ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

20 січня 2015 р.

Справа № 902/1765/14

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання Д.Нестеров

за участю представників:

позивача : Кушнір С.В. - за довіреністю;

відповідача : Слободяник О.А.- за довіреністю.

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕДНА - АГРО" (вул. Леніна, 3, м. Монастирище, Черкаська область, 19100) до:Іллінецького державного аграрного коледжу (вул. Червона площа, буд.2, м. Іллінці, Вінницька область, 22700) про стягнення 200 088,60 грн., з яких: 174 125, 06 грн. - основного боргу за поставлений товар, 8601, 13 грн. - пені за весь час прострочення грошового зобов"язання за період з 01.10.2014 р. по 08.12.2014 р., 9875, 03 грн. - 30% річних від простроченої суми, 7487, 38 грн. - інфляційних збитків, згідно договору поставки насіння в кредит № 027-НО від 07.04.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

Відповідач у відзиві, викладеному в листі № 21 від 13.01.2014 р. та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в сумі 174 125, 06 грн., покликаючись на те, що Іллінецький державний аграрний коледж є бюджетною організацією та фінансується з державного бюджету. Основним видом діяльності навчального закладу є «вища освіта», тобто здійснення освітньої діяльності з ліцензованих спеціальностей, яка забезпечує підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» і відповідає стандартам вищої освіти. Кошти, які отримує навчальний заклад від освітньої діяльності вистачає лише на заробітну плату викладачам і частково на оплату комунальних послуг.

За порушення зобов'язань товариство з обмеженою відповідальністю «СЕДНА-АГРО» нарахував пеню, 30 відсотків річних від простроченої суми, суму інфляційних збитків та послуги адвоката в сумі 30 763 грн. 54 коп.

Відповідач вважає зазначений розрахунок необгрунтований, оскільки навчальний заклад постраждав від форс-мажорних обставин, які призвели до неможливості розрахуватися перед позивачем та стали причиною зменшення надходжень коштів. Навчальний заклад планував отримати кошти від реалізації продукції садівництва, проте в зв'язку з несприятливими природно-кліматичними умовами, травневими заморозками та надмірною кількістю атмосферних опадів, в період з 05.05.2014р. по 06.05.2014 року було пошкоджено квіти, зав'язь та безпосередньо плоди плодоносних садів (ступінь пошкодження 80% яблук зимових 2010 року посадки та 70% яблук зимових 2011 року посадки) Лабораторії з виробництва та переробки продукції садівництва Іллінецького державного аграрного коледжу, що спричинили виникнення форс-мажорних обставин, чим нанесено збитків на суму 271, 5 тис. гривень, а втрачена вигода складає 560 тис. гривень. Падіння закупівельних цін на зернові та технічні культури в 2014 році, несприятливі погодні умови, що спричинили виникнення форс-мажорних обставин, а також нестабільна ситуація в країні стали причиною зменшення надходжень коштів від реалізації продукції та складного фінансового стану коледжу.Погашення заборгованості перед позивачем буде здійснюватися зі спеціального фонду кошторису, наповнення якого буде лише після збору урожаю 2015 року.В зв"язку з цим Іллінецький державний аграрний коледж не мав змоги розрахуватися перед позивачем.

13.01.2015 р. від відповідача до суду надійшло клопотання, викладене в листі № 22 від 13.01.2014 р. про відстрочку виконання рішення суду про стягнення заборгованості по справі №902/1765/14 до 01.09.2015 р.

