ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. Справа № 911/4521/14

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем Менеджмент», м.Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Глушки», с.Глушки, Білоцерківського р-ну, Київської області

про стягнення 234616,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Салій М.В.

Від відповідача: Гриб О.М., Костенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем Менеджмент» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Глушки» (далі - відповідач) стягнення 234616,00 грн.

Провадження у справі №911/4521/14 порушено відповідно до ухвали суду від 21.10.2014 року та призначено справу до розгляду на 04.11.2014 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.11.2014 року подав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи відкладався на 20.11.2014 року.

У судовому засіданні 20.11.2014 року сторони на виконання вимог ухвали від 04.11.2014 року надали пояснення та докази.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.11.2014 року подав клопотання про витребування у Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області податкових накладних. Розгляд справи відкладався на 16.12.2014 року та було витребувано у Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області Київської області пояснення та докази чи відображено (в яких періодах) в податковому обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем Менеджмент» видані Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Глушки» у зв'язку з поставкою молока.

15.12.2014 року до господарського суду від позивача у справі надійшло клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів.

У зв'язку із неможливістю здійснення технічної фіксації судового процесу у даному судовому засіданні, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи до 15.01.2015 року. Також, за клопотанням представника відповідача продовжено строк розгляду спору.

26.12.2014 року позивачем подано заяву про відвід судді А.Ю.Кошика у справі №911/4521/14, яка була розглянута судом на початку судового засідання 15.01.2015 року в нарадчій кімнаті і відхилена як безпідставна.

В судовому засіданні 15.01.2015 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач в позові, між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Глушки» (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тандер Менеджмент» (позивач) 14.02.2013 було попередньо погоджено про можливе укладення договору купівлі-продажу молока (Товар), за яким відповідач зобов'язується передати, а позивач оплатити Товар в попередньо домовленій кількості та якості, а також, в подальшому, укласти договір в письмовій формі.

Позивач зазначає, що договір не було укладено, і без укладеного договору, відповідачем поставлено позивачу Товар (молоко) загальною кількістю 90 752 літрів, вартістю 3,75 грн./літр молока, на загальну суму 408 384 грн. за накладними: № 16 від 21.02.2013 на суму 65250,00 грн.; № 17 від 28.02.2013 на суму 52024,50 грн.; № 31 від 04.03.2013 на суму 46098,00 грн.; № 32 від 08.03.2013 на суму 27477,00 грн.; № 33 від 13.03.2013 на суму 33 768,00 грн.; № 34 від 17.03.2013 на суму 31774,50 грн.; № 37 від 20.03.2013 на суму 20326,50 грн.; № 43 від 26.03.2013 на суму 32058,00 грн.; № 44 від 31.03.2013 на суму 34659,00 грн.; № 64 від 11.04.2013 на суму 35748,00 грн.; № 68 від 16.04.2013 на суму 29200,50 грн.

Позивачем в період з 05.03.2013 року по 12.06.2013 року було перераховано на рахунок відповідача в якості оплати Товару (молока) 643 000 грн., з яких на 408 384 грн. поставлено Товар, на решту суми 234 616 грн. Товар не було поставлено і відповідні кошти є надлишково перерахованими.

В підтвердження відповідного факту позивач посилається на встановлені в рішенні у справі № 911/3378/13 обставини, в якій підтверджено поставку відповідачем Товару на суму 408 384 грн. за вищенаведеними накладними, щодо решти оплаченого Товару факт поставок не встановлено у зв'язку з чим, відмовлено в позові. Позивач вважає, що встановлені в судовому рішенні у справі № 911/3378/13 факти мають преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Факт перерахування коштів позивач також підтверджує довідкою від 09.08.2013 року вих. № 4234, наданою ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» за період з 14.02.2013 року по 07.08.2013 року.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України про стягнення з відповідача надміру сплачених коштів в сумі 234 616 грн., на які згідно висновків суду у справі № 911/3378/13 Товар не було поставлено.

Відповідач у відзиві факт сплати позивачем 643 000 грн. не заперечував, зазначив, що така сплата відбулась за фактично поставлений Товар (молоко), обсяги поставки якого перевищують суму фактичної оплати позивача.

