ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.01.2015 Справа № 14/741-06

За позовом: Контрольно-ревізійного управління в Сумській області, м. Суми,

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаззбут» в особі філії «Сумська ТЕЦ», м. Суми,

2. Дочірнього підприємства «Газ-тепло» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ,

про стягнення 7748 грн. 72 коп.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився.

У засіданні брали участь: секретар судового засідання - Т.Д. Бублик.

Суть спору: позивач - Контрольно-ревізійне управління у Сумській області 14.12.2006 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стянути з відповідача - ТОВ «Сумигаззбут» в особі філії «Сумська ТЕЦ», на свою користь, 7748 грн. 72 коп. безпідставно отриманих коштів.

Ухвалою від 26.12.2006 року було залучено до участі у справі іншого відповідача - ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України».

25.01.2007 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з іншого відповідача - ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» 7748 грн. 72 коп. безпідставно отриманих коштів.

08.01.2015 року судом був зроблений спеціальний витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, в якому зазначено, що на момент розгляду справи правонаступником Контрольно-ревізійного управління в Сумській області є Державна фінансова інспекція в Сумській області.

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК) у разі припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи вищезазначене, суд замінює позивача - Контрольно-ревізійне управління в Сумській області на правонаступника - Державну фінансову інспекцію в Сумській області.

Предстаники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідач - ТОВ «Сумигаззбут» в особі філії «Сумська ТЕЦ» відзив на позовну заяву не подав.

Відповідач - ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» у відзиві від 11.01.2007 року проти позову заперечує, оскільки, на його думку, не є належним відповідачем по даній справі.

Крім того, відповідач - ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» подав факсограмою клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника сторони справа може бути розглянута, якщо неявка не перешкоджає вирішенню спору. Факт неможливості прибути в судове засідання та неможливість розгляду справи без участі представника сторони підлягає доведенню на загальних підставах, відповідно до ст.ст. 32-34 ГПК.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки факт неможливості прибути в судове засідання та неможливість розгляду справи без участі представника відповідача не доведено на загальних підставах, відповідно до ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а нез'явлення представників сторін не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін за наявними в справі матеріалами, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2004 року між сторонами був укладений договір № 81-Т про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору відповідач - ТОВ «Сумигаззбут» в особі філії «Сумська ТЕЦ» бере на себе зобов'язання постачати позивачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а позивач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Згідно до п. 7.3 Договору позивач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує отримувачу платежу - ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої за розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця.

Позивач зазначає, що станом на 01.01.2006 року він зайво перерахував відповідачу - ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» 7748 грн. 72 коп. грошових коштів, що підтверджується доданими до позовної заяви платіжними дорученнями № 334 від 28.02.2005 року, № 344 від 04.03.2005 року, № 764 від 31.03.2005 року, № 765 від 31.03.2005 року, № 1076 від 28.04.2005 року.

З вищезазначених платіжних доручень вбачається, що оплата була проведена саме на виконання договору № 81-Т від 01.10.2004 року.

Оскільки відповідач - ТОВ «Сумигаззбут» в особі філії «Сумська ТЕЦ» кошти позивачу не повернув, то позивач звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи його ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України (безпідставно набуте майно) та 25.01.2007 року уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути 7748 грн. 72 коп. з іншого відповідача (отримувача платежу) - ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки:

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212

Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Вищезазначена правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року по справі № № 6-88цс13, яка підлягає обов'язковому врахування господарським судом при винесенні рішення, відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме 01.10.2004 року між сторонами був укладений договір № 81-Т про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Сторони Договором встановили порядок сплати, крім того в платіжних дорученнях наданих позивачем зазначено, що кошти перераховані саме на виконання Договору.

За таких обставин, враховуючи те, що між сторонами у даній справі було 01.10.2004 року укладно договір № 81-Т про постачання теплової енергії в гарячій воді та те, що доказів визнання укладеного правочинну недійсним або його розірвання не надано, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог, спірна сума коштів набута відповідачем за наявності правової підстави, а тому вона не може бути витребувана відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставно отримана.

Згідно до ст. ст. 33, 34 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Наполягати на позовних вимогах, змінювати предмет або підставу подання позову, подавати клопотання є правом позивача, а не обов'язком.

Відповідно до ст. 83 ГПК господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи вищезазначене та те, що сторонами жодних клопотань не подавалось, суд дійшов висновку, що вимога позивач про стягнення 7748 грн. 72 коп. безпідставно отриманих коштів з відповідача є неправомірною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК при відмові у позові витрати по сплаті судового сбору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 12.01.2015 року.

Суддя О.Ю. Резніченко