КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Справа№ 925/8/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Шипка В.В.

представники сторін:

від позивача: Гураль С.П., довіреність № 02-01/8650-Д/04-14-10-2337 від 04.11.2014;

від відповідача-1: Цікало М.М., довіреність від 15.09.2014;

від відповідача-2: не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» на рішення господарського суду Черкаської області від 07.08.2014 у справі № 925/8/14 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1», м. Черкаси

до відповідача1: товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інжиніринг», м. Черкаси

відповідача2: Черкаської центральної товарної біржі, м. Черкаси

про визнання недійсним правочину щодо відчуження автомобіля

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сван-1» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інжиніринг», Черкаської центральної товарної біржі про визнання недійсним правочину, в результаті якого відбулось відчуження автомобіля ВАЗ 21214, синього кольору, 2005 року, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331, укладеного між ТОВ «Сван-1» та ТОВ «Агро Інжиніринг», та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вищевказаний правочин порушує права, законні інтереси ТОВ «Сван-1» та основні принципи його діяльності, передбачені ст. 79 Господарського кодексу України та статутом товариства, оскільки його укладення направлено не на отримання прибутку, а навпаки - завдало значних збитків товариству в результаті продажу майна товариства за ціною, значно нижчою від ринкової.

05.08.2014 позивач, на підставі ч. 2 ст. 22 ГПК України, подав заяву № 02-01/8321/04-14-10-2337 про доповнення позову новими обставинами та просить суд визнати недійсним правочин - біржову угоду купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний № 18982/5 від 25.11.2010, що була укладена та зареєстрована в реєстрі обліку біржових угод під номером 18982/13 на Черкаській Центральній товарній біржі, в результаті укладення якого відбулось відчуження автомобіля ВАЗ 21214, синього кольору, 2005 випуску, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331 ТОВ «Сван-1», м. Черкаси, вул. Рози Люксембург, б. 153/2, кв. 35, ідентифікаційний код 25658686 ТОВ «Агро Інжиніринг» м. Черкаси, вул. П. Комуни, б. 65-А, ідентифікаційний код 37180883. Фактично позивач уточнив вимоги (том 3 а.с. 129-137).

Позивач не просить суд застосувати наслідки недійсності правочину та зобов'язати відповідача повернути автомобіль ВАЗ 21214, синього кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331 ТОВ «Сван-1».

Також відповідачем - ТОВ «Агро Інжиніринг» до суду подано заяву від 28.07.2014 №28/07-1 про застосування строків позовної давності, в якій просить суд відмовити в задоволенні позову.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07.08.2014 у справі № 925/8/14 в задоволенні вказаного вище позову відмовлено повністю.

Рішення обґрунтоване пропуском позивачем строку позовної давності.

При цьому, суд першої інстанції керувався ст.ст. 203, 215, ч. 4 ст. 267, 525, 526, 655 Цивільного кодексу України, ст. 79 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 15 Закону України «Про товарну біржу».

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Сван-1» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким визнати недійсним правочин - біржову угоду купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний номер 18982/5 від 25.11.2010, що була укладена на підставі протоколу № 18555/5 проведення біржових торгів від 25.11.2010 та зареєстрована в реєстрі біржових угод під номером 18982/5 на Черкаській центральній товарній біржі, в результаті укладення якого відбулось відчуження автомобіля ВАЗ 21214, синього кольору, 2005, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331, укладеного між ТОВ «Сван-1» та ТОВ «Агро Інжиніринг».

14.10.2014 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивачем подано доповнення до апеляційної скарги.

Отже, апеляційна скарга та доповнення до неї обґрунтовані порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи. Скаржник стверджує, що висновок суду про не доведеність наявними в справі доказами факту поважності причини пропуску строку позовної давності тобто неможливості позивача звернутися в межах встановленого строку з даним позовом є необґрунтованим та прийнятим з неповним дослідженням обставин справи.

14.10.2014 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником відповідача-1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

18.11.2014 та 08.12.2014 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли клопотання про приєднання документів до матеріалів справи та про приєднання доказів до матеріалів справи.

01.12.2014 до Київського апеляційного господарського суду найшов лист від відповідача-2, в якому просить розглянути справу № 925/8/14 за відсутності повноважного представника Черкаської Центральної Товарної Біржи.

13.01.2014 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 13.01.2015 представник позивача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, представник відповідача-1 проти апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, установчого договору засновників позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» і Статуту, викладених в новій редакції і зареєстрованих 04.03.2002, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.09.2013 вбачається, що засновниками товариства є громадяни України Рубан Леокадія Іванівна, Кикоть Петро Макарович, Шарабарін Сергій Олексійович, органом управління товариства є загальні збори, керівником і підписантом товариства з 09.02.2012 є Юдицький О.В.

