ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2015 р.Справа № 924/1771/14

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ, Хмельницької області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Андріївське" с. Слобідка, Коростишівського району, Житомирської області

до Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" с. Шпичинці, Хмельницького району, Хмельницької області

про стягнення 323 962,38 грн.

Представники сторін:

від позивача Бундз Т.В. - за довіреністю від 14.01.13р.

від відповідача 1 не з'явився

від відповідача 2 не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості в розмірі 323 962,38 грн. в т.ч. 200 205грн. боргу, 2742,54грн. пені, 50 052грн. штрафу, 3 950грн. 36% річних 5 805,94грн. інфляційних нарахувань та 61 206,90грн. курсової різниці обґрунтовуючи позовні вимоги наявними в матеріалах справи доказами та положеннями ст.ст. 509, 525, 526, 553, 625, 632 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач 1 в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, письмової позиції з приводу поданого позову не подав. На адресу суду відповідачем 1 надіслано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника. Подане клопотання судом оцінюється критично, зважаючи на збіг процесуальних строків вирішення спору, а також враховуючи відсутність законодавчих обмежень, щодо кількості представників сторони в процессі.

Від відповідача 2 на адресу суду 22.12.14р. надійшов відзив на позов в якому кооператив в повному обсязі визнає позовні вимоги та не заперечує проти солідарного стягнення боргу із відповідачів. Поряд із цим просить розглядати справу без участі представника

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро" (далі - постачальник) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Андріївське" (далі - покупець) 14.04.14 р. був укладений договір поставки № 82-04/14ЖТ (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити насіння (надалі товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2 договору найменування, сорт/гібрид, кількість товару, визначаються в специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного договору. Покупець повинен за 15 днів до поставки надати Постачальнику у письмовому вигляді заявку на поставку товару із зазначенням у ній сорту/гібриду замовленого товару та кількості певного асортименту. Після надання такої інформації Постачальник надає Покупцю для підписання специфікацію та приймає заявку до виконання. У разі відсутності замовленого асортименту товару за згодою Сторін можлива поставка товару іншого асортименту аналогічної якості. Загальна кількість товару, кількість товару відповідного сорту/гібриду, які зобов'язаний поставити Постачальник, можуть коливатися в межах +/- 5 %. При цьому Покупець оплачує фактично поставлену кількість товару.

Ціна Товару вираховується, як сума вартостей усіх партій Товару (згідно відповідних специфікацій), переданих Постачальником у власність Покупцю. Покупець проводить оплату вартості Товару шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника у банківській установі. Термін та схема оплати кожної партії Товару будуть обговорюватись Сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних специфікаціях-додатках, які є додатками до цього договору.

Сторони встановили (п.3.3), що протягом строку дії договору, грошові зобов'язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривнях. Сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти, встановленого ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день, який передує фактичній оплаті Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини). Однак сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановлений ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день, який передує фактичній оплаті Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання Специфікації, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент підписання договору. Датою поставки Товару вважається дата прийняття Покупцем товару за видатковою накладною.

Згідно п.4.1 договору поставка товару здійснюється на умовах ЕХW (Інкотермс в редакції 2010) - склад Постачальника (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7), якщо інше не буде визначено в додатку до Договору.

Пунктом 7 договору сторони передбачили, що за затримку з оплатою Постачальнику за поставлений Товар, сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, Покупець зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми. Сплата неустойки, встановленої на випадок прострочення або іншого неналежного виконання обов'язків, та відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням умов даного Договору, не звільняє винну Сторону від виконання своїх обов'язків за даним Договором. Строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим Договором не обмежується строком, встановленим ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язань за цим Договором нараховуються до моменту належного виконання відповідного зобов'язання. До вимог про стягнення штрафних санкцій за цим Договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України. Кредитор за зобов'язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних, санкцій за цим Договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст.257 Цивільного кодексу України. Сторони дійшли згоди, що за прострочення виконання зобов'язання за даним Договором строк позовної давності припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинно було бути виконане.

Відповідно до п.п.10.1 договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Додатковою угодою №1/1 від 24.04.14р. сторони дійшли згоди викласти п. 3.3. у наступній редакції "3.3.1.Сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов'язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривнях. 3.3.2. Сторони встановлюють, що Постачальник визначає у Видатковій накладній вартість Товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни Товару в іноземній валюті вказаній в додатках до договору (специфікація), на курс продажу іноземної валюти, встановленого ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на дату формування Видаткової накладної. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на дату формування Видаткової накладної, менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання Специфікації, в цьому випадку вартість товару визначається за ціною яка була встановлена на момент підписання відповідної Специфікації. 3.3.3.Сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти, встановленого ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день фактичної оплати Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини). Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на банківський день фактичної оплати Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у Видатковій накладній на Товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування Видаткової накладної".