Вказане клопотання мотивоване тим, що Іллінецький державний аграрний коледж є бюджетною організацією та фінансується з державного бюджету. Основним видом діяльності навчального закладу є "вища освіта», тобто здійснення освітньої діяльності з ліцензованих спеціальностей, яка забезпечує підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» відповідає стандартам вищої освіти. Кошти, які отримує навчальний заклад від освітньої діяльності вистачає лише на заробітну плату викладачам і частково на оплату комунальних послуг. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет 2014 рік» зменшено обсяги видатків на освіту на 4 місяці поточного року (лист Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про зменшення бюджетних асигнувань» від 18.08.2014 року № 37-18-1-13/12529). Зокрема, Іллінецькому державному аграрному коледжу зменшено фінансування на 658 000 грн. з 01 вересня по 31 грудня 2014 року. Крім того, в зв'язку із зменшенням фінансування з державного бюджету в спеціальному фонді збільшились видатки на оплату праці. Збільшення видатків на оплату праці призводить до того, що навчальний заклад не може забезпечити оплату комунальних послуг, послуг зв'язку, літератури та інших витрат необхідних для життєдіяльності закладу. Навчальний заклад планував отримати кошти від реалізації продукції садівництва, проте в зв'язку з несприятливими природно-кліматичними умовами, травневими заморозками та надмірною кількістю атмосферних опадів, в період з 05.05.2014р. по 06.05.2014 року було пошкоджено квіти, зав'язь та безпосередньо плоди плодоносних садів (ступінь пошкодження 80% яблук зимових 2010 року посадки та 70% яблук зимових 2011 року посадки) Лабораторії з виробництва та переробки продукції садівництва Іллінецького державного аграрного коледжу, що спричинили виникнення форс-мажорних обставин, чим нанесено збитків на суму 271, 5 тис. гривень, а втрачена вигода складає 560 тис. гривень. Падіння закупівельних цін на зернові та технічні культури в 2014 році, несприятливі погодні умови, що спричинили виникнення форс-мажорних обставин, а також нестабільна ситуація в країні стали причиною зменшення надходжень коштів від реалізації продукції та складного фінансового стану коледжу. В разі стягнення даної заборгованості через органи виконавчої служби, навчальному закладу будуть заблоковані рахунки, що призведе до неможливості розрахуватися з оплатою праці та за комунальні послуги, що є життєво необхідними для стабільного функціонування навчального закладу. Враховуючи вищевикладене, станом на сьогоднішній день навчальний заклад не має можливості розрахуватися перед позивачем товариством з обмеженою відповідальністю «СЕДНА-АГРО». Кошти на погашення даної заборгованості надійдуть лише після збору урожаю, тобто серпень-вересень 2015 року.

У зв'язку з відсутністю коштів та важким матеріальним становищем дирекція Іллінецького державного аграрного коледжу просить суд надати відстрочку виконання рішення суду про стягнення заборгованості по справі № 902/1765/14 до 01 вересня 2015 р.

Представник позивача заперечив проти клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд, на підставі ст. 11, 16, 20, 509, 525, 526, 530, 655, 610, 612, 692, 712 ЦК України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України прийшов до висновку про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню на 50% та про часткове задоволення позовних вимог.

До такого висновку суд прийшов з огляду на наступне.

07.04.2014 р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО" (в договорі - "Постачальник") та відповідачем - Іллінецьким державним аграрним коледжем (в договорі - "Покупець") було укладено договір поставки насіння в кредит № 027-НО (надалі - Договір).

Згідно з предметом даного Договору, Постачальник зобов'язується продати та поставити у строки передбачені цим Договором Покупцеві насіння рослин (надалі Товар), а Покупець зобов'язується приймати зазначений Товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим Договором порядку. Поставка Товару здійснюється Постачальником згідно замовлень Покупця, за умови наявності Товару на складі Постачальника. Замовлення можуть подаватися Покупцем шляхом надіслання Постачальнику відповідних повідомлень електронною поштою, факсом або поштою.

Асортимент, номенклатура, загальна кількість, ціна, характеристики Товару, визначаються Сторонами на підставі замовлення Покупця та виходячи з наявності Товару на складі Постачальника та вказуються у відповідній специфікації та видаткових накладних, що є його невід'ємними частинами (п. 1.2. Договору).

Покупець зобов'язаний оплатити Товар в строки та на умовах, передбачених договором та/або додатковими угодами (специфікаціями, видатковими накладними) до нього шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця (п. 2.2.1. Договору).

Згідно п.4.1. Договору оплата товару Покупцем здійснюється у безготівковій формі, за ціною та у строки, вказані в Специфікації, видаткових накладних шляхом перерахування вартості товару на поточний банківський рахунок Постачальника в терміни зазначені в Специфікаціях до цього договору. Остаточний розрахунок за весь поставлений по цьому Договору Товар Покупець зобов'язаний здійснити не пізніше як до 30 вересня 2014 року.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі прострочення строків оплати Товару відповідно до п. 4.1., Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно п. 7.4. Договору Сторони визначили, що відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, Покупець зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Цей Договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представника Сторін і діє до 31 грудня 2014 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Договором (п. 10.1. Договору).

