ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" січня 2015 р.Справа № 924/1884/14

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена-країна", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Шепетівська реалбаза хлібопродуктів", м. Шепетівка

про стягнення 227 168, 24 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача - Миколаєнко Д.Л. - за довіреністю

від відповідача - не з'явився

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що утворилася через неналежне виконання договору № 28 / 4 - ПК від 2 квітня 2013 року у розмірі 227 168, 24 грн., з яких: 132 379 грн. - сума відсотків за користування товарним кредитом; 6 751,63 грн. - розмір пені за прострочену заборгованість; 12 230 грн. - розмір штрафу за неналежне виконання зобов'язань; 1 558, 06 грн. - 3% річних; 74 249, 55 грн. індексація.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає про порушення відповідачем умов договору щодо строків здійснення розрахунків за поставлений товар. Стягнення штрафу, пені та індексації обумовлено наявністю відповідних умов договору щодо їх застосування. Стягнення процентів за користування кредитом (товарним) обґрунтовується позивачем з посиланням на ст. 694 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Повідомлений належним чином відповідач (про розгляд справи судом), про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення про вручення йому ухвал про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи (з підписом представника про отримання), свого представника в судове засідання не направив, письмового відзиву не подав, причин невиконання вимог суду не повідомив.

Враховуючи вказані обставини, суд, в силу ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

З матеріалів справи вбачається.

2 квітня 2013 року між сторонами укладено договір № 28 / 4 - ПК, за яким продавець (позивач) зобов'язується передати, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти та сплатити вартість насіннєвого матеріалу, іменованого у подальшому товар, відповідно до умов договору (додатків та специфікацій).

Конкретний асортимент, кількість та ціна товару на кожну окрему партію зазначаються у додатках та / або накладних на передачу товару (видаткових), що є невід'ємною частиною цього договору. Ціна товару встановлена по домовленості сторін, а сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті - долар США (п. 3.1.)

Товар за даним договором поставляється на наступних умовах: покупець повинен в строк до 15 квітня 2013 року перерахувати на поточний рахунок продавця суму попередньої оплати у розмірі 50% від вартості товару, що вказаний у додатках до договору. На залишок заборгованості продавець надає покупцю товарний кредит з відстрочкою платежу з наступним графіком сплати: - 50% від суми вартості всього товару по договору, покупець має сплатити до 15 жовтня 2013 року (п. 4.1.).

Моментом фактичного відвантаження товару є дата вказана у накладній на передачу товару (видаткова) (п. 4.3.). Оплата, зроблена у строки, передбачені п. 4.1. договору, вважається своєчасною (п. 4.4.). На суму заборгованості по договору нараховуються відсотки за користування товарним кредитом по ставці 0, 2 % за кожен день користування. Нарахування відсотків здійснюється на суму товарного кредиту, тобто на суму вартості товару, що передавався на умовах товарного кредиту, за період з моменту фактичного відвантаження товару до моменту сплати покупцем суми вартості товару отриманого на умовах товарного кредиту (п. 4.5.).

Якщо буде мати місце факт, що передбачений п. 4.8. договору: (курс гривні до іноземної валюти - долара США збільшиться в порівнянні до курсу на момент фактичного відвантаження товару), то відповідно і нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється на уже проіндексовану суму вартості товару (платежу у гривні) по договору, яка встановлюється п. 4.8. цього договору (п. 4.6.). Оплата вартості товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях. Сторони домовились про зміну ціни на товар згідно наступного способу: у разі, якщо офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США збільшиться в порівнянні до офіційного курсу гривні до іноземної валюти - долара США, що діяв на дату підписання договору, продавець має право вимагати від покупця сплати проіндексованої суми вартості товару у гривні по договору. Проіндексована сума вартості товару у гривні встановлюється як (А1+А0) х СП = ПСП, де:

А1 - офіційний курс долара США на момент здійснення платежу;

А0 - офіційний курс долара США, що був встановлений на дату підписання договору;

СП - сума вартості товару (платежу у гривні) визначена у відповідних накладних на передачу товару;

ПСП - проіндексована сума вартості товару (платежу у гривні) по договору.