У додатку №1 від 22.04.2014р. до договору сторони погодили поставку товару на загальну суму 356 400грн. (з ПДВ) із графіком платежів: 178 200грн. еквівалент 14 606,56 дол. США (50% вартості товару) до 24.04.14р., 178 200грн. еквівалент 14 606,56 дол. США (50% вартості товару) до 01.11.14р.;

- у додатку №2 від 15.05.2013р. - товару на загальну суму 45 000 грн. (з ПДВ) із графіком платежів: 22 500грн. еквівалент 1 875дол. США (50% вартості товару) до 16.05.14р., 22 500грн. еквівалент 1 875дол. США (50% вартості товару) до 01.11.14р.

На виконання умов договору позивач поставив, а СТОВ "Андріївське" отримало насіння на загальну суму 401 400 грн., а саме згідно: видаткової накладної № 1350 від 22.04.14р., № 1347 від 22.04.14р., № 1352 від 07.05.14р., № 1355 від 07.05.14р., № 1353 від 07.05.14р., № 1716 від 15.05.14р. та довіреностей № 5 від 22.04.14р., № 4 від 22.04.14р., №6 від 07.05.14р., № 3 від 07.05.14р., № 8 від 07.05.14р., № 5 від 15.05.14р.

Між ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" (далі - кредитор) та виробничим сільськогосподарським кооперативом "Шпичинці" (далі - поручитель) 21.04.14 р. було укладено договір поруки № 82-04/14 згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов'язувався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Андріївське" (далі-боржник), що виникли з договору поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р. (далі - основний договір), який був укладений між кредитором та боржником.

Згідно з п.2.1. договору від 15.08.2013р., у відповідності до вказаного основного договору, порукою забезпечуються, в тому числі, наступні зобов'язання боржника: здійснити оплату за поставлене насіння в обсязі та на умовах договору поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р.; відшкодувати збитки та сплатити штрафні санкції, а також у випадку коливання курсу валют оплатити курсову різницю у випадках передбачених договором поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р.

Поручитель та боржник, згідно п.3.1. договору поруки, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язань за основним договором в обсязі грошових стягнень відповідно до розділу 2 та розділу 7 основного договору (п.3.2. договору).

Договір, відповідно до п.6.1., набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення зобов'язань за основним договором.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками. Доказів розірвання договору суду не подано.

Відповідачем частково здійснено оплату поставленого товару. Заборгованість становить 200 205грн.

В зв'язку із несвоєчасною оплатою вартості товару згідно договору поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р. позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачів солідарно 200 205грн. боргу, 2742,54грн. пені, 50 052грн. штрафу, 3 950грн. 36% річних 5 805,94грн. інфляційних нарахувань та 61 206,90грн. курсової різниці.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом враховується наступне:

Згідно з ч.2 п.1 ст.175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст. 509 ЦК України та ст.173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як свідчать матеріали справи, 14.04.14р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір поставки № 82-04/14 ЖТ.

За приписами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі - продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі договору поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р. було поставлено відповідачу 1 товар на загальну суму 401 400 грн. що підтверджується підписаними сторонами договором та скріпленими їхніми печатками видатковими накладними. Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач 1 свої договірні зобов'язання щодо оплати товару не виконав Заборгованість становить 200 205грн., яка відповідачем не спростована, доказів про її погашення суду не надано. З огляду на зазначене вимога про стягнення з відповідача 200 205грн. боргу є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" та ВСК "Шпичинці" (далі - поручитель) 21.04.14 р. було укладено договір поруки № 82-04/14 згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов'язувався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Андріївське" (далі-боржник), що виникли з договору поставки №82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р. (далі - основний договір), який був укладений між кредитором та боржником. Згідно з п.2.1. договору від 15.08.2013р., у відповідності до вказаного основного договору, порукою забезпечуються, в тому числі, наступні зобов'язання боржника: здійснити оплату за поставлене насіння в обсязі та на умовах договору поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р.; відшкодувати збитки та сплатити штрафні санкції, а також у випадку коливання курсу валют оплатити курсову різницю у випадках передбачених договором поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р.

Обсяг відповідальності поручителя передбачено в розділі 3 договору поруки, а саме поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язань за основним договором в обсязі грошових стягнень відповідно до розділу 2 та розділу 7 основного договору (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Таким чином, позивач вправі вимагати виконання зобов'язань за договором поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.2014р., в тому числі додатковими від відповідачів солідарно.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 36% річних в сумі 3950 грн. за період з 01.11.14р. по 20.11.14р. згідно поданого розрахунку. Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок 36 % річних, суд приходить до висновку, що правомірними є річні в розмірі 3949,25грн. В стягненні 0,75грн. 36% річних слід відмовити.

