КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Справа№ 910/14860/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Ільєнок Т.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Автомобільна група "ВІПОС" на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2014 (дата підписання 01.07.2014) у справі №910/14860/13 (головуючий суддя Літвінова М.Є., судді: Ломака В.С., Цюкало Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПКАР"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Автомобільна група

"ВІПОС"

про стягнення 48 563 861,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.06.2014 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПКАР" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" заборгованість за кредитом у розмірі 30 576 000,00 грн.; 11 409 093,84 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів; 457 383,47грн. - строкова заборгованість по сплаті процентів; 722 916,30 грн.- пеня за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована; 3 474 355,51 грн. -пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1 186 723,15 грн. - 3% річних за прострочення повернення кредиту; 208 194,65 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів; 405 891,00 грн.- інфляційні втрати в зв"язку з простроченням повернення кредиту в гривні; 123 303,62 грн.- інфляційні втрати у зв"язку з простроченням процентів за користування кредитом в гривні; 68 820,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Автомобільна група "ВІПОС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2014 у справі №910/14860/13 про стягнення 48 563 861, 54грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі скаржник також заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 у справі №910/14860/13 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Хрипун О.О., Власов Ю.Л., поновлено Приватному акціонерному товариству "Автомобільна група "ВІПОС" строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2014 у справі №910/14860/13, апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 11.11.2014.

07.11.2014 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відрядженням представника.

10.11.2014 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку своїх представників.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2014 розгляд справи №910/14860/13 відкладено на 25.11.2014.

20.11.2014 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку своїх представників.

21.11.2014 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з наміром мирного врегулювання даного спору.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 у зв'язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. на лікарняному, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 розгляд справи №910/14860/13 відкладено на 09.12.2014.

05.12.2014 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку своїх представників.

08.12.2014 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з наміром мирного врегулювання даного спору.

В судове засідання 09.12.2014 представники сторін та третьої особи не з'явились, у зв'язку з чим ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 розгляд справи відкладено на 13.01.2015р.

В судове засідання, призначене на 13.01.2015 представники сторін та третьої особи не з'явились.

12.01.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "Віпкар", а 13.01.2015 - від ПАТ "ВТБ Банк" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноважених представників.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Ільєнок Т.В.

Колегія суддів розглянувши клопотання сторін про відкладення розгляду справи залишила їх без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги те, що учасники провадження належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, неможливість забезпечити участь в судовому засіданні іншого представника сторонами не доведено, явка представників сторін та третьої особи в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третьої особи.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 07.12.2010 між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (кредитор) та Приватним акціонерним товариством "Автомобільна група "ВІПОС" (позичальник) був укладений Кредитний договір №17 (із змінами та доповненнями згідно договорів №№1-10),за умовами якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 31 600 000,00 грн., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредит не пізніше 06.12.2013 року, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені даним Договором (п.1.1. Кредитного договору).

Згідно п. 3.1 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату за кредит в порядку і на умовах обумовлених кредитним договором.

Відповідно до 3.1.1 Кредитного договору плата за користування кредитними коштами встановлюється у вигляді процентів, розмір яких встановлюється умовами цього договору та має статус „диференційованої" ставки, під якою в цьому договорі розуміється наступне: кредитним договором встановлюється базовій розмір процентів, що нараховується за користування кредитними коштами за умови повного та всебічного виконання позичальником всіх умов цього договору та договорів про забезпечення, та визначаються умови за яких застосовується підвищений розмір плати за користування кредитними коштами, який визначається шляхом збільшення базової процентної ставки на кількість процентних пунктів, що встановлена цим договором.

Проценти за користування кредитними коштами розмір яких є базовим, встановлюються у розмірі 17 % процентів річних.

Сторони, укладаючи цей договір, домовились, що розмір процентів за користування кредитом збільшується: на 2 процентні пункти при настанні кожного із нижченаведених випадків:

- при невиконанні позичальником умови, визначеної п. 4.3.2 цього договору. При цьому підвищений розмір процентів за користування кредитом застосовується з наступного банківського дня з моменту порушення позичальником зазначених умов та діє до моменту повного виконання цих умов.

