КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2015 р. Справа№ 910/12464/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №1365 від 24.10.2014 року Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року

у справі № 910/12464/13 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

до 1.Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне»

Оболонського району міста Києва

2.Комунального підприємства «Служба замовника житлово-

комунальних послуг» Оболонського району міста Києва

про стягнення 2 265 025,83 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Лазаренко Ю.Г., представник за довіреністю №554 від 31.12.2014 року,

від відповідача 1: Нечипоренко Ю.С., представник за довіреністю №56 від 03.02.2014 року,

від відповідача 2: Саушкіна О.В., представник за довіреністю №1 від 05.01.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - позивач у справі) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району міста Києва (далі - відповідач 1) та Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва (далі - відповідач 2) про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за надані у період з жовтня 2012 року по березень 2013 року послуги з водопостачання та водовідведення у загальній сумі 2 265 025,83 грн (а.с. 5-28 том 1).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем 2 зобов'язань за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №09257/2-05 від 19.10.2010 року, а саме на несвоєчасну та неповну оплату наданих у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року послуг з водопостачання та водовідведення, у зв'язку з чим позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 2 206 318,63 грн суми боргу, та нарахованих на цю суму інфляційних втрат у розмірі 2 805,22 грн, 3 % річних - 9 317,00 грн та пеню - 46 584,98 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року у справі № 910/12464/13 позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задоволено частково. Стягнуто солідарно з Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району міста Києва та з Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва 370 127, 21 грн суми боргу за надання послуг з постачання холодної води і водовідведення та 7 402, 54 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 125- 132 том 4).

При прийнятті рішення господарський суд міста Києва, посилаючись на умови договору на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №09257/2-05 від 19.10.2010 року та висновок експерта за результатами судово-економічної експертизи №5165/5166/14-45 від 31.07.2014 року, визнав позовні вимоги позивача обґрунтованими в частині стягнення 370 127,21 грн заборгованості за постачання холодної води та її водовідведення зазначивши, що вартість спожитої води, яка іде на підігрів, має оплачувати балансоутримувач теплових пунктів, а на балансі відповідачів такі пункти відсутні, та умовами укладеного між сторонами договору не передбачено надання послуг щодо постачання холодної води, яка йде на підігрів. Також суд першої інстанції відмовив у стягненні з відповідачів нарахованих на суму боргу пені, інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку вказаних сум.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», через місцевий господарський суд подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нове рішення, яким стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 1 836 191,42 грн суми боргу, 2 805,22 грн інфляційних втрат, 9 317,00 грн 3% річних, 46 584,98 грн пені.

У поданій апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» зазначає, що заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з постачання води та водовідведення у період з жовтня 2012 року по березень 2013 року документально підтверджується у розмірі 2 206 318,63 року, однак суд взяв до уваги лише висновок експерта, складеного за результатами судово-економічної експертизи №5165/5166/14-45 від 31.07.2014 року, в якому експертом при визначені розміру сплачених на рахунок позивача коштів було помилково двічі враховано розмір коштів, які надійшли від Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної державної адміністрації в м. Києві в оплату спожитих послуг по пільгам та субсидіям населення, оскільки такі кошти вже були враховані самим позивачем в графі «Сплачено» при наданні експерту розгорнутого розрахунку заявлених до стягнення сум, а тому, на думку скаржника, місцевим судом невірно визначено суму боргу відповідачів. Також апелянт, посилаючись на Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду України №37 від 19.02.2002 року, зазначає про обов'язок Водоканалу забезпечити приймання стічних вод (усіх видів стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання)), а відтак, позивач стверджує, що суд першої існтанції неправомірно відмовив у стягненні з відповідачів заборгованості за надані послуги з прийняття стоків гарячої води. Окрім того, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» вважає помилковим висновок суду про відмову у стягненні нарахованих на суму заборгованості 3% річних, інфляційних втрат та пені, а тому просить суд апеляційної інстанції задовольнити позов і в цій частині.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 08.12.2014 року.