Щодо заявлених до стягнення 5 805,94грн. інфляційних нарахувань судом враховується наступне. Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Згідно листа Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997р. №62-97р., відповідно до якого індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Судом приймається до уваги, що індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Таким чином, нарахування індексу інфляції можливе лише на суму простроченої заборгованості, яка існувала не менше як на один місяць та у порядку відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання.

Зважаючи на викладене, у стягненні 5 805,94грн. інфляційних нарахувань слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Крім того, позивачем відповідно до п.п.3.3 договору нарахована та заявлена до стягнення курсова різниця в розмірі 61 206,90грн.

Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок курсової різниці із врахуванням витягу з розпорядження ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" №06-01/478 від 20.11.14р. "Про встановлення курсів купівлі та продажу іноземних валют за гривні для всієї мережі АТ "Райффайзен Банк Аваль" та встановлено, що нарахування проведені правильно та відповідно до вимог законодавства, умов договору, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 2 742,54 грн. пені та 50 052 грн. 25% штрафу нарахованих на підставі п.7.3 договору, згідно поданого розрахунку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами в п.7.3 договору визначено, що за затримку з оплатою Постачальнику за поставлений Товар, сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем правомірно, в межах можливих нарахувань заявлено до стягнення 2 742,54 грн. пені.

Щодо стягнення з відповідачів 50 052 грн. 25% штрафу, судом враховується, положення п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, відповідно до яких застосування штрафу як виду неустойки до грошового зобов'язання можливе у випадку встановлення його в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Доказів, які б спростовували нарахування 3% річних, пені, штрафу та курсової різниці суду не подано.

З огляду на зазначене, позивачем обґрунтовано нараховані до стягнення солідарно з відповідачів 2742,54грн. пені, 50 052грн. штрафу, 3 950грн. 36% річних та 61 206,90грн. курсової різниці у зв'язку із несвоєчасною оплатою вартості товару згідно договору поставки № 82-04/14 ЖТ від 14.04.14р.

З огляду на вищевикладене, положення ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зокрема: 200 205грн. боргу, 2742,54грн. пені, 50 052грн. штрафу, 3949,25 36% річних та 61 206,90грн. курсової різниці. В решті позову необхідно відмовити.

При винесенні рішення судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Аналогічною є позиція викладена у п.п. 9, 9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012р., у яких визначено, що у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. При цьому господарські суди повинні зазначити у рішеннях щодо кількох відповідачів - як вирішено спір щодо кожного з них (з урахуванням вимог частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідачів в рівних частинах пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ, Хмельницької області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Андріївське" с. Слобідка, Коростишівського району, Житомирської області до Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" с. Шпичинці, Хмельницького району, Хмельницької області про стягнення 323 962,38 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Андріївське" (с. Слобідка, Коростишівського району, Житомирської області ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 200 205 грн. (двісті тисяч двісті п'ять гривень) боргу, 2742,54 грн. ( дві тисячі сімсот сорок дві гривні 54 коп.) пені, 50 052 грн. (п'ятдесят тисяч п'ятдесят дві гривні) штрафу, 3 949,25 грн. (три тисячі дев'ятсот сорок дев'ять гривень 25 коп.) 36 % річних та 61 206,90грн. (шістдесят одну тисячу двісті шість гривень 90коп.) курсової різниці.

Солідарний боржник - виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці, код 03788721).

Видати наказ.

Стягнути з виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці, код 03788721) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 200 205 грн. (двісті тисяч двісті п'ять гривень) боргу, 2742,54 грн. ( дві тисячі сімсот сорок дві гривні 54 коп.) пені, 50 052 грн. (п'ятдесят тисяч п'ятдесят дві гривні) штрафу, 3 949,25 грн. ( три тисячі дев'ятсот сорок дев'ять гривень 25 коп.) 36 % річних та 61 206,90грн. (шістдесят одну тисячу двісті шість гривень 90коп.) курсової різниці.

Солідарний боржник - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Андріївське" (с. Слобідка, Коростишівського району, Житомирської області )

Видати наказ.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Андріївське" (с. Слобідка, Коростишівського району, Житомирської області ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 3 181,56 грн. ( три тисячі сто вісімдесят одну гривню 56коп.) судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці, код 03788721) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котовського, 7, код 37993500) 3 181,56 грн. ( три тисячі сто вісімдесят одну гривню 56коп.) судового збору.

Видати наказ.

У позові про стягнення 0,75грн. 36% річних та 5 805,94грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Повний текст рішення складено 23.01.2015р.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2, 3 - відповідачам (12512, Житомирська область, Коростишівський район, с. Слобідка; 31322, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шпичинці).