РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19384/14 16.01.15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дівіна"
доПриватного акціонерного товариства "Київстар"
простягнення 6704303,50 грн.
Судді Васильченко Т.В. (головуючий)

Нечай О.В.

Марченко О.В.

в присутності представників сторін:

від позивача Нестеришин Т.С., довіреність б/н від 03.12.2013;
від відповідачаАлдошина Н.О., довіреність №81 від 03.02.2014.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дівіна" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення 6704303,50 грн., з яких: 3491768,25 грн. - основна заборгованість по орендній платі, 6381,66 грн. - заборгованість за комунальні послуги, 296658,84 грн. - пеня, 311586,44 грн. - інфляційні втрати, 43718,23 грн. - 3% річних та 2554190,08 грн. - неустойка за час прострочення повернення приміщення з оренди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору оренди №21210 від 23.06.2011 позивач передав відповідачу в оренду майно, проте відповідач в порушення умов договору зобов'язання по cплаті орендних та комунальних платежів, а також повернення приміщення належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість по орендній платі та комунальним платежам, що зумовило нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат та неустойки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.09.2014 порушено провадження у справі №910/19384/14 та призначено до розгляду.

06.10.2014 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав того, що 19.02.2014 відбулось силове захоплення невідомими особами орендованого приміщення, що призвело до вибуття із володіння відповідача об'єкту оренди, про що ПрАТ "Київстар", у відповідності до умов договору, повідомив позивача та що є підставою для застосування положень ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач зауважує на тому, що на його звернення щодо прийому-передачі об'єкту оренди, позивач ухилявся від його прийняття, що позбавило можливості ПрАТ "Київстар" виконати свої зобов'язання щодо вчасного повернення об'єкту оренди.

Разом з відзивом, в якості доказу захоплення об'єкту оренди, відповідачем наданий запис камер відео стеження.

Втім, суд не може прийняти такий доказ до уваги у зв'язку з його невідповідністю вимогам ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України щодо належності і допустимості доказів.

В судовому засіданні 06.10.2014 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.10.2014.

16.10.2014 позивач, через відділ діловодства суду, подав письмові пояснення, в яких вказав, що твердження відповідача про те, що протягом лютого-червня 2014 мали місце загальновідомі обставини непереборної сили, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Окрім того, необґрунтованими є і посилання відповідача щодо ухилення ТОВ "Дівіна" від прийняття з оренди приміщення, оскільки 20.06.2014 позивач прийняв приміщення з оренди та підписав акт повернення приміщення. Відтак, оскільки відповідач не довів неможливості використання орендованого приміщення через обставини, за які він не відповідає, відсутні підстави для застосування положень ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 17.10.2014 справу №910/19384/14 передано на розгляд судді Босому В.П., у зв'язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2014 справу №910/19384/14 прийнято до провадження суддею Босим В.П. та призначено до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 20.10.2014 справу №910/19384/14 передано на розгляд судді Васильченко Т.В., у зв'язку з виходом судді з лікарняного.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.10.2014 справу №910/19384/14 прийнято до провадження суддею Васильченко Т.В. та призначено до розгляду.

31.10.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав письмові пояснення по справі, в яких зауважив на тому, що приміщення в м. Києві по вул. Хрещатик, 13-А знаходилось під охороною ТОВ "Агенство безпеки "КУБ", однак під час акцій масового протесту, які мали місце в м. Києві у лютому 2014, співробітники останнього не змогли здійснювати охорону об'єкта оренди, про що повідомили ПрАТ "Київстар" листом №01/20/02-2014 від 20.02.2014.

03.11.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав письмові пояснення, в яких зазначив, що орендоване ним приміщення на початку квітня було звільнено мітингувальниками, проте вже 06.04.2014 було знову захоплене, а перемовини за участі працівників міліції та представниками охоронної організації ТОВ "Агенство безпеки "КУБ" щодо його звільнення були марними. В зв'язку з цим, об'єкт оренди звільнити не вдалось аж до кінця строку дії договору оренди.

В судовому засіданні 03.11.2014 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.11.2014.

07.11.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав письмові пояснення, в яких звернув увагу суду на те, що про факт захоплення Центру обслуговування абонентів ПрАТ "Київстар", що розташовувався в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 13-А, було повідомлено правоохоронні органи і дане повідомлення зареєстроване в єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000367. Також, до правоохоронних органів з повідомленням про факт захоплення приміщення звертався і директор орендодавця ТОВ "Дівіна" - Блошко В.М., який в подальшому відмовився подавати заяву про злочин за фактом захоплення приміщення, пояснивши свої дії веденням переговорів з мітингувальниками самостійно.

