РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24005/14 06.01.15
За позовом Державної інноваційної фінансово - кредитної установи

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк"

Про зобов'язання виконати умови договору

Суддя Бондаренко Г.П.

Представники сторін :

Від позивача: Кононенко К.А. (дов. № 594 від 04.04.2014).

Від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні 06.01.2015 оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Державна інноваційна фінансово - кредитна установа (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" (далі по тексту - відповідач) про зобов'язання виконати умови договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/24005/14, розгляд справи призначено на 02.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України відкладено на 16.12.2014, в зв'язку з неявкою представника відповідача та невиконання ним вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 в порядку ст. 69 ГПК України строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів, та в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 06.01.2015, в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та невиконанням ним вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання 06.01.2015 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи, в яких заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором на обслуговування банківських рахунків суб'єкта господарювання № 0820/01ю від 20.08.2010.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, викладеного позивачем не спростував, в судове засідання жодного разу не з'явився.

Відповідно до поданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, адреса місцезнаходження відповідача є тією ж, яка вказана у позовній заяві, а саме: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3.

Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228 від 02.06.2006 р. "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців на відповідача.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2010 між відповідачем, як банком, та позивачем, як клієнтом, укладено договір на обслуговування банківських рахунків суб'єкта господарювання № 0820/01ю (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 98 в гривні та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України та умов договору.

Вказаний вище договір укладено сторонами шляхом підписання єдиного документа, та згідно норм чинного законодавства для укладення такого типу договору (банківського рахунку та розрахунково-касового обслуговування) не встановлено вимоги про обов'язкове нотаріальне посвідчення. Умовами самого договору такої вимоги також не передбачено.

Договір є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що надання послуг по обслуговуванню рахунків клієнта через системи дистанційного обслуговування надаються банком на підставі окремих договорів.

Згідно пункту 2.2. договору розрахункові документи клієнта, що надішли до банку протягом операційного часу, виконуються в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, але в межах операційного дня виконуються банком не пізніше наступного операційного дня.

Згідно викладеного в п. п. 3.1.2., 3.1.3 договору банк, також, взяв на себе зобов'язання проводити комплексне обслуговування поточних рахунків клієнта та здійснювати за його дорученнями розрахункові та касові операції протягом встановленого в банку операційного часу в межах операційного дня банку, відповідно до чинного законодавства України та нормативних актів НБУ; своєчасно здійснювати розрахункові операції у відповідності до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та іншими нормативними актами, що регулюють порядок здійснення таких операцій.

Крім того, 06.04.2011 між відповідачем, як банком та позивачем, як клієнтом був укладений договір про розрахункове обслуговування банківського рахунку клієнта в системі дистанційного обслуговування «iBank 2 UA» № 0406/04ю. Як слідує із п. 2.1. зазначеного договору предметом договору є надання банком послуг з розрахункового обслуговування клієнта у системі «iBank 2 UA» відповідно до чинного законодавства України, нормативно - правових актів Національного Банку України та умов договору.

В пункті 1.1. договору про розрахункове обслуговування банківського рахунку клієнта в системі дистанційного обслуговування «iBank 2 UA» № 0406/04ю від 06.04.2011 зазначено, що договір діє в рамках договору на обслуговування банківських рахунків суб'єкта господарювання № 0820/01ю, укладено між сторонами, зокрема, в частині здійснення розрахунків.

Пунктом 2.5. договору про розрахункове обслуговування банківського рахунку клієнта в системі дистанційного обслуговування «iBank 2 UA» № 0406/04ю від 06.04.2011 визначено, що банк приймає електронні розрахункові документи і перераховує кошти з рахунка клієнта відповідно до його вказівок.

Відповідно до п. 3.1.2. договору про розрахункове обслуговування банківського рахунку клієнта в системі дистанційного обслуговування «iBank 2 UA» № 0406/04ю від 06.04.2011 банк зобов'язався приймати електронні розрахункові документи клієнта і робити перерахування коштів за умови дотримання клієнтом правил оформлення і передачі документів, а також процедури їхнього захисту.

При цьому, за умовами п. 3.3.1. зазначеного договору, банк має право затримувати чи не допускати до обробки електронні розрахункові документи клієнта, якщо останнім не дотримані правила їхнього оформлення та/чи передачі, і процедура їхнього захисту.

