ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2015 р. Справа № 909/1237/14

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.,

при секретарі судового засідання Попопвич Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, Івано-Франківська область, 76018,

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_3 м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018,

про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську та зобов"язання передати по акту прийому-передачі нерухоме майно,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - паспорт серії НОМЕР_3

від відповідача: представники не з'явилися,

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в господарський суд Івано-Франківської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську та зобов"язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 по акту прийому-передачі нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір підряду на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1, яка належать позивачу на праві власності згідно договору дарування квартири від 20.05.1999 року № 855. Вказує на те, що на час проведення будівельних робіт дане майно було передано відповідачу, як підряднику, за актом приймання-передачі. Зазначає, що після завершення будівельних робіт Івано-Франківське ОБТІ провело інвентаризацію реконструйованого приміщення та видало технічний паспорт на нього, а звітом експерта з технічного обстеження будівель і споруд Іваночко М.М. встановлена відповідність реконструйованого нежитлового приміщення державним стандартам, будівельним нормам і правилам та можливості безпечної експлуатації. Підставою звернення до суду з даним позовом вказує те, що відповідач відмовляється повернути зазначене майно за актом приймання-передачі і внаслідок знаходження майна на його балансі вважає себе його власником. Заперечує набуття відповідачем права власності на нежитлові приміщення на підставі акту приймання-передачі. Вважає, що перебування майна на балансі особи не є безспірною ознакою його права власності. Відмічає, що оплата виконаних підрядних робіт здійснена в повному обсязі і він є повноцінним власником даного майна, права якого обмежуються відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує положеннями ст.ст. 319, 321, 328, 334, 392 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2014 року прийнято позовну заяву і порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25.11.2014 року.

Ухвалою суду від 25.11.2014 року відкладено розгляд справи на 05.01.2015 року.

Позивач, в судовому засіданні 05.01.2015 року, позовні вимоги підтвердив в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Просить визнати за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську та зобов"язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 по акту прийому-передачі нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську, та покласти на відповідача судові витрати в розмірі 3045 грн. судового збору.

Представник відповідача, в судове засідання 05.01.2015 року, повторно не з"явився, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ухвалами суду.

Згідно відзиву на позов вх. № 18523/14 від 20.11.2014 року відповідач позовні вимоги в частині визнання права власності не визнав, невиконання умов договору підряду пояснив невиконанням відповідними працівниками необхідних доручень, підтвердив факт повного розрахунку за виконані підрядні роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами та витребувані судом, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

10.07.2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Підрядник), укладено договір підряду на виконання підрядних робіт (далі договір). Згідно п. 1 договору замовник доручає, а підрядник зобов'язується забезпечити власними та залученими засобами виконання будівельних робіт по здійсненню реконструкції квартири АДРЕСА_1 з добудовою комор та ванної кімнати до квартири № 1. Умовами договору передбачено, що на час будівництва нежитлові приміщення передаються на баланс Підряднику. В п. 18 договору визначено, що підрядник повинен передати реконструйовану квартиру Замовнику на баланс по акту прийому-передачі.

Згідно акту прийому-передачі квартири від 10.07.2014 року відбулась передача об'єкта від Замовника Підряднику. В акті вказано, що підрядник підтверджує те, що приймає на баланс вказані приміщення тільки на період виконання підрядних робіт.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м, позивач набув за договором дарування квартири від 20.05.1999 року № 855, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ в реєстрову книгу № 96 за реєстровим № 5306 від 23.06.2001 року.

Листом від 25.08.2014 року Підрядник повідомив Замовника про завершення виконання будівельних робіт. Здійснення повної оплати за виконані підрядні роботи сторонам підтверджується.

Технічні характеристики реконструйованого об'єкта відображені в технічному паспорті, складеному ОКП Івано-Франківське ОБТІ 22.09.2014 року. Загальна площа вказаних приміщень 71,8 кв.м.

Висновком експерта з технічного обстеження будівель і споруд Іваночко М.М. від 30.09.2014 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 71,8 кв.м., відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Будівництво проведене у відповідності з державними будівельними, архітектурними, санітарними, пожежними та екологічними нормами і правилами, які діяли на час будівництва, і не порушує прав і законних інтересів третіх осіб.

Листом вих. № 22 від 02.09.2014 року Замовник направив Підряднику вимогу про передачу об'єкта на його баланс згідно акту прийому-передачі. Підприємець ОСОБА_2 надав відповідь від 18.09.2014 року про відмову у передачі вказаних приміщень, які знаходяться у нього на балансі і власником яких він себе вважає.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст. 179, 193 ГК України.

В ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України визначено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 875 ЦК України (ст. 318 ГК України) за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Статтею 876 ЦК України визначено, що власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Оскільки договором не передбачено набуття підрядником права власності на об'єкт, то власником вказаних нежитлових приміщень є Замовник.

Передача майна по акту приймання-передачі від замовника на баланс підряднику не обумовлює перехід права власності. Як зазначено в п. 9 інформаційного листа Вищого арбітражного суду України "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом" № 01-8/98 від 31.01.2001 року (зі змінами) перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності; баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату, баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За наведених обставин позовні вимоги про визнання за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську підлягають задоволенню.

Оскільки умовами п. 18 договору передбачено обов'язок підрядника передати реконструйовані приміщення замовнику на баланс по акту прийому-передачі, то слід задовольнити і вимоги про зобов'язання відповідача передати позивачу по акту приймання-передачі вказане нерухоме майно. При цьому суд бере до уваги те, що дана вимога відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим ст. 16 ЦК України. Відповідно до висновків, які містяться в постанові Верховного суду України від 20.03.2012 року у справі № 1/5005/5719/2011, особа вправі в судовому порядку вимагати передачі майна, яке було предметом договору, та отримання документа (акта) про таку передачу як підтвердження факту виконання зобов'язання.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, слід покласти витрати понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи, а саме: 3045 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 392, 509, 526, 875, 876 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 193, 318 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську та зобов"язання передати по акту прийому-передачі нерухоме майно задовольнити.

Визнати за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, АДРЕСА_1 м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську.

Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_3 м. Івано-Франківськ, 76018, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, АДРЕСА_1 м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) по акту приймання-передачі нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_3 м. Івано-Франківськ, 76018, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), 3045 (три тисячі сорок п"ять) грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.01.15

Суддя Деделюк Б.В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Козло П. М. 06.01.15