В судовому засіданні 17.11.2014, в зв'язку зі складністю справи, суд дійшов висновку про призначення колегіального розгляду даної справи.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 17.11.2014 призначено колегіальний розгляд справи № 910/19384/14 у наступному складі суду: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Нечай О.В., Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2014 справу № 910/19384/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді Нечай О.В., Марченко О.В. та призначено до розгляду.

05.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство безпеки "КУБ", через відділ діловодства суду, подало письмові пояснення по справі, в яких зазначило, що 19.02.2014 об'єкт охорони, що знаходиться в м. Києві по вул. Хрещатик, 13-А, був захоплений великою кількістю озброєних людей, в зв'язку з чим було прийнято рішення про евакуацію охоронника даного приміщення, про що повідомлено відповідальних осіб ПрАТ "Київстар". Відтак, ТОВ "Агентство безпеки "КУБ" у зв'язку із захопленням об'єкту охорони не здійснювало охорону після 18:15 год. 19.02.2014 до 09:00 год. 05.04.2014, а також в зв'язку з повторним захопленням з 00:00 год. 06.04.2014 по теперішній час.

05.01.2015 відповідач, через відділ діловодства суду, подав сертифікат Торгово-промислової палати України №2414 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено, що захоплення невстановленими сторонніми особами приміщення по вул. Хрещатик, 13-а, в м. Київ є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) період дії яких з 19 лютого 2014 року по 16 червня 2014 року.

В судовому засіданні 12.01.2015 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.01.2015.

15.01.2015 позивач, через відділ діловодства суду, подав письмові пояснення по справі, в яких вказав, що наявні в матеріалах справи документи не свідчать про те, протягом якого часу та в якому обсязі було захоплене приміщення, а також про те, що безперервно протягом усього часу з 01.03.2014 по 20.06.2014 відповідач не мав ніякої фактичної об'єктивної можливості здійснювати користування приміщенням за призначенням.

16.01.2015 позивач подав письмові пояснення, в яких повідомив, що ним 13.01.2015 була подана до прокуратури заява про вчинення злочину службовими особами Торгово-промислової палати України, який полягає у внесенні недостовірних відомостей до сертифікату №2414 від 29.12.2014 про форс-мажорні обставини.

Представник позивача в судовому засіданні 16.01.2015 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача, в свою чергу, проти позову заперечив в повному обсязі.

В судовому засіданні 16.01.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, які приймали участь під час розгляду справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дівіна" (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Київстар" (орендар) був укладений договір оренди №21210 нежилого приміщення №78 (в літ. А), загальною площею 363,6 кв.м., яке займає 3 поверхи, за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд.13 (літ. "А"), за умовами якого, орендодавець зобов'язався передати орендарю, в строкове платне користування об'єкт оренди, а орендар зобов'язався прийняти об'єкт оренди та сплачувати орендодавцю орендну плату за користування ним (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що об'єкт оренди надається орендарю з метою розміщення центру обслуговування абонентів, офісу, технологічного обладнання, магазину, а також надання послуг та продажу непродовольчих товарів.

Об'єкт оренди надається в строкове платне користування з дати підписання сторонами акту приймання-передачі в строкове платне користування об'єкта оренди строком на 2 роки 11 місяців, тобто до 22 травня 2014 (п. 2.2 договору).

Майно, що є предметом договору оренди, передане позивачем відповідачеві за відповідним актом передачі від 23.06.2011, що є додатком № 2 до договору, який підписаний обома сторонами без заперечень. Об'єкт оренди передано в нормальному технічному стані у повній відповідності до умов договору та згідно планів-схем об'єкта оренди, які є додатками №1-А, 1-Б, 1-В до договору.

Фактичною датою повернення об'єкта оренди є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту повернення, який є невід'ємною частиною договору (п. 3.5 договору).

Пунктами 5.1, 5.1.1 договору сторони погодили, що за щомісячне користування об'єктом оренди, орендарем сплачується щомісячна орендна плата згідно наступного порядку: за період з моменту підписання акту передачі до 30 червня 2011 року орендна плата сплачується в національній валюті України та становить 120 грн. з ПДВ; за період з 01 липня 2011 до останнього дня строку оренди, орендна плата сплачується в національній валюті та становить 834156,00 грн. з ПДВ, що на момент укладання договору згідно з курсом НБУ є еквівалентом 104400,00 доларів США (1долар США=7,99грн). Орендна плата в кожному місяці підлягає коригуванню за формулою: S=(A1/A0xS0), де S - плата за місяць оренди приміщення у гривнях, А1-вартість одного долару США у гривнях за курсом НБУ станом на день оплати; А0- вартість одного долару США у гривнях за курсом НБУ на день підписання цього Договору, що дорівнює 7,99 гривень, S0-плата за місяць оренди Приміщення згідно п. 5.1.1 цього Договору. Сторони домовились, що орендна плата підлягає індексації у розмірі 3,2 % раз на рік. Орендна плата в кожному місяці вищевказаного періоду коригуватиметься за формулою, визначеною в абз. 2 п. 5.1.1 договору.

