ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року Справа № 904/7698/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Науменко І.М., Кощеєва І.М.

при секретарі: Назаренко С.Г.

за участю представників:

позивача: не явився

відповідача: не явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» (с. Адамівка Дніпропетровської області) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2014р. у справі № 904/7698/14

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСКОП» (с. Петропавлівська Борщагівка Київської області)

до: товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» (с. Адамівка Дніпропетровської області)

про: стягнення 357486,49 грн. за договором купівлі-продажу насіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року (підписано 05.12.2014р.) у справі №904/7698/14 (суддя Юзіков С.Г.) задоволені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСКОП» (с. Петропавлівська Борщагівка Київської області) до товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» (с. Адамівка Дніпропетровської області) про стягнення 217741,44 грн. основного боргу, 21774,14 грн. штрафу та 117970,91 грн. курсової різниці за договором купівлі-продажу насіння №13НК222ДНСС від 13.09.2013р. Зазначеним рішенням, крім того з відповідача на користь позивача стягнуто 7149,73 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС», подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2014р. у справі №904/7698/14 і прийняти нове рішення, в якому відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення курсової різниці у сумі 117970 грн. Підставою для подання апеляційної скарги стало неповне з'ясування судом обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору та порушення норм матеріального права при стягненні курсової різниці за поставлений товар. Скаржник вважає, що стягнення 117970 грн. курсової різниці у зв'язку зі зміною курсу долара США не узгоджується з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.1998р. «Про удосконалення порядку формування цін» та ця сума фактично є збитками кредитора, вимоги про стягнення, яких не заявлялись. На думку відповідача можливість врахування під час формування вільних цін доларового еквівалента наведена постанова передбачає лише в частині імпортної складової структури ціни на продукцію, у структурі собівартості якої є частка імпорту. Оскільки позивач, закуплений товар у наступному не планувало використовувати як складову (сировину) для виготовлення відповідної продукції, а реалізовувало його безпосередньо, то в цьому випадку у нього відсутні правові підстави для користування вище передбаченими пільгами при формуванні вільних цін з урахуванням доларового еквівалента.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОСКОП», у відзиві на апеляційну скаргу в обґрунтування своїх заперечень посилається на положення ст.ст. 533, 611, 632 Цивільного кодексу України та п. 2.2. укладеного договору №№13НК222ДНСС від 13.09.2013р. , яким зміна ціни товару погоджена з відповідачем. Позивач вважає, що ціни на товар, який був предметом договору не регулюються державою, а визначаються виключно за домовленістю сторін, а отже посилання скаржника на постанову Кабінету Міністрів України від 18.12.1998 р. № 1998 «Про удосконалення порядку формування цін», якою обмежено застосування в договорах валютного еквіваленту виключно наявністю імпортної складової структури ціни, суперечить Конституції України та ч. 2 ст.524, ч. 2 ст. 533 ЦК України. Товариство звертає увагу на те, що в Специфікації (Додаток №1) до укладеного договору сторони погодили вартість товару в Євро із подальшим визначенням у видатковій накладній №АС000000569 від 13.09.2013р. вартості товару в гривневому еквіваленті.

06.01.2015р.ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Євстигнеєв О.С. (доповідач), судді: Бахмат Р.М., Кощеєв І.М., у зв'язку з неявкою представників сторін розгляд справи було відкладено на 20.01.2015р. на 11:00.

Розпорядженням секретаря судової палати від 19.01.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Бахмат Р.М. - члена постійно діючої колегії суддів, справа була передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Євстигнеєв О.С., судді: Науменко І.М., Кощеєв І.М.

Представники сторін в призначений час в судове засідання не явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання.

Нормами ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

При цьому в п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»(зі змінами і доповненнями) зазначається, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п.2.6.15. та п. 2.6.16. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 лютого 2013 року № 28, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата. Не допускається залишення у справі вихідного процесуального документа без відмітки про його відправлення або вручення.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу. (п. 19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. N 01-8/482 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року»(зі змінами і доповненнями).

Ухвали про прийняття апеляційної скарги та про відкладення розгляду справи були направлені сторонам з дотриманням вищенаведених норм. Сторони не скористались своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні.