В заперечення проти позову відповідач зазначив, що відповідно до Інструкції про порядок заповнення, застосування спеціалізованої форми товарної накладної на перевезення молочної сировини, яку затверджено наказом Міністерства аграрної політики України від 01.07.2002 року №176 «Про затвердження інструкцій та форм первинного обліку з урахуванням вимог ДСТУ 3662-97 «Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі» у період від 14.02.2013 року по 18.06.2013 року відповідач передав позивачу молоко (надалі - Товар) на загальну суму 717898,05 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними:

- у лютому 2013 року було поставлено молока загальною масою 23067,0 кг на загальну суму 117274,50 грн. за видатковими накладними №16 від 21.02.2013 року, №17 від 28.02.2013 року, про що свідчать також товарно-транспортні накладні: №52 від 14.02.2013 р. - 1109 кг, №55 від 15.02.2013 р. - 2107 кг, №57 від 16.02.2013 р. - 1109 кг., № 59 від 17.02.2013 р. - 2107 кг, №60 від 18.02.2013 р. - 1109 кг, №62 від 19.02.2013 р. - 2107 кг, №64 від 20.02.2013 р. - 1109 кг, №66 від 21.02.2013 р. - 2107 кг, №68 від 22.02.2013 р. - 1664 кг, №70 від 23.02.2013 р. - 2107 кг, №72 від 24.02.2013 р,- 1109 кг, №74 від 25.02.2013 р. - 2107 кг, №76 від 26.02.2013 р. - 1109 кг, ТТН№80 від 28.02.2013 р. - 2107 кг.

- у березні 2013 року було поставлено молока загальною масою 43758,0 кг на загальну суму 226161,00 грн. за видатковими накладними №31 від 04.03.2013 року, №32 від 08.03.2013 року, №33 від 13.03.2013 року, №34 від 17.03.2013 року, №37 від 20.03.2013 року, №43 від 26.03.2013 року, № 44 від 31.03.2013 року, про що свідчать також товарно-транспортні накладні №82 від 01.03.2013 р. - 2218 кг, №81 від 02.03.2013 р. - 2218 кг, від 02.03.2013 р. - 1109 кг, №83 від 03.03.2013 р. - 2218 кг, №86 від 04.03.2013 р. - 1109 кг, №90 від 06.03.2012 р. - 1775 кг, №90 від 07.03.2013 р. - 837 кг, №91 від 07.03.2013 р. - 937 кг, №91 від 08.03.2013 р. - 1775 кг, №92 від 09.03.2013 р. - 1663 кг, №93 від 10.03.2013 р. - 1663 кг, №96 від 12.03.2013 р. - 1441 кг, №97 від 13.03.2013 р. - 1775 кг, №100 від 14.03.2013 р. - 1664 кг, №101 від 15.03.2013 р. - 1664 кг, №102 від 16.03.2013 р. - 1664 кг, №104 від 17.03.2013 р. - 1664 кг, №108 від 18.03.2013 р. - 832 кг, №107 від 18.03.2013 р. - 887 кг, №110 від 19.03.2013 р. - 1664 кг, №113 від 20.03.2013 р. - 555 кг, №115 від 21.03.2013 р. - 1386 кг, №117 від 22.03.2013 р. - 887 кг, №124 від 25.03.2013 р. - 1664 кг, №125 від 26.03.2013 р. - 1775 кг, №128 від 27.03.2013 р. - 555 кг, №129 від 27.03.2013 р. - 887 кг, №131 від 28.03.2013 р. - 1386 кг, №134 від 29.03.2013 р. - 1331 кг, №137 від 30.03.2013 р. - 1110 кг, №139 від 31.03.2013 р. - 1445 кг.