- при виконанні позичальником більше ніж на 5% відсотків умови, визначеної п.п. 4.3.11.1 цього договору (щодо проведення сукупних кредитованих оборотків; вказане значення сукупних кредитових оборотів приймається для розрахунку як 100 відсотків. При цьому підвищений розмір процентів за користування кредитом застосовується з 16-го числа календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому порушено зобов'язання, що визначене у п.п. 4.3.11.1 цього договору, та діє по 15-ий календарний день включно календарного місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником виконано зобов'язання по проведенню оборотів, що визначене п.п. 4.3.11.1 цього договору.

На 1 (один) процентний пункт при настанні нижченаведених випадків;

- за невиконання позичальником будь-якої з умов, визначених п.п.4.3.11.3, 4.3.11.4, 4.3.11.5, 4.3.11.6.1, 4.3.11.6.3, 4.3.11.6.4, 4.3.11.6.5, 4.3.11.6.6, 4.3.11.6.7, 4.3.11.7, 4.3.11.8 цього договору. У випадку порушення декількох пунктів одночасно підвищення процентної ставки сумується, але в будь-якому випадку процентна ставка не може бути підвищена більше ніж на 5 процентних пунктів від базового розміру процентів. Ця умова діє до моменту виконання позичальником умов п.п. 4.3.11.3, 4.3.11.4, 4.3.11.5, 4.3.11.6.1, 4.3.11.6.2.

Відповідно до п.п. 7.1 та 7.2 Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню в національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) за кожен календарний день прострочення заборгованості за кредитом враховуючи день погашення з розрахунку факт/365, у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення плати за кредит згідно з умовами кредитного договору (крім заборгованості за кредитом) позичальник сплачує банку пеню в національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період за який сплачується пеня) за кожен календарний день прострочення зазначених зобов'язань враховуючи день погашення з розрахунку факт/365.

Відповідно до п. 9.4 Кредитного договору цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань у повному обсязі.

30.12.2010 в забезпечення виконання Кредитного договору між ПАТ "ВТБ Банк" (Банк) та ТОВ "ВІПКАР" (Поручитель) укладений договір поруки №17/П за умовами якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов'язань, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому (п.1.1. Договору поруки).

Відповідно до п.1.2. Договору поруки згідно Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 31 600 000,00 грн. на строк до 06 грудня 2013 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17% річних або в іншому розмірі, передбаченому договором.

Сторони Договору встановлюють, що зобов'язання Поручителя перед Банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим Договором та Кредитним договором, не потребується (п.1.3. Договору поруки).

Предметом позову у даній справі є вимога ПАТ "ВТБ Банк" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПКАР" як поручителя 48 563 861,54 грн. заборгованості ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.04.2014), яка виникла внаслідок порушення ПрАТ „Автомобільна група „Віпос" як позичальником умов Кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ПАТ „ВТБ Банк" належним чином виконано умови договору та на виконання Кредитного договору надано позичальнику кредит на загальну суму 31 600 000 грн., що підтверджується заявами про надання кредитних коштів та меморіальними ордерами у період з 07.12.2010 року по 15.12.2011 року.

Проте, зі свого боку ПАТ „Автомобільна група „Віпос" належним чином не виконало свої зобов'язання за кредитним договором, а саме в обумовлені строки не здійснило повернення банку кредиту, процентів за користування кредитом у розмірах та терміни, передбачених умовами кредитного договору.

Зважаючи на факт порушення боржником умов кредитного договору в частині своєчасної сплати основної заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитними коштами та нарахованих штрафних санкцій, ПАТ „ВТБ Банк" направило на адресу ПАТ „Автомобільна група „Віпос" лист-вимогу від 07.06.2013 року № 4370/1-2 про порушення останнім умов договору та необхідністю погасити заборгованість, яка була залишена без відповіді та задоволення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції у позичальника наявна заборгованість перед позивачем за Кредитним договором в розмірі 48 563 861,54 грн. з яких: 30 576 000,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту станом на 19.02.2014; 11 409 093,84 грн. -прострочена заборгованість по сплаті процентів; 457 383,47 грн. - строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.01.2014 по 19.02.2014; 722 916,30 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована за період з 01.05.2011 по 19.02.2014; 3 474 355,51 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 01.02.2013 по 11.12.2013; 1 186 723,15 грн. - 3% річних за прострочення повернення кредиту за період 01.02.2013 по 19.02.2014; 208 194, 65 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 01.05.2011 по 19.02.2014; 405 891,00 грн. - інфляційні втрати в зв'язку з простроченням повернення кредиту в гривні за період з 01.02.2013 по 31.01.2014; 123 303,62 грн. - інфляційні втрати у зв"язку з простроченням процентів за користування кредитом в гривні за період з 01.05.2011 по 31.01.2014.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п.2.1 Договору поруки сторони Договору визначають, що у випадку порушення Позичальником взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Банком у повному обсязі зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, пов'язаних з порушенням виконання зобов'язань позичальником.