На виконання взятих на себе за Договором зобов'язань позивач на підставі специфікацій № 1, № 2 (а.с. 18-19) та видаткових накладних № 1889 від 07.04.2014 р., № 3149 від 25.04.2014 р., (а.с. 20-21) поставив відповідачеві, а останній отримав згідно довіреностей № 65 від 07.04.2014 р., № 83 від 25.04.2014 р. (а.с. 22-23) Товар на загальну суму 174 125, 06 грн. Вказане також стверджується товарно - транспортними накладними від 07.04.2014 р., 25.04.2014 р. (а.с. 24-25).

Відповідач умови договору щодо оплати за отриманий товар на суму 174 125, 06 грн. не виконав, оплату не провів.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 174 125, 06 грн., що також і вбачається із обопільно підписаного акту звірки взаєморозрахунків станом за період: 01.01.2014 р. - 22.12.2014 р. Наявність боргу і стала причиною виникнення спору.

15.10.2014 р. позивач надіслав відповідачу претензійну вимогу № 1/А/П від 14.10.2014 р. про зобов"язання сплатити заборгованість та штрафні санкції, яку відповідачем отримано 21.10.2014 р.

Зміст договору, взятих в ньому зобов'язань свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, купівлі-продажу товару, які регулюються ст. 712, 655 ЦК України.

Згідно ст. 655, ст.712 ЦК України за договором купівлі-продажу, положення якого застосовуються до договорів поставки згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України одна сторона (продавець) зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві) товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 174 125, 06 грн. правомірною та обґрунтованою з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 8601, 13 грн. - пені за весь час прострочення грошового зобов"язання за період з 01.10.2014 р. по 08.12.2014 р., 9875, 03 грн. - 30% річних від простроченої суми, 7487, 38 грн. - інфляційних збитків.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі прострочення строків оплати Товару відповідно до п. 4.1., Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.4. Договору Сторони визначили, що відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, Покупець зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, інфляційних та 30% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіркою правильності наданих позивачем розрахунків пені, 30% річних та інфляційних збитків за визначені в розрахунку періоди, судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим правомірними є нарахування 8601, 13 грн. - пені за весь час прострочення грошового зобов"язання за період з 01.10.2014 р. по 08.12.2014 р., 9875, 03 грн. - 30% річних від простроченої суми, 7487, 38 грн. - інфляційних збитків.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд бере до уваги вимоги п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13, ч.3 ст.16, ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, згідно яких загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність, розумність. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у разі порушення нею положень частин другої - п"ятої статті 13 ЦК України. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов"язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов"язанні, не тільки майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов"язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони що порушила зобов"язання.

Сертифікатом (Висновком) № 2408 Вінницької Торгово - промислової палати, викладеному в листі № 23/12/813 від 29.12.2014 р., з посиланням на дані Вінницького обласного центру з гідрометеорології, стверджується, що в результаті випадання надмірної кількості атмосферних опадів в період з 01.05. по 05.06.2014 р. та різкого зниження температури повітря вночі з 05.05 по 06.05.2014 р. на території Іллінецького району Вінницької області були пошкоджені квіти, зав"язь, плоди плодоносних садів, плодоносні насадження яблунь. В результаті погодніх умов Іллінецький державний аграрний коледж зазнав значних збитків - 271,5 тис.грн., втрачена вигода складає 560 тис.грн.

Згідно вказаного висновку, несприятливі погодні умови, які спричинили пошкодження та загибель плодоносних дерев на площах Іллінецького державного аграрного коледжу в період з 01.05. по 05.06.2014 р., є форс - мажорними обставинами.

На підставі названих доказів, суд приходить до висновку про те, що вказані форс - мажорні обставини стали однією із причин порушення відповідачем своїх зобов"язань за договором перед позивачем.

Позивач не надав доказів понесення збитків, окрім суми боргу.

Беручи до уваги вказані вище форс - мажорні обставини, підтверджені доказами, які стали причиною неналежного виконання відповідачем зобов"яння, виключність вказаних обставин, те, що відповідач є бюджетною організацією та фінансується з державного бюджету, суд на підставі ст.233, ч.3 ст.551, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, прийшов до висновку про зменшення підлягаючого до стягнення розміру пені на 50 %, із суми 8601,13 грн. до 4300,56 грн.