Беручи до уваги, що неявка представників позивача і відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті, матеріали справи є достатніми для прийняття рішення по справі, справа переглядалася без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні оголошена постанова.

Переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що між товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСКОП» (Продавець) і товариством з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» (Покупець) 13.09.2013р. був укладений договір купівлі-продажу насіння №13НК222ДНСС, за яким в порядку та на умовах визначених цим договором, Продавець зобов'язався передати у власність Покупця сорту насіння (товар) згідно Специфікацій-Додатків до договору, що становлять його невід'ємну частину (Додаток), а Покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов договору.

Згідно Специфікації поставці підлягало Астрада - насіння озимого ріпаку у кількості 180 пос. од. на суму 26294,40 євро з датою авансового платежу - 14.09.2013р. та датою поставки - 15.09.2013р.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що на дату поставки товару ціна визначається в еквіваленті Євро до гривні та вказується в гривні. Ціна товару може бути змінена продавцем в односторонньому порядку, без попереднього узгодження із покупцем, у випадку зміни порядку та умов нарахування існуючих податків і зборів або інших змін у законодавстві, які впливають на вартість товару та порядок формування ціни на товар в період з дати підписання даного Договору до дати поставити відповідної партії товару. Ціна товару також може бути змінена продавцем в односторонньому порядку у випадку зростання міжбанківського курсу придбання Євро до національної валюти України на 1 або більше процентів, діючого на дату кожного фактичного платежу, відносно міжбанківського курсу придбання Євро до національної валюти України, що діяв на дату першого платежу за Договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою). У випадку проведення часткової попередньої оплати за товар наступні оплати за Договором у разі зміни в сторону зменшення міжбанківського курсу Євро відносно гривні здійснюються за міжбанківським курсом Євро, визначеним на день першої оплати. У випадку проведення часткової або повної попередньої оплати - ціна частини товару/партії товару, який відпускається покупцю, перераховується за ціною на день проведення попередньої оплати за нього.

Вартість Товару розраховується за формулою та сплачується у гривні:

Х2 = (Y2/Y1) * X1 , де

X1 - вартість Товару у національній валюті України на дату першого платежу за Договором/ або поставки Товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою).

Y1 - міжбанківський курс придбання Євро до національної валюти України який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку на дату першого платежу за Договором/ або поставки Товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою) з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%.

Y2 - міжбанківський курс придбання Євро до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню фактичних розрахунків по даному Договору з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%;

X2 - кінцева вартість Товару у національній валюті України до сплати.

При цьому, загальна ціна Товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на Товар на дату здійснення кожного фактичного платежу, - є фактичною загальною ціною Товару по цьому Договору, яку Покупець зобов'язаний оплатити. У випадку несвоєчасної оплати, Покупець оплачує повну вартість придбаного Товару з урахуванням п.2.2 цього Договору. При цьому ціна за Товар визначається на дату здійснення фактичного платежу. Курси валют і їх співвідношення визначається згідно даних, вказаних на сайті: www.udinform.com. Міжбанківський курс придбання Євро до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню розрахунків по даному Договору з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%.

Відповідно до п. 2.3. договору, Покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 20% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в Додатку або замовленні Покупця не пізніше, ніж за 10 днів до дати поставки відповідної партії товару. Решта вартості товару (вартість товару зменшена на суму здійсненої попередньої оплати) виплачується Покупцем, згідно нижченаведеного графіку платежів: до 01 липня 2014р. -80 відсотків вартості партії товару отриманої Покупцем (що наростаючим підсумком складає 100% вартості партії товару); повний розрахунок за товар здійснюється Покупцем не пізніше 01 липня 2014р.

Встановлено п. 8.1. договору, що він набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін, його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи позивач як Продавець на виконання умов договору поставив відповідачу товар на суму 288187,20 грн., що підтверджується копією видаткової накладною №АС000000569 від 13.09.2013р. (а.с.13).