Вартість комунальних послуг не включається у розмір щомісячної орендної плати. Орендар зобов'язаний оплачувати комунальні послуги згідно виставлених рахунків або інших документів протягом 10 банківських днів з моменту надання позивачем відповідних рахунків (п.5.5 договору).

За умовами п. 5.11 договору орендна плата сплачується орендарем щомісячно в строк не пізніше як до 10 числа звітного календарного місяця на підставі цього договору. В термін 5 банківських днів з моменту підписання цього договору орендар перераховує на рахунок орендодавця орендну плату за перший місяць строку оренди та заставний внесок у розмірі орендної плати за 1 останній місяць строку оренди, який у випадку виконання орендарем зобов'язань за цим договором орендодавець зобов'язаний повернути орендареві в термін 5 банківських днів з моменту повернення орендодавцеві об'єкта оренди за актом повернення.

Сторони домовилися, що цей договір набуває чинності з дати його укладання і діє до 22 травня 2014 року включно. Якщо на дату закінчення строку дії цього договору які-небудь із зобов'язань сторін не виконані, вони залишаються чинними до їх повного виконання (п. 10.1 договору).

Відповідно акту приймання-передачі (повернення) об'єкта оренди від 20.06.2014 орендар повернув, а орендодавець прийняв зі строкового платного користування нежиле приміщення №78 (в літ. "А"), загальною площею 363,6 кв.м., яке займає 3 поверхи, за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 13 (літ "А"). Вказаний акт підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств.

Втім, за твердженням позивача, обов'язки зі своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати відповідачем виконувались неналежно, за період з 01.03.2014 по 22.05.2014 (момент закінчення строку оренди) заборгованість відповідача зі сплати орендної плати складає 3491768,25 грн. (1321132,88 грн. (орендна плата за березень 2014 року) + 1321132,88 грн. (орендна плата за квітень 2014 року) + 937578,17 грн. (орендна плата з 01 травня по 22 травня 2014 року). Крім того, заборгованість відповідача за комунальні послуги складає 6381,66 грн. (за березень 2014 року - 2835,18 грн., за квітень 2014 року - 2669,61 грн., за 22 дні травня 2014 року - 876,87 грн.).

Окрім того, за невиконання умов договору, позивачем також нарахована до стягнення з відповідача пеня в розмірі 296658,84 грн., інфляційні втрати в розмірі 311586,44 грн., 3% річних в розмірі 43718,23 грн. та неустойка за час прострочення повернення приміщення з оренди на 29 днів в розмірі 2554190,08 грн.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти позову та зазначає, що в період часу з 21.11.2013 у місті Києві відбувались мирні зібрання, а у лютому 2014 у Києві відбулось протистояння між силовиками та протестувальниками, при цьому активістами було зайнято в місті Києві адміністративні та офісні приміщення на Майдані Незалежності та вулиці Хрещатик, в тому числі і приміщення орендоване відповідачем.

Так, 19.02.2014 відбулось силове захоплення невідомими особами Центру обслуговування абонентів ПрАТ "Київстар", що розташовувався у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 13-А, про що відповідачем був складений акт про неможливість доступу до приміщення від 19.02.2014 та проінформовано позивача листом № 1070/00/03/07 від 20.02.2014, докази направлення якого позивачу наявні в матеріалах справи. В даному листі відповідач повідомив позивача, що не має можливості використовувати об'єкт оренди, та відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України звільняється від оплати за користування об'єктом оренди за весь час, протягом якого зазначене приміщення не може бути ним використане через незалежні від нього обставини.

Відповідач повідомив правоохоронні органи (звернення до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві за фактом захоплення невстановленими особами об'єкту оренди зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000367) по факту захоплення приміщення, що підтверджується листуванням з правоохоронними органами. Згідно листа Старшого слідчого в особливо важких справах СУ ГУМВС України в м. Києві Черняхівського Є.А. № 12/3-3064 від 07.05.2014 матеріали з приводу захоплення об'єкта оренди, які 19.02.2014 за вих. №54/1100 направлялись Печерським РУ ГУМВС України в м. Києві на адресу слідчого управління ГУМВС України, 24.02.2014 за вих. №12/3-1528 для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України, повернуті до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Факт подій масових акцій протесту, що мали місце в Україні з 21.02.2014, за твердженням відповідача, встановлений і Законом України "Про недопущення переслідування та покарань осіб з приводу подій, що мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України".