07.06.2010, згідно протоку загальних зборів засновників ТОВ «Сван-1» № 10/06/07, загальними зборами засновників товариства прийнято рішення про звільнення з посади генерального директора товариства Щербака А.Б. і призначення на цю посаду з 08.06.2010 Шатерніка Р.В.

25.11.2010, згідно з протоколом загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» № 427, загальними зборами засновників товариства у складі 100% голосів прийнято рішення про здійснення відчуження транспортного засобу марки ВАЗ 21214, синього кольору, 2005, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331, надання повноваження генеральному директору товариства Шатерніку Р.В. укласти та підписати всі необхідні угоди для відчуження даного транспортного засобу та видачу доручення йому для оформлення всіх необхідних документів в органах ДАІ.

На виконання рішення загальних зборів засновників ТОВ «Сван-1» від 25.11.2010 № 427 вчинено наступні дії:

продавцем - ТОВ «Сван-1», на підставі протоколу № 427, наказу № 827, довіреності № 60 від 25.11.2010 подано заяву до Черкаської центральної товарної біржі про прийняття в члени біржі 25.11.2010 на момент оформлення біржової угоди і виключення з членів біржі після закінчення вказаного строку з проханням укласти біржову угоду про продаж транспортних засобів, в тому числі і легкового автомобіля марки ВАЗ 21214, синього кольору, 2005, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331;

покупцем - ТОВ «Агро Інжиніринг», на підставі наказу № 12 і довіреності № 13 від 25.11.2010 подано заяву до Черкаської центральної товарної біржі про прийняття в члени біржі строком на один день 25.11.2010 і виключення з членів біржі після закінчення вказаного строку з проханням укласти біржову угоду про придбання транспортних засобів, в тому числі і легкового автомобіля ВАЗ 21214, синього кольору, 2005, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331;

25.11.2010 Черкаською центральною товарною біржею, згідно з протоколом № 18555, проведено біржові торги за результатом яких зареєстровано біржову угоду купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний № 18982, укладену між ТОВ «Сван-1», як продавцем, який діє в особі Шатерніка Р.В. згідно протоколу загальних зборів, наказу і довіреності товариства від 25.11.2010 року, і ТОВ «Агро Інжиніринг», як покупцем, в особі Плешкова Г.В., який діє згідно наказу і довіреності від 25.11.2010 року, за умовами якої продавець продав, а покупець купив транспортні засоби, в тому числі і автомобіль ВАЗ 21214, синього кольору, 2005, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331, за ціною 8044,00 грн.

29.11.2010 на рахунок в банку позивача перераховано кошти в сумі 8044,00 грн за автомобіль ВАЗ 21214, що підтверджується банківськими виписками (т. 1, а.с. 40-41).

Згідно з обліковою карткою державного ТЗ СА3689АС, зазначений транспортний засіб за заявою власника ТОВ «Сван-1» знятий з обліку в Черкаському ВРЕР ВДАІ для реалізації на підставі біржової угоди № 18982/5 від 25.11.2010, а 07.12.2010 даний транспортний засіб перереєстровано на іншого власника - ТОВ «Сван-1» на іншого власника - ТОВ «Агро Інжиніринг» і поставлено на постійний облік.

Із висновку спеціаліста по визначенню вартості транспортного засобу НДЕКЦ при ГУ МВСУ в Черкаській області № 11759 від 07.12.2010 року вбачається, що автомобіль ВАЗ 21214, синього кольору, 2005, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331 на момент дослідження має пробіг 198 043 км., строк його експлуатації складає 5 років 11 місяців, має подряпини, його ринкова вартість складає 42 132,82 грн.

Вищенаведене підтверджується відповідями та додатками до них Начальника Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів (т. 3, а.с. 99, 102-126)

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.10.2011 у справі № 10/5026/2337/2011 за заявою ПАТ «Сведбанк» порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Сван-1», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Юдицького О.В. (т. 1 а.с. 18-19).

Ухвалою від 09.12.2012 у справі № 10/5026/2337/2011, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2013, господарський суд Черкаської області, на підставі ст.ст. 5, 12 ч. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відсторонив керівника боржника Вінника С.В. від посади та поклав виконання обов'язків керівника ТОВ «Сван-1» на розпорядника майна боржника Юдицького О.В. (т. 1 а.с. 172-180).