На виконання умов п. 3.1. договору відповідач отримав товар за довіреністю №107 від 13.09.2013р.(а.с.14), зазначивши при цьому в накладній про відсутність з його сторони претензій до кількості і якості товару. Натомість оплата товару відповідачем проведена не була. 22.11.2013р. відповідач накладною №500021 повернув товар у кількості 44 пос. од. на суму 70445,76 грн.(а.с. 15).

07.04.2014р. сторонами була укладена до договору додаткова угода. Сторони домовились, що за договором Покупець зобов'язаний здійснити повну оплату за придбаний товар в строк до 01 вересня 2014 року (п.1). На день подання позову відповідачем не виконано своїх договірних обов'язків за договором і залишалось не сплаченою 217741,44 грн. заборгованості.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п.1 ст. 628 ЦК України). Обов'язковість договору для виконання сторонами встановлена ст. 629 Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 712 ЦК України зазначає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У зв'язку з вищенаведеним, обґрунтованим є рішення суду в частині стягнення з відповідача 217741,44 грн. заборгованості за спірним договором.

Крім вимог про стягнення суми основного боргу вимоги позивача складалися і з вимог про стягнення 21774,14 грн. штрафу та 117970,91 грн. суми курсової різниці, які передбачені умовами договору та чинним законодавством України.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 названого Кодексу).

За нормами ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони в п. 6.5. договору узгодили, що в разі порушення Покупцем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, Продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару. Штраф сплачується за кожне порушення строків проведення оплати, встановлених договором.

Враховуючи додаткову угоду від 07.04.2014р. до договору з 02.09.2014р. відповідач є таким, що порушив строк оплати товару. Отже, розрахований позивачем відповідно до п. 6.5. договору штраф у сумі 21774,14 грн. є законним і обґрунтованим.

Статтею 524 ЦК України встановлено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частина 1 ст. 632 ЦК України надає право сторонам договору на власний розсуд встановлювати ціни та відповідно до ч. 2 цієї статті допускає зміну ціни після укладення договору лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як вже було наведено вище сторони в п.2.2. договору узгодили, що курси валют і їх співвідношення визначається згідно даних, вказаних на сайті: www.udinform.com. При нарахуванні курсової різниці курс євро був визначений позивачем за даними наведеного сайту. Ціна товару відкоригована відповідно до п.2.2. договору за розрахунком: Х2 = (Y2/Y1) * X1 , де

Х1 - вартість товару за договором станом на 13.09.2013р. -217741,44 грн.,

Y1 -Міжбанківський курс придбання євро до національної валюти України, який визначається, як середній на міжбанківському валютному ринку на дату першого платежу за договором/ або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбувається першою) з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3% - станом на 13.09.2013р.=10,8802+0,3%=10,9128.

Y2 -міжбанківський курс придбання євро до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню фактичних розрахунків по даному договору (станом на 24.09.2014р.) з врахуванням комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%=16,7750+0,3%=16,8253.

Курсова різниця ціни товару (боргу) за договором після проведення коригування ціни становить 117970,91 грн., виходячи із розрахунку: (16,8253/10,9128) * 217741,44 = 335712,65 грн.,

335712,65 - 217741,44 = 117970,91 грн.

Умови договору купівлі-продажу насіння №13НК222ДНСС від 13.09.2013р. відповідають ст. 627 ЦК України, за приписами якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору та положенням ст. 632 ЦК України щодо вільного встановлення у договорі ціни як його умови.

Позицію відповідача, яка ґрунтується на застосуванні в даному випадку п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.1998р. №1998 Про удосконалення порядку формування цін» колегія суддів вважає помилковою, оскільки ця постанова обмежує застосування в договорах валютного еквіваленту виключно наявністю імпортної складової структури ціни, суперечить Конституції України та ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 ЦК України, якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

З огляду на вищевикладене, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті та на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.. Наведене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014р., яка в силу ст. 11128 ГПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, рішення господарського суду відповідає встановленим ним фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, а наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УНІРЕМ-АГРО ПЛЮС» (с. Адамівка Дніпропетровської області) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року у справі №904/7698/14 залишити без зміни.

Головуючий суддя: О.С.Євстигнеєв

Судді: І.М.Науменко

І.М.Кощеєв