ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" січня 2015 р. Справа № 918/1615/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот"

до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

про стягнення заборгованості, пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: Гуз С.Б., дов. № 681-юв від 16.12.2014 року

від відповідача: Роговський Р.С., дов. від 12.01.2015 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство "Рівнеазот" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що :

25.11.2005 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 1798 про надання послуг по очищенню каналізаційних госпобутових та промислових стічних вод (далі - договір), який підписаний сторонами з протоколом розбіжностей від 21.12.2005 року та врегульований рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.03.2006 року.

За умовами договору позивач зобов'язаний надати відповідачу послуги по очистці каналізаційних, госпобутових та промислових стічних вод, а відповідач зобов'язаний вчасно оплатити вартість очищених стічних вод.

Позивач на виконання умов вказаного договору свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу в період з червня 2012 року по жовтень 2014 року послуги по очищенню стічних вод на загальну суму 17 287 682,92 грн.

Факт надання послуг стверджується актами виконаних робіт за червень 2012 року по жовтень 2014 року.

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманих послуг виконав частково, на суму 1 154 214,64 грн., що стверджується наданими позивачем платіжними дорученнями та актами взаєморозрахунків.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 16 133 468,28 грн.

Крім того, позивачем за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором нараховано пеню в розмірі 508 780,42 грн., 2 138 589,44 грн. інфляційних втрат та 590 721,20 грн. 3% річних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 526, 530, 610, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України тощо.

Ухвалою суду від 12.11.2014 року порушено провадження, справу призначено до судового розгляду на 24.11.2014 року.

Ухвалою суду від 24.11.2014 року розгляд справи відкладено на 01.12.2014 року.

01.12.2014 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшла заява про розстрочку виконання рішення на 12 років шляхом щомісячного часткового погашення заборгованості рівними платежами, починаючи з 01.01.2015 року по 31.12.2027 року, та відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що є суб'єктом природної монополії і відповідно до закону ліцензіатом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а отже у своїй діяльності має застосовувати тарифи, встановленні останньою. Отже, єдиною і закономірною причиною неналежного виконання своїх зобов'язань перед позивачем вважає тарифну політику держави в сфері комунальних послуг, яка спрямована на виконання соціальної функції держави, але у збиток суб'єктам господарювання. Враховуючи стратегічну важливість діяльності відповідача, його скрутний фінансовий стан, зумовлений тарифною політикою держави, відсутність збитків для інших учасників господарських відносин, відповідач просить суд зменшити розмір пені до 10% або менше від заявленої в позові сумі.

Ухвалою суду від 01.12.2014 року розгляд справи відкладено на 08.12.2014 року.

Ухвалою суду від 08.12.2014 року розгляд справи відкладено на 15.12.2014 року.

08.12.2014 року через службу діловодства господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, ви якій останній просить суд стягнути з відповідача 16 212 147,67 грн. основного боргу, 508 780,42 грн. пені, 2 513 838,95 грн. інфляційних втрат та 590 721,20 грн. 3% річних. Збільшення позовних вимог обумовлене невиконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати послуг за листопад 2014 року, а також нарахуванням інфляційних за листопад 2014 року.

Крім того, позивачем подано додаткові пояснення щодо заяви про розстрочку рішення та на відзив на позов, за якими позивач твердження відповідача про скрутний фінансовий стан, зумовлений тарифною політикою держави, вважає необґрунтованим, а також зазначає, що враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий станом, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та скрутний матеріальний стан позивача (наявну загрозу банкрутства), заява відповідача про розстрочку заборгованості на 12 років, так само як про зменшення розміру пені, є безпідставною.

Ухвалою суду від 15.12.2014 року розгляд справи відкладено на 22.12.2014 року.

Ухвалою суду від 22.12.2014 року розгляд справи відкладено на 12.01.2015 року.

12.01.2015 року через службу діловодства господарського суду від позивача надійшла заява про відмову від позову, яка мотивована тим, що основний борг в розмірі 16 212 147,67 грн. сплачений відповідачем 29.12.2014 року. З огляду на це, позивач просить суд прийняти заяву про відмову від позову та припинити провадження у справі.

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом (п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України).

Згідно зі ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

За ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Судом встановлено, що заява про відмову від позову підписана уповноваженим представником позивача. Відмова від позовних вимог не суперечить законодавству, не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси.

Судом роз'яснено наслідки відмови від позову, згідно з якими повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Оскільки звернення до суду з позовом, як і відмова від нього чи його частини, є формою реалізації прав позивача, відтак заява позивача про відмову від позову приймається судом, а провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

За ч. 3 ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у п.п. 4 і 5 ч. 2 ст. 83 цього Кодексу.

Одночасно із заявою про відмову від позову позивачем заявлено клопотання про повернення з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Суд, розглянувши вказане клопотання, підстав для його задоволення не знайшов з огляду на таке.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (ст. 80 ГПК). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у п. 5 ч. 1 цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно ст. 205 ЦПК України і ст. 157 КАС України, які господарськими судами у здійсненні судочинства не застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених ст. 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Викладене стверджується узагальненням судової практики, викладеної у підп. 5.1. п. 5 Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

У силу вимог ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи, що спір виник з неправильних дій відповідача у справі, отже судовий збір покладається на нього.

Керуючись ст.ст. 80, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення заборгованості, пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних припинити.

Стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (вул. Степана Бандери,2, м. Рівне, 33028, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" (м. Рівне-17, 33017, ) 73 080,00 грн. судового збору.

Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, визначеному чинним законодавством.

Суддя Андрійчук О.В.