- у квітні 2013 року було поставлено молока загальною масою 30665,0 кг на загальну суму 158287,50 грн. за видатковими накладними №59 від 05.04.2013 року, №64 від 11.04.2013 року, №68 від 16.04.2013 року, №71 від 23.04.2013 року, №76 від 25.04.2013 року, №80 від 30.04.2013 року, про що свідчать також товарно-транспортні накладні №142 від 02.04.2013 р. - 1775 кг, №145 від 03.04.2013 р. - 1109 кг. №147 від 04.04.2013 р. - 1220 кг, №149 від 05.04.2013 р. - 1278 кг, №151 від 06.04.2013 р,- 1830 кг, №155 від 08.04.2013 р. - 1380 кг, №157 від 09.04.2013 р. - 1220 кг, №160 від 10.04.2013 р. -1109 кг, №163 від 11.04.2013 р. - 1386 кг, №165 від 12.04.2013 р. - 1553 кг, №167 від 13.04.2013р. - 1886 кг, №172 від 15.04.2013 р. - 998 кг, №173 від 16.04.2013 р. - 1220 кг, №174 від 17.04.2013 р. - 1110 кг, № 177 від 18.04.2013 р. - 1110 кг, №178 від 19.04.2013 р. - 555 кг, №179 від 20.04.2013 р. - 1830 кг, №182 від 22.04.2013 р. - 1220 кг, №184 від 23.04.2013 р. - 999 кг, №185 від 24.04.2013 р. - 884 кг, №187 від 25.04.2013 р. - 1109 кг, №189 від 26.04.2013 р. - 999 кг, №191 від 27.04.2013 р. - 943 кг, №195 від 29.04.2013 р. - 1110 кг, №197 від 30.04.2013 р. - 832 кг.

- у травні 2013 року було поставлено молока загальною масою 26888,0 кг на загальну суму 138789,00 грн. за видатковими накладними №103 від 08.05.20013 року, №107 від 15.05.2013 року, №110 від 21.05.2013 року, №113 від 26.05.2013 року, №118 від 31.05.2013 року, про що свідчать також товарно-транспортні накладні №199 від 01.05.2013 р. - 222 кг, №198 від 01.05.2013 р. - 444 кг, №201 від 02.05.2013 р. - 444 кг, №202 від 02.05.2013 р. - 555 кг, №204 від 03.05.2013 р. - 1275 кг, №206 від 03.05.2013 р. - 111 кг, №208 від 04.05.2013 р. - 194 кг, №213 від 06.05.2013 р. - 1442 кг, №215 від 07.05.2013 р. - 610 кг, №218 від 08.05.2013 р. - 1220 кг, №220 від 09.05.2013 р. - 610 кг, №223 від 10.05.2013 р. - 610 кг, №227 від 11.05.2013 р. - 610 кг, №228 від 12.05.2013 р. - 1109 кг, №231 від 13.05.2013 р. - 610 кг, №234 від 14.05.2013 р. - 1220 кг, №237 від 15.05.2013 р. - 832 кг, №239 від 16.05.2013 р. - 1055 кг, № 241 від 17.05.2013 р. - 1054 кг, №244 від 18.05.2013 р. - 1054 кг, №246 від 19.05.2013 р. - 555 кг, №249 від 20.05.2013 р. - 1109 кг, №251 від 21.05.2013 р. - 832 кг, №253 від 22.05.2013 р. - 1054 кг, №255 від 23.05.2013 р. - 945 кг, №258 від 24.05.2013 р. - 945 кг, №270 від 29.05.2013 р. - 832 кг, №261 від 25.05.2013 р. - 888 кг, №263 від 26.05.2013 р. - 670 кг, №266 від 27.05.2013 р. - 832 кг, №268 від 28.05.2013 р. - 1170 кг, №273 від 30.05.2013 р. - 887 кг, №276 від 31.05.2013 р. - 888 кг.

- у червні 2013 року було поставлено молока загальною масою 14992,0 кг на загальну суму 77386,50 грн. за видатковими накладними №152 від 06.06.2013 року, №155 від 13.06.2013 року, №161 від 19.06.2013 року, про що свідчать також товарно-транспортні накладні №278 від 01.06.2013 р. - 835 кг, №281 від 02.06.2013 р. - 555 кг, №283 від 03.06.2013 р. - 444 кг, №285 від 03.06.2013 р. - 708 кг, №287 від 04.06.2013 р. - 723 кг, №290 від 05.06.2013 р. - 935 кг, №292 від 06.06.2013 р. - 915 кг, №295 від 07.06.2013 р. - 780 кг, №297 від 08.06.2013 р. - 824 кг, №300 від 09.06.2013 р. - 667 кг, №302 від 10.06.2013 р. - 651 кг, №305 від 11.06.2013 р. - 855 кг, №308 від 12.06.2013 р. - 1023 кг, №310 від 13.06.2013 р. - 801 кг, №312 від 14.06.2013 р. - 885 кг, №314 від 15.06.2013 р. - 826 кг, №317 від 16.06.2013 р. - 668 кг, №320 від 17.06.2013 р. - 833 кг, №322 від 18.06.2013 р. - 1064 кг.