Крім того, в матеріалах справи наявні листи ТОВ "Агентство безпеки "Куб", яке надавало відповідачу послуги з охорони спірного приміщення, від 20.02.2014 №01/20/02-2014, від 11.04.2014 №01/11/04-2014 в якому, підприємство інформує відповідача про неможливість виконання договірних зобов'язань за договором №27098 від 14.08.2012 по охороні об'єкту оренди у зв'язку з тим, що вказаний об'єкт захоплений та заблокований мітингувальниками з 19.02.2014.

Позивачем на адресу відповідача направлявся лист, в якому позивач повідомив відповідача що приміщення звільнене мітингувальниками 04.04.2014, однак відповідач у відповідь зазначив, що станом на 14.04.2014 об'єкт оренди досі захоплений, в приміщення потрапити можливості немає, Центр обслуговування абонентів не працює.

Відповідач наполягає, що станом на дату припинення дії договору 22.05.2014 об'єкт оренди був зайнятий мітингувальниками, що позбавило його можливості доступу до приміщень об'єкту оренди та можливості вчинити дії щодо передачі позивачу майна.

При цьому, як зазначає відповідач, він неодноразово звертався листами №7180/03 від 06.06.2014, №7973/0/09/06/02101 від 16.06.2014, № 80-43/0/09/06/02101 від 17.06.2014 до позивача з проханням з'явитися за місцем знаходження об'єкта оренди 12.06.2014, 17.06.2014, 18.06.2014 для передачі приміщення з користування, однак згідно з телеграм позивача він повідомляв про неможливість прийняття приміщення 17 та 18 червня 2014 у зв'язку з зайнятістю.

З огляду на вищевикладене, відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки у відповідності до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до приписів статті 759 Цивільного кодексу України договором оренди визнається договір, за умовами якого одна сторона, орендодавець, передає іншій стороні, орендарю, за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Дана норма кореспондується із статтею 283 Господарського кодексу України, якою визначено, що за договором оренди одна сторона, орендодавець, передає другій стороні орендареві за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності та передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів п.п. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Підстави звільнення наймача від орендної плати встановлено ч. 6 ст. 762 ЦК України, яка передбачає, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використано через обставини, за які він не відповідає.

Отже, за наявності підстав, передбачених ч. 6 ст. 762 ЦК України (неможливість використання орендованого майна через обставини, за які орендар не відповідає), орендар звільняється від сплати орендної плати.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем надані суду належні та допустимі, у відповідності до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, докази неможливості використання орендованого майна з 19.02.2014 через обставини, за які він не відповідає (силове захоплення невстановленими особами).

При цьому, згідно сертифікату Торгово-промислової палати України №2414 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), доказів скасування, відкликання або визнання недійсним якого у встановленому законом порядку на час розгляду справи суду не надано, вказані обставини існували з 19 лютого 2014 року по 16 червня 2014 року.

В той час, як позивачем на підтвердження своїх доводів щодо можливості фактичного використання відповідачем орендованого майна у період з 01.03.2014 по 22.03.2014 не надано жодного доказу, як і не підтверджено жодним доказом, що приміщення надавалося для активістів з мовчазної згоди відповідача, з огляду на обставини, зазначені у висновку, затвердженому начальником Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві полковником міліції Бондаренко В.В. 03.05.2014 за результатами перевірки ЖЄО №12015.

До того ж, згідно акту від 12 червня 2014, складеного комісією у складі працівників позивача встановлено, що об'єкт оренди не перебуває в стані, в якому об'єкт оренди був переданий орендодавцем орендарю, зокрема: відсутні вхідні двері, пошкоджений та не функціонує лічильник електроенергії, пломби на лічильнику відсутні, приміщення знеструмлене, пошкоджено двері, розташовані на сходовому марші, пошкоджено стелю у кухні, пошкоджено історичні дерев'яні елементи на сходовому марші, відсутні світильники на сходах. На думку суду, означений документ також підтверджує факт неможливості використання відповідачем об'єкту оренди за призначенням через обставини, за які він не відповідає.