03.12.2014 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від відповідача 2 у справі надійшов відзив б/н від 03.11.2014 року (вх. №09-11/18916) на апеляційну скаргу, в якому Комунальне підприємство «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва заперечує проти вимог апеляційної скарги і зазначає про законність та обґрунтованість рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року, а тому просить Київський апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Поданий відзив долучений судом до матеріалів справи (а.с. 162-166 том 4).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 року у зв'язку з неявкою у судове засідання 08.12.2014 року представників відповідача 1 та, враховуючи необхідність витребування додаткових документів, розгляд справи було відкладено на 12.01.2015 року та зобов'язано позивача надати суду мотивований розрахунок заборгованості за період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року з посиланням на первинні документи (окремо по кожному виду водопостачання: холодна вода; вода на підігрів; стоки); надати документи підтверджуючі знаходження бойлерів на балансі відповідача 1.

05.01.2015 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду Комунальним підприємством «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві були подані доповнення б/н від 05.01.2015 року (вх. №09-11/33/15) до відзиву на апеляційну скаргу, в яких відповідач 2 навів свій контррозрахунок заявлених позивачем сум, і в якому відповідач 2 стверджує про необхідність при визначенні розміру суми боргу врахувати також кошти, які були сплачені ним і зараховані позивачем в погашення боргу за попередні періоди. Враховуючи, що кошти, зараховані позивачем в погашення боргу, на думку відповідача, повинні бути враховані в оплату послуг наданих у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року, то згідно його розрахунку за послуги з постачання холодної води та водовідведення ним здійснено переплату в розмірі 116 691,56 грн, а за послуги з прийняття стоків гарячої води за відповідачем 2 існує заборгованість у розмірі 242 024,49 грн, а не 640 916,87 грн, як зазначає позивач. Подані доповнення долучені судом до матеріалів справи.

Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» 12.01.2015 року через канцелярію апеляційного суду були подані пояснення №30 від 12.01.2015 року (вх. №09-11/58/15), в яких позивач повідомляв суд про неможливість надати належні та допустимі докази знаходження на балансі відповідача 1 теплових пунктів (бойлерів), оскільки позивач не є їх балансоутримувачем. Також до письмових пояснень позивачем додано такий же розрахунок заявлених сум, який вже був долучений до матеріалів справи ще судом першої інстанції, а нового розрахунку з посиланням на первинні документи (з чітким відокремленням наданих послуг та дат проведених оплат, а також коштів, що надходили в якості субвенцій) на вимогу Київського апеляційного господарського суду надано не було. Подані пояснення разом з додатками долучені до матеріалів справи.

15.01.2015 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду відповідач 1 надав довідку №25 від 12.01.2015 року (вх №09-11/352/15 від 15.01.2015 року), якою засвідчив, що на балансі підприємства станом на 01.01.2015 року бойлери не значаться. Подана довідка залучена судом до матеріалів справи.

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» 19.01.2015 року подало до Київського апеляційного господарського суду лист №81 від 19.01.2015 року (вх №09-11/502/15) з додатками, в якому позивач повідомляв відому йому інформацію щодо бойлерів, що знаходяться на балансі Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району міста Києва.

У судовому засіданні 19.01.2015 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким стягнути солідарно з відповідачів 1 836 191,42 грн суми основного боргу, 2 805,22 грн інфляційних втрат, 3 % річних - 9 317,00 грн та 46 584,98 грн пені.

Представники відповідачів 1 та 2 у судовому засіданні 19.01.2015 року заперечили проти вимог апеляційної скарги позивача, просили рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року у справі №910/15464/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Згідно частини 1 ст. 67 ГК України, ст.ст. 11, 626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

19.10.2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник за договором, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у місті Києві (абонент за договором, відповідач 2 у справі) і Комунальним підприємством «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району у м. Києві (балансоутримувач за договором, відповідач 1 у справі) укладено тристоронній договір №09257/2-05 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (а.с. 11-16 том 1).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізацій м.Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов'язався приймати надані послуги та здійснювати оплату наданих послуг на умовах зазначеного договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністрерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190 (в подальшому Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002 року (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором, балансоутримувач зобов'язався надавати повну і достовірну інформацію відповідно до умов цього договору та нести відповідальність разом з абонентом у разі порушення зобов'язань перед постачальником відповідно до ст. 196 ГК України, ст. 543 ЦК України.