Відповідно до абз. 3 п.1.1. Інструкції про порядок заповнення, застосування спеціалізованої форми товарної накладної на перевезення молочної сировини, яку затверджено наказом Міністерства аграрної політики України від 01.07.2002 року №176 «Про затвердження інструкцій та форм первинного обліку з урахуванням вимог ДСТУ 3662-97 «Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі» товарна накладна за формою №1-ТН (МС) (далі-накладна) - це єдиний первинний документ, який є підставою для списання молочної сировини господарством або молокоприймальним пунктом, що здійснили відпуск цієї сировини, а також оприходування її молокоприймальним пунктом або молокопереробним підприємством-одержувачем, для оперативного і бухгалтерського обліку товарно-матеріальних цінностей у межах України.

Згідно п.1.2. вказаної Інструкції, виконання положень останньої обов'язкове для всіх суб'єктів підприємницької діяльності, установ, організацій - юридичних та фізичних осіб, незалежно від форм власності, які здійснюють перевезення молочної сировини власним або залученим (орендованим) автомобільним транспортом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідних товарно-транспортних накладних зазначено автомобілі та водіїв, які здійснювали доставку, ТТН підписані зі сторони отримувача в усіх випадках без зазначення прізвищ осіб та посилання на довіреності, втому числі і в ТТН, поставка за якими визнається позивачем. Позивач здійснював оплату за фактично отриманий Товар на суму 643 000 грн., про що зазначено в призначеннях здійснених позивачем платежів.

Суд не погоджується з посиланнями позивача на преюдиційність висновків у справі № 911/3378/13 для розгляду даної справи, оскільки у відповідній справі № 911/3378/13 предметом розгляду була вимога ТОВ «Агрофірма «Глушки» (відповідача у даній справі) про стягнення з позивача (у даній справі) неоплаченої вартості Товару в сумі 74898,50 грн. (різниці між поставленим Товаром на суму 717898,50 грн. та проведеною покупцем оплатою в сумі 643 000 грн.), тому дослідженню підлягали обставини, які стосуються відповідної частини неоплачених поставок Товару. Мотивами відмови в позові, тобто обставинами, які фактично були покладені в основу судового рішення у справі № 911/3378/13 в межах заявлених позовних вимог, є непідтвердженість поставок на суму заявлених 74898,50 грн., факт поставок Товару на суму 643 000 грн., у відповідній справі по суті не досліджувався і не підлягав дослідженню. Тому обставини, щодо поставки Товару на суму 643 000 грн., який був оплачений не вважаються такими, що покладені в основу судового рішення у справі № 911/3378/13, тому не є достовірно встановленими в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України і не мають преюдиційного значення.

Пункт 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначає, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Самі лише недоліки в оформленні видаткових накладних не спростовують їх дійсність та факту поставок товару, про підроблення чи фальсифікацію відповідних видаткових накладних позивачем не заявлено в установленому чинним законодавством порядку до правоохоронних органів. Крім того, в ході розгляду спору відповідачем надано докази отримання позивачем податкових накладних, які включені позивачем до податкової звітності.

Як вбачається з позиції, якої дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 17.09.2009 року у справі №21/105 та постанові від 09.04.2013 року у справі №5023/5085/12, довіреність на одержання матеріальних цінностей є документом, що лише фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Тобто довіреність не є документом, що підтверджує факт господарської операції по передачі чи прийняттю товару.

Передача (прийняття) матеріальних цінностей без довіреності може бути порушенням ведення бухгалтерського обліку, але не є достатньою обставиною, що заперечує факт передачі або прийняття товарів.

Накладні - це первинні бухгалтерські документи, що підтверджують існування факту здійснення господарської операції.