У разі, якщо міжбанківський курс долара США перевищує офіційний курс НБУ, продавець залишає за собою право вимагати сплати проіндексованої суми вартості товару у гривні згідно міжбанківського курсу. Міжбанківський курс підтверджується даними одного з банків за вибором продавця, в яких відкрито його рахунки та / або інформацією із сайту http://minfin.com.ua (п. 4.8.).

У випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору покупець зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення. У випадку неналежного виконання покупцем зобов'язань згідно умов даного договору покупець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми неоплаченого товару.

Договір набуває сили з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2013 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Договір підписаний обома сторонами.

Додатком до договору сторони встановили (підписаним та скріпленим печатками): найменування, кількість, ціну товару та курс долара США на день підписання додатку.

Відповідно до підписаної обома сторонами та скріпленої їх печатками видаткової накладної від 5 квітня 2013 року № 809 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 244 600 грн. в силу договору від 2 квітня 2013 року.

Зі сторони відповідача накладну підписано Ковальчуком О.О., на ім'я якого відповідачем виписано довіреність від 4 квітня 2013 року № 123 на отримання ТМЦ від позивача. Довіреність підписана відповідачем та скріплена його печаткою та підписана повіреною особою.

Про здійснення розрахунку відповідачем за поставлений товар на суму 244 600 грн. свідчать наявні у справі копії банківських виписок за: 18 квітня 2014 року на суму 122 300 грн., від 9 жовтня 2013 року на суму 92 300 грн., від 4 липня 2013 року на суму 30 000 грн.

В виписках вказано, що платниками за останніми є відповідач, отримувачем - позивач. Призначенням платежу вказано - оплата насіння кукурудзи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір купівлі - продажу, визначивши умови, права та обов'язки сторін, які є обов'язковими для них.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар (насіння кукурудзи) на суму 244 600 грн., що підтверджується видатковою накладною № 809 від 5 квітня 2013 року. Прийняття товару відповідачем підтверджується підписом (скріпленим печаткою) останнього на накладній.

Обов'язок оплати (остаточний розрахунок) товару, відповідно до договору, виникає у відповідача - 50% вартості товару (аванс) до 15 квітня 2013 року; залишок же заборгованості (на який покупцю надано товарний кредит) має бути оплачено на умовах відстрочки до 15 жовтня 2013 року у розмірі 50% від суми вартості всього товару.

Проте, як вбачається з матеріалів справи оплата товару здійснена позивачем з порушенням строків оплати (умов договору), а саме: 4 липня 2013 року на суму 30 000 грн.; 9 жовтня 2013 року на суму 92 300 грн.; 18 квітня 2014 року на суму 122 300 грн. При цьому, перших два платежі становлять 122 300 грн., що дорівнює 50% вартості поставленого товару, оплата якого мала б бути проведена до 15 квітня 2013 року, а третій платіж на суму 122 300 грн. (50% вартості товару) здійснений 18 квітня 2014 року, в той час як обов'язок його оплати виник 15 квітня 2013 року. При цьому, 15 квітня 2013 року є датою остаточного розрахунку. Таким чином вся кількість та вартість поставленого товару є товарним кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що оплата товару здійснена з порушенням строків її здійснення у відповідача існувала заборгованість за період прострочення (з моменту виникнення обов'язку оплати до дати фактичної оплати) - зокрема, по другій частині платежу (на який надано товарний кредит) з 15 жовтня 2013 року по 18 квітня 2014 року.

Як вбачається зі змісту п. 4.1. договору 50% від суми вартості товару має бути оплачено на умовах товарного кредиту.

За ч. ч. 1, 5 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу; якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. За ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За п. 4.5. договору на суму заборгованості по договору нараховуються відсотки за користування товарним кредитом по ставці 0, 2% за кожен день користування. Нарахування відсотків здійснюється на суму товарного кредиту, тобто на суму вартості товару, що передавався на умовах товарного кредиту, за період з моменту фактичного відвантаження товару до моменту сплати покупцем суми вартості товару отриманого на умовах товарного кредиту.