За умовами пункту 2.1.1 договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показниками засобів обліку, зареєстрованих у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у балансоутримувача декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої води здійснюється з урахуванням показників всіх засобів обліку, зареєстрованих у постачальника. Обсяг наданої води для поливу визначається за показниками засобів обліку.

Пунктом 2.1.2 укладеного договору передбачено, що зняття показників з засобів обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. В разі, якщо абонент не забезпечить для зняття показників присутності свого представника, показники, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату послуг.

Згідно п.п. 2.1.4-2.1.5. договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показами засобів обліку стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показами засобів обліку води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до Правил користування та Місцевих правил приймання. Абонент веде первинний облік водоспоживання та водовідведення у Журналі обліку споживання води (пронумерованому, прошитому та скріпленому печаткою), який заповнюється представником абонентом та представником постачальника.

Облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця, або в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам спожитих послуг та їх вартості та проводить з останнім звіряння обсягів та вартості наданих послуг у відповідному обліковому періоді. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими документами для проведення звіряння та оформлення відповідного акту звіряння. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом (п. 2.1.6 договору).

У матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем 2 у відповідності до вищевказаного пункту договору свого представника з необхідними обліковими документами для проведення звіряння спожитих з 01.10.2012р. по 31.03.2013р. послуг з водопостачання та водовідведення, докази підписання актів звіряння з постачальником (позивачем у справі) також відсутні, а тому, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду міста Києва, що в силу положень п. 2.1.6. договору кількість та вартість наданих позивачем за період з 01.10.2012р. по 31.03.2013р. послуг з водопостачання та водовідведення вважаються безумовно погодженими з Абонентом, відповідачем 2 у справі.

Пунктами 2.2.1 - 2.2.2 договору сторонами визначено, що постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді -дебетові повідомлення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно до чинного законодавства та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору, постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

У розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Абонент щомісячно забезпечує не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, своєчасну та повну оплату коштів від населення за отримані послуги на транзитний рахунок КП ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного місяця, сплачує у повному обсязі вартість наданих послуг орендарям, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком. В разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

Згідно п. 7.1. договору він укладений строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить інші сторони про його припинення.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачами у справі виникли зобов'язання за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення, згідно якого, в силу ст. 901 ЦК України, одна сторона зобов'язується за завданням другої сторони надати послугу (з постачання питної води), яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а друга сторона (абонент за договором) зобов'язується оплатити надані послуги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 173 ГК України унормовано, що один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст.ст. 174, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526ЦК України підставою виникнення зобов'язання є договір укладений між сторонами, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Предметом розгляду у даній справі є заборгованість відповідачів перед позивачем по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року.

Як стверджує позивач, він належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором та надав відповідачу 2 послуги з водопостачання та водовідведення за спірний період на загальну суму 8 941 888,35 грн, з яких, на думку апелянта, сплачено лише 6 987 435,53 грн, внаслідок чого за спірний період з врахуванням здійсненого позивачем перерахунку у сумі 251 865,81 грн, проведеного у зв'язку з включенням до договору від 19.10.2010 року №09257/2-05 гуртожитку по вул. Лайоша Гавро, 14-А (ЖЕК-503), та житлові будинки по вул. Малиновського, 4, 6-Б (ЖЕК-506), у відповідача утворилася заборгованість в сумі 2 206 318,63 грн, що включає суму боргу з вартості послуг з постачання питної води та приймання її стоків у розмірі 869 926,63 грн; вартості послуг з постачання питної води, що йде на підігрів у розмірі 695 475,13 грн та приймання стоків питної води, що йде на підігрів - 640 916,87 грн.