Як зазначено п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», належністю доказів є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно ст. 16. Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 14.1.178. Податкового кодексу визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є, зокрема операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту.

Згідно ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У зв'язку з цим суди не врахували, що відповідно до ч.ч. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 08.04.2014 року у справі № 911/1652/13.

У зв'язку з чим, відповідач зазначив та надав докази, що в підтвердження відвантаження сировини в період від 14.02.2013 року по 18.06.2013 року надав позивачу податкові накладні №8/2 від 21.02.2013 р., №10/2 від 28.02.2013 р., №13/2 від 04.03.2013 р., №14/2 від 08.03.2013 р., №15/2 від 13.03.2013 р., №16/2 від 17.03.2013 р., №17/2 від 20.03.2013 р., №19/2 від 26.03.2013 р., №20/2 від 31.03.2013 р., №23/2 від 05.04.2013 р., №24/2 від 11.04.2013 р., №25/2 від 16.04.2013 р., №27/2 від 23.04.2013 р., №29/2 від 25.04.2013 р., №32/2 від 30.04.2013 р., №11/2 від 08.05.2013 р., №13/2 від 15.05.2013 р., №35/2 від 21.05.2013 р, №37/2 від 26.05.2013 р., №38/2 від 31.05.2013 р., №41/2 від 06.06.2013 р., №45/2 від 13.06.2013 р., №47/2 від 18.06.2013 р. на молоко загальною масою 139370,00 кг на загальну суму 717898,50 грн.

В ході розгляду спору судом було витребувано інформацію в Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області, з приводу того, чи формувало Товариство з обмеженою відповідальністю «Тандем Менеджмент» податковий кредит на підставі виписаних відповідачем податкових накладних: №8/2 від 21.02.2013 р. на суму 65250,00 грн., №10/2 від 28.02.2013 р. на суму 52024,50 грн., №13/2 від 04.03.2013 р. на суму 46098,00 грн., №14/2 від 08.03.2013 р. на суму 27477,00 грн., №15/2 від 13.03.2013 р. на суму 33768,00 грн., №16/2 від 17.03.2013 р. на суму 31774,50 грн. , №17/2 від 20.03.2013 р. на суму 20326,50 грн., №19/2 від 26.03.2013 р. на суму 32058,00 грн., №20/2 від 31.03.2013 р. на суму 34659,00 грн., №23/2 від 05.04.2013 р. на суму 27778,50 грн., №24/2 від 11.04.2013 р. на суму 35748,00 грн., №25/2 від 16.04.2013 р. на суму 29200,50 грн., №27/2 від 23.04.2013 р. на суму 30069,00 грн., №29/2 від 25.04.2013 р. на суму 15444,00 грн., №32/2 від 30.04.2013 р. на суму 20047,50 грн., №11/2 від 08.05.2013 р. на суму 33124,50 грн., №13/2 від 15.05.2013 р. на суму 28912,50 грн., №35/2 від 21.05.2013 р. на суму 29209,50 грн., №37/2 від 26.05.2013 р. на суму 21690,00 грн., №38/2 від 31.05.2013 р. на суму 25852,50 грн., №41/2 від 06.06.2013 р. на суму 26388,00 грн., №45/2 від 13.06.2013 р. на суму 28912,50 грн., №47/2 від 18.06.2013 р. на суму 22086,00 грн.

Дослідивши надані Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Київській області реєстри отриманих позивачем податкових накладних та податкові декларації з ПДВ, судом встановлено факт включення позивачем до податкової звітності (в податковий кредит) господарські операції з поставки молока з відповідачем на фактично оплачені суми Товару в тому числі за накладними, поставка за якими заперечується позивачем. Зокрема, в податковій звітності позивача відображені всі виписані відповідачем податкові накладні за період з лютого по травень 2013 року. Відповідні обставини з огляду на ч.ч. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України свідчать про обізнаність позивача з фактами поставко спірного Товару, свідомою оплатою такого Товару.

Таким чином, спірні кошти, заявлені позивачем до стягнення як надмірно сплачені (безпідставно набуті) були сплачені позивачем в розрахунок за фактично отриманий Товар і підстави для їх повернення відсутні.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, відповідачем спростовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 27.01.2015 року.