Враховуючи вказані договірні положення, а також факт існування заборгованості на всю суму поставленого товару (у вказаний в розрахунку період), вимоги про стягнення процентів є обґрунтованими і підлягають стягненню у заявленому розмірі, підтвердженому розрахунком.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи існування заборгованості за товарним кредитом вимоги в частині стягнення річних відповідають чинному законодавству, та підлягають задоволенню в заявленому розмірі, який підтверджується розрахунком, здійсненим на суму частини товарного кредиту 122 300 грн. за період прострочення товарного кредиту - з 16.10.13 року по 18.04.2014 року (по дату сплати).

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення, неустойка (штраф та пеня) є договірними способами забезпечення зобов'язання, а тому наявність у договорі п. п. 7. 2, 7.3., що передбачають застосування пені та штрафу є підставою для задоволення позову, в частині стягнення останніх. Розмір цих нарахувань підтверджується поданим розрахунком, здійсненим на суму 122 300 грн. Зокрема штраф 10% - 12 230 грн. , пеня - за період прострочення товарного кредиту - з 16.10.13 року по 18.04.2014 року (по дату сплати) становить 6 751, 63 грн.

При цьому, судом враховується аналогічна позиція Вищого господарського суду України, викладена в п. 4 оглядового листа ВГС України від 29 квітня 2013 року № 01 - 06/767/2013, де вказано, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності (див. постанову Верховного Суду України від 27.04.2012 та постанову Вищого господарського суду України від 12.06.2012 у справі № 06/5026/1052/2011).

Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 № 42/252, від 09.04.2012 № 20/246-08.

За ч. 2 ст. 694 ЦК України товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

За п. 4.8. договору сторони домовились про зміну ціни на товар згідно наступного способу: у разі, якщо офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США збільшиться в порівнянні до офіційного курсу гривні до іноземної валюти - долара США, що діяв на дату підписання договору, продавець має право вимагати від покупця сплати проіндексованої суми вартості товару у гривні по договору. Проіндексована сума вартості товару у гривні встановлюється як (А1+А0) х СП = ПСП, де:

А1 - офіційний курс долара США на момент здійснення платежу;

А0 - офіційний курс долара США, що був встановлений на дату підписання договору;

СП - сума вартості товару (платежу у гривні) визначена у відповідних накладних на передачу товару;

ПСП - проіндексована сума вартості товару (платежу у гривні) по договору.

У разі, якщо міжбанківський курс долара США перевищує офіційний курс НБУ, продавець залишає за собою право вимагати сплати проіндексованої суми вартості товару у гривні згідно міжбанківського курсу. Міжбанківський курс підтверджується даними одного з банків за вибором продавця, в яких відкрито його рахунки та / або інформацією із сайту http://minfin.com.ua.

Враховуючи, що зміна ціни на товар передбачена договором, не заборонена ст. 694 ЦК України, а зміна курсу гривні по відношенню до долара США за період з укладення договору до терміну передачі товару мала місце, заявлена до стягнення сума індексації підлягає задоволенню.

За таких обставин, позов обгрунтований, підтверджений документально та підлягає задоволенню, з покладенням судових витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „Шепетівська реал база хлібопродуктів" (Хмельницька область, м. Шепетівка, провулок Подільський, 20, код 00956715) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Зелена - Країна" (м. Київ, проспект Лісовий, 39, п/ р 2766 у АТ „Злато банк", м. Київ, МФО 380612, код 37508774) 132 379 грн. (сто тридцять дві тисячі триста сімдесят дев'ять грн..) - заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом; 6 751, 63 грн. (шість тисяч сімсот п'ятдесят одна грн.. 63 коп.) - пені за прострочену заборгованість; 12 230 грн. (дванадцять тисяч двісті тридцять грн.) - штрафу за неналежне виконання зобов'язань; 1 558, 06 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят вісім грн.. 6 коп.) - 3% річних; 74 249, 55 грн. (сімдесят чотири тисячі двісті сорок дев'ять грн.. 55 коп.) індексації та 4 543, 39 грн. (чотири тисячі п'ятсот сорок три грн. 39 коп.) судового збору.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу (30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, провулок Подільський, 20).