З метою визначення дійсної вартості наданих позивачем у період з жовтня 2012 року по березень 2013 року послуг з постачання холодної води та її водовідведення та суми здійснених Комунальним підприємством «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва проплат, ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2014 року було призначено повторну судово-бухгалтерську експертизу (а.с. 73-75 том 4), на вирішення якої, серед інших, були поставлені питання: 1) в якому розмірі документально підтверджується розміри виставленої Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» води Комунальному підприємству «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві згідно Договору №09257/2-05 від 19.10.2010 року за присвоєними кодами (холодна вода + стоки) у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року? 2) яка вартість наданих Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» послуг з постачання Комунальному підприємству «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві згідно Договору №09257/2-05 від 19.10.2010 року за присвоєними кодами (холодна вода + стоки) у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31.07.2014 року №5165/5166/14-45 (а.с.77-91 том 4), за період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року позивачем надано послуг з постачання холодної води та прийняття стічних вод за кодами (холодна вода+стоки: 5-194, 5- 204, 5-212, 5-238, 5-254, 5-269, 5-1250, 5-1251, 5-1252, 5-1253, 5-1254, 5-1255, 5-1256, 5-1257, 5-1258, 5-1259, 5-1260, 5-1261) в обсязі 1 916 905 куб.м. на загальну суму 6 129 340,52 грн. Також, позивачем було здійснено перерахунок за надані послуги з холодного водопостачання та водовідведення у сумі 251 865,81 грн, проведений у зв'язку з включенням до договору від 19.10.2010 року №09257/2-05 гуртожитку по вул. Лайоша Гавро, 14-А (ЖЕК-503), та житлових будинків по вул. Малиновського, 4, 6-Б (ЖЕК-506). Вказані суми сторонами не заперечуються та збігаються з сумами, які зазначені позивачем в розгорнутому розрахунку позовних вимог (а.с. 38-49 том 4), наданому за клопотанням судового експерта.

Також, на вирішення повторної експертизи господарським судом міста Києва було поставлене питання: «В якому розмірі документально підтверджується сплата Комунальним підприємством «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві вартості наданих Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» послуг з постачання питної води та приймання стічних вод згідно Договору № 09257/2-05 від 19.10.2010 року за присвоєними кодами (холодна вода + стоки) у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року?».

При розгляді питання щодо сплати спожитих у період з жовтня 2012 по березень 2013 включно послуг з постачання питної води та приймання стічних вод за присвоєними кодами (холодна вода+стоки) екпертом були досліджені залучені до матеріалів справи відомості розщеплення сплат по абоненту КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у місті Києві, розроблені Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр», подані ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» до матеріалів справи (а.с. 89-133 том 3), зведені відомості розщеплення сплат Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» по абоненту КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у місті Києві та Реєстри Управління праці та соціального захисту населення за відповідний період (додатки 1, 2, 3, 4 до матеріалів справи) . При цьому, як вбачається з висновку експерта, ним було взято до уваги відомості розщеплення сплат, в яких міститься інформація щодо розміру сплат тільки по холодному водопостачанню та його водовідведенню.

Згідно висновку експерта за послуги постачання питної води та приймання стічних вод у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року за присвоєними кодами (холодна вода+стоки) було зараховано сума в розмірі 5 759 213,31 грн, з них: 5 012 498,64 грн, що надійшли на поточний рахунок позивача через транзитний рахунок КП ГІОЦ; 731 406,94 грн - за рахунок субвенцій в погашення отриманих населенням пільг та субсидій за присвоєними кодами 5-194, 5-204, 5-212, 5-235, 5-254, 5-269; та 15 307,73 грн, що надійшли на поточний рахунок позивача через транзитний рахунок КП ГІОЦ за комунальні послуги орендарів та власників нежитлових приміщень у житловому фонді.