Із повідомлень слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Черкаській області від 12.09.2013, начальника відділу прокуратури Черкаської області від 17.10.2013, начальника відділу управління прокуратури Черкаської області від 03.12.2013, першого заступника начальника УМВС України в Черкаській області від 04.12.2013, заступника прокурора міста Черкаси від 24.12.2013 вбачається, що за заявами арбітражного керуючого - розпорядника майна, в.о. керівника ТОВ «Сван-1» Юдицького О.В. порушено кримінальні провадження і ведеться досудове розслідування про обставини вчинення службовими особами ТОВ «Сван-1» кримінальних правопорушень, передбачених статтями 219, 358 ч. 2 КК України, за фактами складання завідомо підроблених офіційних документів та їх використання, укладення завідомо збиткових договорів, що призвели до стійкої фінансової неспроможності товариства і завдали великої шкоди кредиторам, доведення до банкрутства товариства. Кримінальні провадження, порушені за ст.ст. 219, ч. 2 ст. 358 КК України, об'єднані в одне провадження, в порушенні кримінальної справи за заявою арбітражного керуючого - розпорядника майна, в.о. керівника ТОВ «Сван-1» Юдицького О.В. про викрадення транспортних засобів постановою оперуповноваженого СКР Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВСУ в Черкаській області від 10.09.2012 відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.05.2014 у справі № 1 кс/712/5935/14-к провадження № 1 кс/712/2087/14 скасовано постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ УМВСУ в Черкаській області від 31.03.2014, якою було закрите кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 219, ч. 2 ст. 358 КК України, у зв'язку з відсутністю в діянні складу зазначених кримінальних правопорушень (т. 1 а.с. 106-110, т. 3, а.с. 226-241).

Матеріали справи на день розгляду апеляційної скарги не містять відомостей щодо прийняття остаточного рішення органами досудового розслідування чи судом у зазначеному кримінальному провадженні.

Отже, предметом спору, що розглядається у даній справі є заявлені позивачем позовні вимоги про визнання недійсним біржової угоду купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний № 18982/5 від 25.11.2010 року, укладеної між ТОВ «Сван-1», як продавцем, і ТОВ «Агро Інжиніринг», як покупцем, зареєстрованої Черкаською центральною товарною біржею, з наведених позивачем мотивів та про застосування наслідків недійсності цього правочину.

Проаналізувавши спірні правовідносини сторін колегія суддів вважає, що за правовою природою вони віднесені до договірних зобов'язань купівлі-продажу і біржової торгівлі, загальні положення про купівлю продаж, як окремий вид зобов'язань, визначені параграфом 1 глави 54 ЦК України, про біржову торгівлю - параграфом 4 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України. Крім того, спірні правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання спеціального нормативного акту - Закону України «Про товарну біржу».

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 2 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав, визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Частинами 1-3 статті 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону, порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 237, ч.ч. 1, 3 ст. 238 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє, представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 232 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, викладеними у п. 2.1. постанови від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання угод (господарських договорів) недійсними», правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України, ст.ст. 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статті 232 ЦК України. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п. 3.10. цієї ж постанови Пленуму Вищого господарського суду України, у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст.ст. 230 - 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. Наслідком такого визнання, крім загальних наслідків, визначених ст. 216 ЦК України, є виникнення у довірителя права вимагати від свого представника і другої сторони, зокрема, солідарного відшкодування збитків. При цьому представником не може вважатися орган юридичної особи, в тому числі її керівник, навіть якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи: представництво в даному разі визначається за правилами глави 17 названого Кодексу.

Отже, відповідно до встановлених обставин справи повноваження представника - директора ТОВ «Сван-1» Шатерніка Р.В. на укладення спірного правочину підтверджені рішенням загальних зборів засновників і Статутом цього товариства, рішення загальних зборів засновників товариства з цього питання недійсним у встановленому порядку не визнавалось.

Проаналізувавши обставини та матеріали справи колегія суддів вважає, що оскільки доказаних фактів зловмисної домовленості представника однієї сторони, а саме позивача, з другою стороною - ТОВ «Агро Інжиніринг» за обставин вчинення спірного правочину позивачем не наведено, під час розгляду справи як судом першої так і судом апеляційної інстанцій не встановлено, тому вимога позивача про визнання правочину недійсним одночасно з підстав вчинення його з порушенням загальних вимог ч.ч. 1 -3, 5 ст. 203 ЦК України і ст. 232 ЦК України є неправомірною.

Частинами 1, 2, 4-6 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» визначено, що: біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня; угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню; угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі; біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам; не можуть бути предметом біржової торгівлі речі, визначені індивідуальними ознаками, якщо вони не продаються як партія, а також будь-які вживані товари, включаючи транспортні засоби, та капітальні активи. Таке обмеження не поширюється на майно, яке відчужується з податкової застави, а також майно, конфісковане відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, на які посилається позивач, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За змістом ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», продаж вживаних товарів на біржі заборонений у будь-якому випадку, крім продажу майна, що відчужується з податкової застави, а також майна, конфіскованого відповідно до закону. Ця норма не допускає об'єднання вживаних товарів у партію для їх продажу.

Враховуючи положення вищенаведених норм права та встановлені обставини справи колегія суддів вважає, що продаж автомобіля ВАЗ 21214, синього кольору, 2005, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331 через укладення спірної біржової угоди купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний № 18982/5 від 25.11.2010 року, зареєстрованої Черкаською центральною товарною біржею, суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ч. 6 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу».

Таким чином наведена суперечність спірного правочину зазначеній нормі закону, відповідно до ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 236 ЦК України визнається апеляційним судом підставою для визнання його недійсним з моменту його вчинення.

В той же час, апеляційний суд вважає, що інші обставини, наведені позивачем як підстави визнання спірного правочину недійсним, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 232 ЦК України, такими не є.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Агро Інжиніринг» подало заяву про застосування позовної давності до спірних вимог від 28.07.2014 № 28/07-1 відповідно до ст. 257, ч. 4 ст. 267 ЦК України, в яких просило суд в задоволенні позову відмовити у зв'язку зі сплином строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтями 256-258, 260, 261, 263, 264 ЦК України визначено поняття позовної давності, її загальну і спеціальну тривалість, правила обчислення, початок перебігу, умови зупинення і переривання перебігу позовної давності.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» роз'яснено, що за змістом частини першої ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Отже, загальний трирічний строк позовної давності щодо визнання біржової угоди від 25.11.2010 сплив 25.11.2013, позивач звернувся до суду 08.01.2014.

Дослідивши наведені позивачем обставини щодо поважності пропуску строку позовної давності, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та зазначалось вище, ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.10.2011 порушено провадження у справі №10/5026/2337/2011 про банкрутство позивача і ухвалою від 09.02.2013 відсторонено від посади керівника боржника (позивача) з покладенням виконання обов'язків керівника боржника на розпорядника майна Юдицького О.В., який і звернувся від імені позивача (боржника) до суду з даним позовом з метою повернення незаконно відчуженого майна до складу майнових активів боржника.

З моменту призначення керівником боржника розпорядника майна Юдицького О.В. останнім було вжито численних заходів з метою розшуку та відновлення первинної документації щодо діяльності боржника, яка умисно не була передана останньому попереднім керівництвом.

Зазначені обставини унеможливили своєчасне звернення позивача до суду з метою захисту порушеного права. Більше того, у даному випадку пропуск строку позовної давності не є значним та складає лише півтора місяці.

Вищенаведені обставини свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку позовної давності, тому відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України порушене право підлягає захисту.

З огляду на зазначене вище колегія суду вважає, що судом першої інстанції неправомірно не взято до уваги поважність причини пропуску ТОВ «Сван-1» строку позовної давності на звернення з даним позовом, та як наслідок передчасно застосовано процесуальні наслідки його пропуску чим порушено норми матеріального права.

Таким чином, оцінивши встановлені обставини справи, з врахуванням вимог законодавства і висновку про обґрунтованість позовних вимог, апеляційний суд вважає, що позов слід задовольнити.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги підтвердились під час розгляду даної справи, що свідчить про невірне застосування норм матеріального права.

Крім того, в зв'язку з прийняттям нового рішення про задоволення позову та задоволенням апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за їх подання покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь позивач.

В ст. 104 ГПК України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, винесене з неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому не відповідає вимогам чинного законодавства у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» задовольнити.

Рішення господарського суду Черкаської області від 07.08.2014 у справі № 925/8/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» задовольнити. Визнати недійсною біржову угоду від 25.11.2010 № 18982/5 купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 21214, синього кольору, 2005, державний номерний знак СА3689АС, № двигуна 7927708, № кузова ХТА0331, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «Сван-1» та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Інжинірінг».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інжинірінг» (м. Черкаси, вул. П.Комуни, 65-А; ідентифікаційний код 37180883) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» (м. Черкаси, вул. Рози Люксембург, 153/2, кв. 35; ідентифікаційний код 25658686) 1 147 грн. судового збору за подання позовної заяви та 609 грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Черкаської області видати накази.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді О.М. Остапенко

В.В. Шипко