Згідно умов п. 3.5.1 договору про розрахункове обслуговування банківського рахунку клієнта в системі дистанційного обслуговування «iBank 2 UA» № 0406/04ю від 06.04.2011 клієнт наділений правом вимагати від банку перерахування коштів зі свого поточного рахунку на підставі електронних розрахункових документів за умов дотримання клієнтом правил їхнього оформлення і передачі.

За твердженням позивача, 27.08.2014 позивачем відповідачу було виставлено платіжне доручення № 527 про перерахування з поточного рахунку позивача у відповідача на поточний рахунок № , відкритий позивачем у ПАТ «АБ «Укргазбанк», грошових коштів у розмірі 2 875 027, 68 грн.

Із наданої позивачем в матеріали справи роздруківки платіжного доручення № 527 від 27.08.2014 вбачається, що вказане платіжне доручення було одержано банком 27.08.2014.

Як вбачається з виписки по рахунку № 98, на ньому була наявна достатня сума грошових коштів для виконання платіжного доручення позивача, та станом на 27.08.2014 з указаної виписки вбачається, що грошові кошти знаходились на рахунку відповідача та списані не були.

Однак, вказане платіжне доручення відповідачем виконано не було, і матеріали справи також не містять доказів надання відповідачем обґрунтованої відмови, з встановлених законом підстав, щодо їх невиконання.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога позивача зобов'язати відповідача виконати платіжне доручення № 527 від 27.08.2014 на суму 2 875 027, 68 грн., яке не виконане станом на день розгляду справи 06.01.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон), банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до ст.ст. 21 та 22 Закону, ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. За приписами п. 22.7 ст. 22 Закону, у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача у прийнятті до виконання платіжного доручення № 527 від 27.00.2014 та повернення їх позивачу без виконання з встановлених законом підстав.

Відповідно до ст. 30 Закону, переказ вважається завершеним, зокрема, з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. При цьому, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Так, за приписами частини 3 статті 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У відповідності до п. 3.1.3 договору та п. 3.1.2. договору про розрахункове обслуговування банківського рахунку клієнта в системі дистанційного обслуговування «iBank 2 UA» № 0406/04ю від 06.04.2011 відповідач зобов'язаний проводити розрахункові операції за дорученням позивача у відповідності до діючих правил здійснення безготівкових розрахунків.

Отже, оскільки умовами договорів не передбачено іншого, то відповідач був зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, в день його надходження (пункт 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі, зокрема, порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму (ст. 1074 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач мав передбачені законом підстави обмежувати права позивача щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на рахунку останнього.

Отже, не виконанням наданого позивачем платіжного доручення № 527 від 27.08.2014, та не перерахуванням коштів за вказаними у них реквізитами, враховуючи наявність достатньої суми коштів для цього на рахунку позивача, є порушенням з боку відповідача встановлених договорами укладеними між сторонами та Законом зобов'язань щодо повного та вчасного здійснення розрахунково-касового обслуговування позивача, а відтак, позовна вимоги про зобов'язання виконати платіжне доручення № 527 від 27.08.2014 на суму 2 875 027, 68 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що введення у відповідача Тимчасової адміністрації аж ніяк не впливає на його зобов'язання перед позивачем, зокрема, щодо виконання платіжного доручення № 527 від 27.08.2014.

Зокрема, згідно ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Ч. 1 ст. 36 Закону передбачає, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

В той же час, відповідно до ч. 6 ст 36 Закону, обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Судовий збір, відповідно до положень статті 49 ГПК України, покладається на відповідача повністю, враховуючи, що спір у справі виник внаслідок його неправильних дій.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Актив - банк" (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3; ідентифікаційний код 26253000) виконати умови договору від 20.08.2010 на обслуговування банківських рахунків суб'єкта господарювання № 0820/01ю, а саме виконати платіжне доручення від 27.08.2014 № 527 шляхом здійснення безготівкового переказу грошових коштів з поточного рахунка № 98, відкритого Державною інноваційною фінансово-кредитною установою (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 65-Б; ідентифікаційний код 00041467) у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Актив - банк" на поточний рахунок № , відкритий Державною інноваційною фінансово-кредитною установою у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерний банк «Укргазбанк» (код банку 320478), у розмірі 2 875 027 (два мільйони вісімсот сімдесят п'ять тисяч двадцять сім) грн. 68 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив - банк" (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3; ідентифікаційний код 26253000; в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження") на користь Державної інноваційної фінансово-кредитною установи (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 65-Б; ідентифікаційний код 00041467) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.01.15.

Суддя Бондаренко Г. П.