У поданій апеляційній скарзі позивач заперечує проти визначеної експертом суми оплати за послуги постачання питної води та приймання стічних вод у період з 01.10.2012року по 31.03.2013 року за присвоєними кодами (холодна вода+стоки), посилаючись на те, що експертом було двічі враховано кошти, які надійшли за рахунок субвенцій в погашення отриманих населенням пільг та субсидій, а тому ПАТ «АК «Київводоканал» вважає, що загальна сума коштів, які були зараховані в оплату послуг постачання холодної води та її водовідведення разом з субвенціями, нарахованих в погашення отриманих населенням пільг та субсидій, становить насправді 5 321 001,23 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу, тобто відповідно до внутрішніх переконань суду, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Київський апеляційний господарський суд зазначає, що висновок експерта підлягає оцінці судом як на предмет дотримання належного процесуального оформлення, так і на предмет їх фактичного змісту.

Не погоджуючись з висновком експерта, ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» посилається на невірне визначення сум субвенцій.

Між тим, як вбачається з дослідницької частини висновку судового експерта (а.с.85-86 том 4) для вирішення питання про фактично сплачені на користь позивача грошові кошти за послуги холодного водопостачання та водовідведення за рахунок субвенцій експертом були досліджені Реєстри Управління праці та соціального захисту населення щодо погашення кредиторської заборгованості по ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» за спожите водопостачання та водовідведення, а саме по субсидіям та пільгам, наданим певним категоріям населення (додаток до матеріалів справи №3, а. 29-54; додаток №4 а. 339-364). Тобто, вказаний розмір субвенцій, які сплачувались позивачу, був визначений експертом не на підставі даних самого позивача чи його розрахунку позовних вимог, а на підставі документів (а саме Реєстрів погашення кредиторської заборгованості) Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної державної адміністрації у м. Києві, за підписом уповноважених осіб, скріплених печаткою Управління. Експертом у додатку №3 до висновку (а.с. 91 том 4) наведена таблиця з чітким розмежуванням категорій населення, якому відповідно до законодавства надано пільги та субсидії, помісячний розмір пільг та субсидій та загальна сума коштів - 731 406,94 грн, що підлягала сплаті на користь позивача за рахунок субвенцій.

Жодних власних розрахунків розміру коштів, отриманих за рахунок субвенцій, чи зазначення Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» в розгорнутому розрахунку позовних вимог у графі «Сплачено», що в даній графі враховано також сплачені субвенції, ні до суду першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції надано не було. Так само, як і не було надано жодних документів, що свідчили б про невірність визначення у Реєстрах Управління праці та соціального захисту населення розміру субсидій та пільг чи що свідчили б про невірність визначення експертом розміру цих коштів.

Апелянт у своїй скарзі також зазначає, що експертом було зменшено вартість наданих ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» послуг на суму 731 406,94 грн субвенцій. Проте такі твердження скаржника спростовуються тим, що у висновку експерта окремо дано відповідь щодо всіх поставлених питань, зокрема окремо зазначено загальну суму наданих послуг у розмірі 6 129 340,52 грн, яка, як вже зазначалося вище, повністю співпадає із сумою, визначеною самим позивачем, окремо зазначено суму оплат у розмірі 5 759 213,31 грн з розмежуванням даних коштів, на грошові кошти, які надійшли на поточний рахунок ПАТ «АК Київводоканал» через транзитний рахунок КП ГІОЦ - 5 012 498,64 грн; на грошові кошти, які надійшли за комунальні послуги орендарів та власників нежитлових приміщень у житловому фонді - 15 307,73 грн, та на грошові кошти за рахунок субвенцій в погашення отриманих населенням пільг та субсидій - 731 406,94 грн. Тобто експертом не було зменшено загальної вартості наданих позивачем послуг на суму одержаних субвенцій, про що помилково стверджує апелянт.

Також, як зазначено в експертному висновку, грошові кошти у розмірі 290 726,55 грн згідно зведених відомостей розщеплень сплат Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» по абоненту КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у місті Києві були сплачені відповідачем 2 в рахунок погашення боргу попередніх періодів.

Згідно п. 2.2. договору в разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу. Сторонами не надано жодних рішень судів, які набрали законної сили, та які, відповідно, стягували б з КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва суму заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення згідно укладеного договору №09257/2-05 від 19.10.2010 року за попередні періоди, тобто, які стягували б суму боргу, що утворилась за відповідачем за надані послуги водопостачання та водовідведення до 01.10.2012 року. Відтак, беручи до уваги умови договору, апеляційний господарський суд вважає, що грошові кошти у розмірі 290 726,55 грн не можуть бути враховані при визначенні загальної суми здійснених оплат за надані послуги з постачання холодної води та її водовідведення у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року, оскільки ці кошти згідно умов договору правомірно зараховані позивачем у сплату боргу за попередній період.