Таке зменшення судом розміру пені узгоджується із правовою позицією Вищого господарського суду України, висловленою в п.2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову, які полягають в повному звільненні його від стягнення пені, 30 % річних, інфляційних збитків з посиланням відповідача на форс - мажорні обставини. Така позиція суду грунтується на тому, що згідно п.п. 8.2. договору сторона, що не може виконати свої зобов"язання за Договором, повинна негайно, але не пізніше ніж через 3 дні після настання обставини форс - мажору, письмово повідомити про це іншу сторону. Якщо сторона вчасно не сповістить іншу сторону про вищевикладені обставини, то вона не має права на них посилатися надалі, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання, цілком або частково, взятих на себе зобов"язань за Договором.

Враховуючи викладене, повністю відповідач не звільняється від відповідальності, оскільки він порушив п.8.2. договору, де передбачено, що він мав не пізніше ніж через 3 дні після настання обставини форс - мажору, повідомити позивача про настання таких обставин. У вказаний термін відповідач не повідомив позивача про настання обставин дії непереборної сили.

Згідно ч.1 ст.546, ч.1, 3 ст.549 ЦК України виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою... Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В ч.1 ст.230, ч.2, 4 ст.231 ГК України передбачено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання.

Суд, вправі, з огляду на наявність передбачених законом обставин і підстав, керуючись вимогами ст.233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України зменшити розмір пені із суми 8601,13 грн. до 4300, 56 грн.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в сумі 174 125, 06 грн. - основного боргу за поставлений товар, 4300,56 грн. - пені, 9875, 03 грн. - 30% річних від простроченої суми, 7487, 38 грн. - інфляційних збитків, що відповідають вимогам Закону, підтверджені належними доказами в справі.

Судом розглянуто та відхилено клопотання відповідача № 22 від 13.01.2014 р. (подане до суду 13.01.2015 р.) про відстрочку виконання рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Викладені в клопотанні № 22 від 13.01.2014 р. (подане до суду 13.01.2015 р.), в листі Міністерства аграрної політики та продовольства України про зменшення бюджетних асигнувань обставини не підтверджені бухгалтерськими документами.

Судом також розглянуто вимогу позивача про відшкодування за рахунок відповідача понесених витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 4800,00 грн.

Розглянувши вказану вимогу суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно ст. 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із п.6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України" вбачається, що витрати позивачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО" (Замовник) та адвокатом Кушнір Сергієм Володимировичем (Виконавець), що діє на підставі Свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 345 від 19.10.2009 року, укладено договір про надання правової допомоги та ведення справи в господарському суді.

Доказом виконання адвокатом Кушнір С.В. зобов'язань за договором про надання правової допомоги від 10.10.2014р. є акт прийому - передачі виконаних робіт № 1 від 08.12.2014 року.

За надання юридичних послуг з питань, передбачених договором позивач сплатив виконавцю гонорар в сумі 4 800, 00 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката суду надано платіжне доручення № 91 від 15.01.2015 року.

Зважаючи, що матеріалами справи підтверджується понесення позивачем 4 800,00 грн. витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що вказана сума є правомірною та підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

В силу ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України,обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Згідно п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

В зв'язку із доведенням спору до розгляду в суді внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати на судовий збір в сумі 4001, 77 грн., на підставі ч.2 ст. 49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 48, 49, 82, п.3 ч.1 ст. 83, ст.ст. 84, 115, 116, 117,121 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково щодо стягнення 174 125, 06 грн. - основного боргу за поставлений товар, 4300, 56 грн. - пені, 9875, 03 грн. - 30% річних від простроченої суми, 7487, 38 грн. - інфляційних збитків. Судові витрати на судовий збір в сумі 4001, 77 грн., витрати на оплату послуг адвоката в сумі 4800 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Іллінецького державного аграрного коледжу, (вул. Червона площа, буд. 2, м. Іллінці, Вінницька область, 22700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕДНА - АГРО", (вул. Леніна, 3, м. Монастирище, Черкаська область, 19100)174 125, 06 грн. - основного боргу за поставлений товар, 4300, 56 грн. - пені, 9875, 03 грн. - 30% річних від простроченої суми, 7487, 38 грн. - інфляційних збитків, судових витрат на судовий збір в сумі 4001, 77 грн., витрат на оплату послуг адвоката в сумі 4800 грн. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Клопотання відповідача № 22 від 13.01.2014 р. (подане до суду 13.01.2015 р.) про відстрочку виконання рішення відхилити.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 20.01.2015 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 23.01.2015 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи