є спеціальними та підлягають переважному застосуванню щодо відповідача, який перебуває у процедурі банкрутства.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Вищого господарського суду України від 25.11.2014 р. у справі № 922/2262/14.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наведені позивачем доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.

Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ст. 103 ст. 105, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2014 року по справі № 922/4323/14 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 26 січня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.