Враховуючи вищенаведене, Київський апеляційний господарський суд вважає висновок судового експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31.07.2014 року №5165/5166/14-45 повним, ясним та обґрунтованим, та таким, що відповідає дійсним обставинам справи.

З огляду на зазначене, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року за послуги постачання питної води та приймання стічних вод за присвоєними кодами (холодна вода+стоки) було зараховано кошти в розмірі 5 759 213,31 грн (без врахування 290 726,55 грн, які сплачені в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди).

З огляду на наведене, заборгованість відповідачів по оплаті послуг з постачання холодної води та її водовідведення за присвоєними кодами (холодна вода+стоки: 5-194, 5-204, 5-212, 5-238, 5-254, 5-269, 5-1250, 5-1251, 5-1252, 5-1253, 5-1254, 5-1255, 5-1256, 5-1257, 5-1258, 5-1259, 5-1260, 5-1261) становить 431 714,57 грн (6 129 340,52 грн, загальна вартість наданих послуг з постачання холодної води та водовідведення, - 5 759 213,31 грн, сплачені грошові кошти, + 61 587,33 грн перерахунок у зв'язку з включенням до договору від 19.10.2010 року №09257/2-05 додаткових об'єктів).

Відтак, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості за надані у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року послуги з постачання холодної води та її водовідведення, однак, враховуючи арифметичну помилку при розрахунку суми боргу, так як місцевим господарським судом не враховано здійсненого позивачем перерахунку (в сумі 61 587,33 грн), вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 431 714,57 грн боргу.

Одночасно, у позовній заяві позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачів суми заборгованості за надані у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року послуги з постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води (підігріву). Щодо даної позовної вимоги, Київський апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 1, 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Пунктом 1.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008р. встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п.п. 2, 6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, централізоване постачання гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Послуги повинні відповідати з централізованого постачання гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору.

Чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду (яку законодавець також називає енергією). Постачання холодної води для приготування гарячої є окремою послугою, що повинна, в якості сировини, надаватись підприємству, яке має можливість та безпосередньо виробляє гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром, продуктом енерговиробника та/або енергопостачальника, яку отримує споживач, при цьому саме енерговиробник та/або енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води.

У відповідності до п. 3.13 Правил користування №190 від 27.06.2008 року суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення, тобто розрахунок за спожиту гарячу воду повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Ухвалою апеляційного суду від 08.12.2014 року зобов'язано позивача надати суду документи підтверджуючі знаходження бойлерів на балансі відповідача 1.

На виконання вимог ухвали суду позивачем 12.01.2015 року через канцелярію апеляційного суду були подані пояснення №30 від 12.01.2015 року (вх. №09-11/58/15), в яких позивач повідомляв суд про неможливість надати належні та допустимі докази знаходження на балансі відповідача 1 теплових пунктів (бойлерів), оскільки позивач не є їх балансоутримувачем. Натомість поданою Комунальним підприємством «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району міста Києва довідкою №25 від 12.01.2015 року за підписом директора та головного бухгалтера, вбачається, що на балансі відповідача 2 не числяться теплові пункти (бойлери).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Гаряча та перегріта вода є продукцією енергопостачальника та/або виробника, а споживачем холодної води, як складової гарячого водопостачання, є виробник та/або постачальник енергії.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії, зокрема є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Суд звертає увагу, що укладений сторонами договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №09257/2-05 від 19.10.2010 року не регулює відносини сторін з приводу постачання абоненту холодної води для виготовлення гарячої води та сплати її вартості, відповідно договори, які б регулювали відносини між сторонами щодо поставки холодної питної води, яка використовується для приготування гарячої, суду також надані не були.

