ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Справа № 911/5249/14

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Піраміда-Агро",

18001, м. Черкаси, Придніпровський р-н, б-р Шевченка, буд. 268/2, оф. 13

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримський",

08472, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Світанок, вул. Ювілейна, буд. 36

про стягнення 87 202,89 грн.

за участю представників:

позивача - Цирулевська М.В. (довіреність від 10.12.2014, б/н);

відповідача - не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Піраміда-Агро" (далі - позивач) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримський" (далі - відповідач) про стягнення 87 202,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором товарного кредиту від 25.05.2010 № 10/36, заборгованість за яким стягнуто рішенням господарського суду Київської області від 14.07.2011 у справі № 26/080-11.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.12.2014 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.12.2014.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 28972/14 від 23.12.2014) позивачем подано до матеріалів справи документи на виконання вимог ухвали суду від 11.12.2014.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 15939/14 від 07.08.2014) відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.08.2014 розгляд справи відкладено на 21.08.2014.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, розгляд справи відкладено на 20.01.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 1013/15 від 19.01.2015) позивачем подано до матеріалів справи письмові пояснення.

У судовому засіданні 20.01.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, явку представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Неподання відзиву на позовну заяву і нез'явлення у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.01.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Приватним підприємством "Піраміда-Агро" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Кримський" укладено договір товарного кредиту від 25.05.2010 № 10/36 (далі - Договір).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати товару, що поставлений за Договором, позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 224 636,50 грн. основної заборгованості, 23 371,43 грн. пені, 15 078,34 грн. 10 % річних та 22 463,65 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Київської області від 14.07.2011 у справі № 26/080-11 позов Приватного підприємства "Піраміда-Агро" задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 224 636,50 грн. основної заборгованості, 23 371,43 грн. пені, 15 078,34 грн. 10 % річних, 22 463,65 грн. штрафу, 2 994,77 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2011 рішення господарського суду Київської області від 14.07.2011 у справі № 26/080-11 залишено без змін.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Господарським судом Київської області при винесенні рішення у справі № 26/080-11 встановлено факт заборгованості з оплати товару, що поставлений за Договором.

У даному провадженні суд розглядає питання про стягнення пені та відсотків річних за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язання з оплати товару за Договором до моменту повної сплати заборгованості.

Рішенням господарського суду Київського суду від 14.07.2011 у справі № 26/080-11 встановлено, що 03.06.2010 позивач поставив відповідачу продукцію на суму 224 636,50 грн., що підтверджується видатковою накладною № ПА-0000395 від 03.06.2010 на суму 224 636,50 грн., а відповідач зобов'язання з оплати товару, що поставлений за Договором, не виконав.

У зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання за Договором, рішенням суду від 14.07.2011 у справі № 26/080-11 стягнуто з відповідача на користь позивача пеню, 10 % річних та інфляційні втрати за період з 21.09.2010 до 24.05.2011.

На момент подання позову, що розглядається у даному провадженні, рішення господарського суду Київської області від 14.07.2011 у справі № 26/080-11 виконано повністю та сплачено заборгованість наступними платежами: 18.10.2010 - 100 000,00 грн., 07.11.2012 - 50 000,00 грн., 18.12.2012 - 70 000,00 грн., 24.12.2012 - 82 708,14 грн., що підтверджується довідкою від 16.01.2015 № 19/27-5693-19 та виписками з рахунку позивача за період 07.11.2012 до 30.11.2013 з банківських установ, в яких відкрито поточні банківські рахунки позивача, що засвідчені підписами уповноважених осіб банку та скріплені відбитками його печаток.

Зважаючи на вказане, позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення пені та відсотків річних за період з 25.05.2011 до 24.12.2012, з урахуванням часткових сплат, що здійснювались відповідачем протягом вказаного періоду.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що чинне законодавство України не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.5. Договору встановлено, що відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, сторони домовилися про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за Договором здійснюється без обмеження строку.

Відтак, Договором продовжено період нарахування штрафних санкцій.

Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, умови Договору та обставини справи, судом перевірено правильність розрахунку пені, що наданий позивачем у розмірі 52 668,65 грн., та встановлено, що при врахуванні часткових оплат позивачем невірно визначено період нарахування пені. Оскільки, з урахуванням правової позиції, що викладено в абзаці 1 підпункту 1.9. пункту 1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Судом здійснено перерахунок пені та встановлено правильний розмір пені:

- за період з 25.05.2011 до 17.10.2012 - 48 198,38 грн.;

- за період з 19.10.2012 до 06.11.2012 - 1 582,79 грн.;

- за період з 08.11.2012 до 17.12.2012 - 2 510,27 грн.,

що разом складає 52 461,39 грн. Отже, позовна вимога у частині стягнення пені у розмірі 207,26 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді відстоків річних на суму боргу не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у отриманні від боржника компенсації (плати) за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Згідно з частиною 1 статті 11128 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Згідно з пунктом 7.2.3. Договору, за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10 % річних від простроченої суми (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України).

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розміру 10 % річних і з'ясував, що вказана позовна вимога нарахована надмірно.

Правильний розмір 10 % річних:

- за період з 25.05.2011 до 17.10.2012 - 31 510,65 грн.;

- за період з 19.10.2012 до 06.11.2012 - 1 673,51 грн.;

- за період з 08.11.2012 до 17.12.2012 - 113,30 грн.,

що разом складає 34 352,65 грн. Отже, позовна вимога у частині стягнення відсотків річних у розмірі 181,59 грн. задоволенню не підлягає.

На підставі аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, дослідження матеріалів та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 52 461,39 грн. та 10 % річних у розмірі 34 352,65 грн. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а, відтак, підлягають задоволенню. Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кримський" (08472, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Світанок, вул. Ювілейна, буд. 36, ідентифікаційний ) на користь Приватного підприємства "Піраміда-Агро" (18001, Черкаська обл., м. Черкаси, Придніпровський р-н, б-р Шевченка, буд. 268/2, оф. 13, ідентифікаційний ) 52 461 (п'ятдесят дві тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 39 коп. пені, 34 352 (тридцять чотири тисячі триста п'ятдесят дві) грн. 65 коп. 10 % річних та 1 818 (одна тисяча вісімсот вісімнадцять) грн. 85 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 23.01.2015.

Суддя С.О. Саванчук