Таким чином, оскільки з 19.02.2014 по дату закінчення строку оренди відповідач не користувався об'єктом оренди через обставини, за які він не відповідає, відсутні правові підстави вимагати з нього внесення плати за користування майном, а також за комунальні послуги, які до того ж не підтверджені визначеними в п. 5.5 договору оренди доказами (акт, рахунки постачальника, тощо).

Пунктом 7.1 договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов'язань за цим договором, якщо таке невиконання стало наслідком дії обставин непереборної сили, що виникли після укладання цього договору та які сторони не могли ані передбачити, ані попередити розумними заходами.

Обставинами непереборної сили сторони погодились вважати обставини, що знаходяться поза розумним контролем сторін, а саме повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха; війну, воєнні дії, акти тероризму, страйки, що відповідають вимогам законодавства, прийняття органами державної влади та/або місцевого самоврядування нормативних актів або прийняття судами або арбітражними органами рішень, які унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п.7.2 договору).

За загальним правилом форс-мажорні обставини - це надзвичайна і непереборна за наявних умов сила, захист від дії якої не передбачено умовами договору, дію якої неможливо попередити застосуванням високопрофесійної практики персоналу, дія якої може бути викликана: винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту); а також непередбаченими ситуаціями, викликаними діями сторони, що не є стороною відповідного договору (страйк, локаут, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух); умовами, регламентованими відповідними органами виконавчої влади, а також пов'язаними з ліквідацією наслідків, викликаних винятковими погодними умовами і непередбаченими ситуаціями.

Те, що в п. 7.2 договору не зазначені масові акції протесту, не спростовує належність означених обставин до непереборної сили, що знаходиться поза розумним контролем сторін договору та відповідають п. 7.1 договору.

Наявність та строк дії обставин форс-мажору має бути належно підтверджено уповноваженим компетентним органом держави місця існування відповідних обставин (п. 7.6. договору).

Статтею 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що торгово-промислова палата в Україні засвідчує обставини форс-мажору.

Як зазначено в сертифікаті Торгово-промислової палати України №2414 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), захоплення невстановленими сторонніми особами приміщення по вул. Хрещатик, 13-А в м. Києві є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які діяли з 19.02.2014 по 16.06.2014.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позивач під час розгляду справи, не подав жодних доказів на спростування існування обставин неможливості використання відповідачем об'єкту оренди у заявлений період, з незалежних від нього обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення орендної плати та комунальних платежів, а також нарахованих на ці суми пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Позивачем також заявлена до стягнення з відповідача неустойка за час прострочення повернення приміщення в розмірі 2554190,08 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Так, частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин.

Таким чином, для застосування наслідків, передбачених ч. 8 ст. 785 ЦК України необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов'язку не виконав, тобто наявність вини (умислу або необережності) у особи, яка порушила зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №5015/4879/12 (3-70гс14) та від 02.09.2014 у справі №927/1215/13 (3-85гс14), які в силу ст. 11128 ГПК України є обов'язковими для всіх судів України.

В той же час, як встановлено вище, на дату припинення дії договору 22.05.2014 об'єкт оренди був зайнятий митінгувальниками і відповідач був позбавлений можливості доступу до приміщень та можливості вчинити дії щодо передачі позивачу об'єкта оренди, а починаючи з 06.06.2014 відповідач здійснював численні спроби повернення позивачу об'єкта оренди. Так, в матеріалах справи наявні копії відповідних листів, телеграм відповідача з проханням позивача з'явитися за місцем знаходження об'єкта оренди для підписання акту передачі та відповідей позивача про неможливість прийняття приміщення 17.06.2014 та 18.06.2014 у зв'язку з зайнятістю його повноважних представників.

До того ж, 12 червня 2014 відбувся комісійний огляд об'єкта оренди, за результатом якого було встановлено, що об'єкт оренди не перебуває в стані, в якому об'єкт оренди було передано позивачем відповідачу в оренду (відсутні вхідні двері, пошкоджений та не функціонує лічильник електроенергії, пломби на лічильнику відсутні, приміщення знеструмлене, пошкоджено двері, розташовані на сходовому марші та інше), а тому представники позивача дійшли висновку про неможливість станом на 12.06.2014 передачі орендарем орендодавцю об'єкту оренди та оформлення акту повернення об'єкту оренди.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у несвоєчасному поверненні об'єкта оренди позивачу та, відповідно, неможливості передати об'єкт оренди позивачу раніше, у зв'язку з чим суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки за час прострочення повернення приміщення з оренди в розмірі 2554190,08 грн.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 21.01.2015.

Головуючий суддя Т.В.Васильченко

Судді О.В.Нечай

О.В.Марченко