За даних обставин колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що позивачем не доведено, що ним були встановлені з відповідачами відповідні відносини щодо постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води, тому позивачем безпідставно включено до розрахунку основного боргу суму заборгованості за надані послуги з постачання холодної води, що іде на підігрів через теплові пункти (бойлери), які не перебувають на балансі відповідачів.

З врахуванням наведеного, правомірним є висновок господарського суду міста Києва, що вимога позивача в частині стягнення з відповідачів вартості холодної води, яка була поставлена позивачем на теплові пункти для підігріву, в розмірі 695 475,13 грн (з врахування здійсненого позивачем перерахунку у зв'язку з підключенням додаткових об'єктів) задоволенню не підлягає.

З розрахунку позовних вимог позивача вбачається, що ним також заявлена вимога про стягнення заборгованості по кодах 5-50194, 5-50204, 5-50212, 5-50238, 5-50254, 5-50269 (питна вода на підігрів + стоки), відповідно до якого заборгованість відповідачів за надані послуги з прийняття стоків гарячої води по вказаних кодах становить 640 916,87 грн (з врахуванням здійсненого позивачем перерахунку сум, що належать до сплати у зв'язку з підключенням додаткових об'єктів постачання).

Дійсно, умовами укладеного між сторонами договору передбачено як надання послуг з постачання питної води, так і приймання стічних вод у міську каналізаційну мережу.

Пунктом 1.4 Правил користування №190, приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 року за № 403/6691 (далі-Правила приймання № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно п. 1.2 Правил приймання № 37, останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства).

Відповідно до п. 1.4 Правил приймання № 37, абонент Водоканалу - це юридична особа, яка уклала договір з Водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) каналізації.

Стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 означених Правил приймання, підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги.

Оскільки надання послуг із приймання стічних вод (у тому числі, гарячого водопостачання) регулюється умовами укладеного сторонами договору (п.1), а вартість таких послуг підлягає оплаті абонентом (яким є відповідач 2) на користь Водоканалу (позивача), доводи апеляційної скарги позивача про обов'язок сплати коштів за послуги із приймання стічних вод гарячого водопостачання за тарифами, встановленими Постановою від 10.02.2012 № 82 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, є правомірними та обґрунтованими.

Колегією суддів досліджено, що за спірний період позивачем було надано відповідачу 2 послуги з прийняття стоків гарячої води на загальну суму 1 231 153,03 грн. Одночасно у зв'язку з підключенням до укладеного сторонами договору від 19.10.2010 року також гуртожитку по вул. Лайоша Гавро, 14-А (ЖЕК-503), та житлових будинків по вул. Малиновського, 4, 6-Б (ЖЕК-506) позивачем за надані послуги з прийняття стоків гарячої води було додатково здійснено перерахунок на суму 83 291,71 грн, які повинні бути сплачені відповідачем на користь Водоканалу.

З поданих Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» до матеріалів справи відомостей розщеплень сплат по абоненту КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у місті Києві, розроблених Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр», (а.с. 89-133 том 3) вбачається, що на рахунок позивача за надані послуги з водовідведення гарячої води у період з жовтня 2012 року по березень 2013 було зараховано 1 046 206,88 грн, з яких 64 120,21 грн було сплачено в рахунок погашення боргу за попередні періоди, а 982 086,67 грн сплачені за надані у період з 01.10.2012 року по 31.03.2014 року послуги. Вказані у зведених відомостях суми проплат були враховані також самим позивачем при розрахунку позовних вимог, що можна перевірити співставивши, зазначені суми в розрахунку позову з розміром коштів, вказаних у графі «Всього Зараховано на р/р постачальника» у зведених відомостях розщеплень сплат по відповідачу 2 (а.с. 89-133 том 3).