Відповідно до п.2.5 Договору поруки у випадку порушення Позичальником зобов'язань (будь-якого із зобов'язань) за Кредитним договором Банк має право звернутися до Поручителя з письмовою вимогою про виконання зобов'язань за Кредитним договором у повному обсязі чи частково.

У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за Кредитним договором, 23.07.2013 ПАТ „ВТБ Банк" на адресу відповідача було направлено лист-вимогу №5546/1-2 з вимогою погасити заборгованість Приватного акціонерного товариства "Автомобільна група "ВІПОС" за Кредитним договором протягом 3-х банківських днів від дати одержання вимоги.

Згідно копії поштового повідомлення (а.с.156 т.1) лист-вимогу відповідач отримав 25.07.2013, проте дана вимога залишена відповідачем без реагування.

Щодо посилань скаржника на те, що Банком нараховувалось більше відсотків, ніж передбачено кредитним договором, а дійсна сума боргу позичальника за кредитним договором, що підлягає стягненню, встановлюється у справі № 910/14863/13, колегія суддів зазначає, що рішенням господарського суду міста Києва від 30.07.2014, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014, у справі № 910/14863/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» про стягнення 48 563 861,54 грн. стягнуто з ПрАТ „Автомобільна група „Віпос" на користь ПАТ „ВТБ Банк": прострочену заборгованість за кредитом в сумі 30 576 000 грн.; строкову заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 457 383 грн. 47 коп.; прострочену заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 11 409 093 грн. 84 коп.; пеню за прострочення повернення суми кредиту в сумі 3 474 355 грн. 51 коп.; пеню за прострочення сплати процентів в сумі 722 916 грн. 30 коп.; 3% річних за прострочення повернення суми кредиту в сумі 1 186 723 грн. 15 коп.; 3% річних за прострочення сплати процентів в сумі 208 194 грн. 65 коп.; інфляційні втрати за прострочення повернення суми кредиту в сумі 405 891 грн.; інфляційні втрати за прострочення сплати процентів в сумі 123 303 грн. 62 коп.

Отже, розмір заборгованості ПрАТ „Автомобільна група „Віпос" (позичальника) за Кредитним договором встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У даній справі ПАТ "ВТБ Банк" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІПКАР" як поручителя заборгованість у тому ж обсязі, яка виникла внаслідок порушення ПрАТ „Автомобільна група „Віпос" як позичальником умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 4.1.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» у розгляді справ за окремими позовами до боржника та поручителя як солідарних боржників необхідно виходити з того, що чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 ЦК України) не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення. Наявність судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Тому подання кредитором позову до боржника не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашено.

Докази погашення позичальником заборгованості за Кредитним договором в матеріалах справи відсутні.

Щодо посилань скаржника на те, що в провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/14549/14 за позовом ПрАТ „Автомобільна група „Віпос" до ПАТ "ВТБ Банк" про визнання недійсним Кредитного договору №17 від 07.12.2010, то судовою колегією встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 26.08.2014 року у справі № 910/14549/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014р., ПрАТ "Автомобільна група "ВІПОС" відмовлено у задоволенні позову до ПАТ "ВТБ Банк" про визнання кредитного договору недійсним.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам законодавства, а тому рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2014 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Автомобільна група "ВІПОС" на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2014 у справі №910/14860/13 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2014 у справі №910/14860/13 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/14860/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді Ю.Л. Власов

Т.В. Ільєнок

Секретар судового засідання М.С. Натха