ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.01.15р. Справа № 904/9383/14

За позовом Дочірнього підприємства Логістична Компанія "Ексім-Юніверс", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Веста-Дніпро", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Гордісова І.М., дов. від 17.10.14р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство Логістична Компанія "Ексім-Юніверс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Веста-Дніпро" про стягнення заборгованості в розмірі 8 000,00грн., пені у розмірі 240,00грн., 3% річних у розмірі 165,69грн., інфляційних у розмірі 1 352,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг №10ВД-14/П від 20.01.2014р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, 11.12.2014р. подав до суду відзив, в якому позов не визнає, зазначає, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2014р. у справі №904/1012/14 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Веста-Дніпро", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. На сайті Вищого господарського суду України було опубліковано оголошення про порушення провадження справи про банкрутство відповідача. Ухвалою суду від 13.11.2014р. у справі № 904/1012/14 затверджено реєстр вимог кредиторів. Відповідач зазначає, що позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, у зв"язку з чим вимоги позивача про стягнення боргу за вищезазначеним договором не підлягають задоволенню.

13.01.2015 року по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Веста-Дніпро" (замовник) та Дочірнім підприємством Логістична Компанія "Ексім-Юніверс" (експедитор) був укладений договір про надання транспортно-експедиційних послуг №10ВД-14/П, за умовами якого експедитор зобов'язався за дорученням замовника виконати послуги з перевезення вантажів замовника автомобільним транспортом, а замовник - оплатити та прийняти надані послуги.

Згідно п.2.4. договору підтвердженням факту надання послуг є оригінал товарно-транспортної накладної для міжнародних перевезень CMR з відмітками вантажовідправника, одержувача вантажу, для міжнародних перевезень митних органів, а також акт виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Позивач надав відповідачу транспортні послуги з перевезення вантажу на суму 8 000,00грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) за №108 від 27.01.2014р. (а.с.17) та товарно-транспортною накладною для міжнародних перевезень CMR (а.с.33).

Згідно ст.931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до п.5.3. договору підставою для оплати послуг експедитора замовником є оригінал рахунку-фактури експедитора в одному примірнику, ТТН (для міжнародного перевезення оригінал CMR-накладної) з відміткою вантажоодержувача про приймання вантажу, двох примірників актів виконаних робіт, підписаних сторонами, ксерокопії рахунку, ТТН/CMR та акту виконаних робіт, оригінали інших додаткових документів, вказаних у транспортному замовленні. Вказані документи повинні бути надані не пізніше 14 днів після виконання вантажоперевезення.

Згідно п.5.4. договору строк оплати послуг складає 20 банківських днів з моменту отримання замовником документів, вказаних у п.5.3. договору, якщо інше не узгоджено у транспортному замовленні на конкретне перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позивач зазначає, а відповідач не заперечує, що документи (рахунок-фактура №108 від 24.01.2014р. на суму 8 000,00грн., ТТН та CMR-накладні) останній отримав 14.02.2014р., однак у визначений договором строк (17.03.2014р.) оплату не здійснив.

Оскільки відповідач не надав до суду докази оплати наданих позивачем послуг, заборгованість відповідача складає 8 000,00грн., що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.5.6. договору якщо оплата здійснюється пізніше строків, вказаних у п.5.4., замовник зобов"язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від даної суми за кожний день прострочення платежу, але не більше 3% від суми простроченого платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 240,00грн. за період з 18.03.2014р. по 24.11.2014р.

02.07.2014р. господарський суд Дніпропетровської області у справі №904/1012/14 порушив провадження у справі про банкрутство ПАТ "Веста-Дніпро" та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів. На сайті Вищого господарського суду України було опубліковано оголошення про порушення провадження справи про банкрутство відповідача.

За ч.3 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Отже, нарахування слід робити по 01.07.2014р.

Господарський суд, перерахувавши пеню за період з 18.03.2014р. по 01.07.2014р., встановив, що вона складає 404,60грн. Однак, враховуючи, що позивач просить стягнути пеню у розмірі 240,00грн., суд вважає, що дана вимога є обгрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% у розмірі 165,69грн. за період з 18.03.2014р. по 24.11.2014р., а також інфляційні з березня 2014р. по жовтень 2014р. у розмірі 1 352,00грн.

Господарський суд, перерахувавши 3% за період з 18.03.2014р. по 01.07.2014р., встановив, що вони складають 69,70грн.

Що стосується інфляційних, то за період з квітня 2014р. (оскільки платіж мав бути здійснений 17.03.2014р.) по червень 2014р. вони складають 663,81грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014р. у справі №904/1012/14 затверджено реєстр вимог кредиторів.

Відповідач зазначає, а позивач не заперечує, що Дочірнє підприємство Логістична Компанія "Ексім-Юніверс" не зверталось із грошовими вимогами у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Веста-Дніпро".

Згідно ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи вимоги Закону, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Повне рішення складено 19.01.2015р.

Суддя В.І. Петрова