Беручи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт наявності у відповідача 2 боргу за послуги із приймання стічних вод гарячого водопостачання в розмірі 332 358,07 грн (1 231 153,03 грн, загальна вартість послуг з прийняття стоків гарячої води, - 982 086,67 грн, сплачені відповідачем 2 кошти в рахунок оплати послуги з прийняття стоків гарячої води, + 83 291,71 грн, здійснений перерахунок), у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає, що матеріалами справи належним чином підтверджується надання позивачем у спірний період послуг з водопостачання та водовідведення та існування заборгованості відповідачів за надані послуги у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року згідно договору №09257/2-05 від 19.10.2010 року у загальному розмірі 764 072,64 грн (431 714,57 грн, сума боргу за надані послуги з холодного водопостачання та прийняття стоків холодної води, + 332 358,07 грн, сума боргу за надані послуги з прийняття стоків гарячої води).

Щодо позових вимог позивача про стягнення з відповідачів інфляційних втрат у розмірі 2 805,22 грн, 3 % річних - 9 317,00 грн, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, та пені - 46 584,98 грн, обчисленої позивачем згідно п. 4.2. договору, то Київський апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок господарського суду міста Києва про відмову у задоволенні позову в цій частині з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Оплата абонентом пені не звільняє останнього від оплати несплачених рахунків в повному обсязі.

При цьому, господарський суд зазначає, що у відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу наведених норм законодавства, вбачається, що право на нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних виникає у кредитора з дня настання прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому момент прострочення відповідачем виконання зобов'язання слід встановлювати щодо кожного виставленого рахунку за відповідний місяць окремо і нараховувати пеню, інфляційні втрати та 3% річних на суму боргу по кожному місяцю окремо.

Умовами договору (п. 2.2.) сторонами визначено строки оплати наданих послуг, з матеріалів справи вбачається часткове виконання відповідачем 2 свого грошового обов'язку, проте у поданому позивачем розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та пені ним не вказано ні дати, до якої повинна бути сплачена відповіда вартість наданих послуг, ні дат проведених відповідачем 2 оплат, ні дат з якого починаються нарахування вказаних сум, а тому перевірити чи здійснити власний перерахунок вказаних сум з дотриманням вимог чинного законодаства є неможливим.

При цьому, у зв'язку з безпідставністю нарахування відповідачам заборгованості по оплаті послуг за постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води в сумі 695 475,13 грн, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені позовних вимог позивача щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на цю суму.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, керуючись ст.ст. 103, 104 ГПК України, дійшла до висновку про зміну рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року у справі №910/12464/13 з викладенням його резолютивної частини в іншій редакції. Зокрема, стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 764 072,64 грн боргу, а в решті частині позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, ПАТ «АК «Київводоканал» просило стягнути солідарно з Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району міста Києва та Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва грошові кошти у загальній сумі 2 265 025,83 грн. Судом апеляційної інстанції встановлено обґрунтованість позовних вимог в загальній сумі 764 072,64 грн. Відтак, сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідачів за подання позову, складає 15 279,86 грн.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою у даній справі, ПАТ «АК «Київводоканал» просило скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог і стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти у загальній сумі 1 894 898,62 грн. Судом апеляційної інстанції встановлено обґрунтованість вимог апеляційної скарги у сумі 393 945,43 грн (20,79% розміру вимог апеляційної скарги). Відтак, сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідачів за подання апеляційної скарги, складає 3 939,50 грн (із розрахунку 18 948,99 грн, сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної скарги, х 20,79%: 100%).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, п. 4 ч. 1 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року у справі №910/12464/13 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 року у справі №910/12464/13 змінити.

3. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району міста Києва (04212, м. Київ, вул. Тимошенко, 2-В; ) та з Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва (04213, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 57; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ) заборгованість за надання послуг з постачання холодної води та її водовідведення та прийняття стоків гарячої води в розмірі 764 072 (сімсот шістдесят чотири тисячі сімдесят дві) грн. 64 коп та судовий збір у розмірі 15 279 (п'ятнадцять тисяч двісті сімдесят дев'ять) грн 86 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.»

4. Стягнути солідарно з Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району міста Києва (04212, м. Київ, вул. Тимошенко, 2-В; ) та з Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва (04213, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 57; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ) 3 939 (три тисячі дев'ятсот тридцять дев'ять) грн 50 коп.судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Справу № 910/12464/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий