РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24940/14 05.01.15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»

про відшкодування шкоди 23 364, 68 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі-відповідач) про відшкодування шкоди у розмірі 23 364, 68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі на підставі договору комплексного автострахування № 06/0657184/9067/12 від 14.08.2012 р., внаслідок чого, до позивача перейшло право вимоги до відповідальної особи за завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2014 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2014 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

25.11.2014 р. через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву, в якій пояснює, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи без участі представника позивача.

27.11.2014 р. через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із участю в іншому судовому засіданні.

Розгляд справи відкладався через нез'явлення представників сторін та неналежне невиконання ними вимог суду.

28.11.2014 р. через загальний відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит.

У дане судове засідання представники сторін не з'явились, через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання, в якому зазначає, що останній у добровільному порядку перерахував суму страхового відшкодування позивачу в розмірі 22 964, 68 грн. (за вирахуванням франшизи у сумі 400 грн. згідно полісу № АЕ/0837285), що підтверджується платіжними дорученнями № 30907 від 24.11.2014 р. та № 33079 від 12.12.2014 р., а тому просить суд припинити провадження у дані справі та провести судове засідання без присутності представника відповідача.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників сторін не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.01.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2012 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА» та Нечипоренко Лілією Владиславівною укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0657184/9067/12 відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - «Hyundai Accent», державний номер АА 0432 ІН.

Строк дії договору з 15.08.2012 по 14.08.2013 р.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 13.04.2013 р. на 26 км автодороги Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent», державний номер АА 0432 ІН, під керуванням Нечипоренко Л.В., автомобіля «ЗАЗ», державний номер СА 0610 МІ, під управлінням Чернишова С.Є. та автомобіля «Peugeot Expert», державний номер ВК 1095 ВС, під керуванням Дацюка П.П.

При цьому, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПРОВІДНА» автомобіль «Hyundai Accent», державний номер АА 0432 ІН.

У відповідності до постанов Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2013 р. Чернишова С.Є. та Дацюка П.П. визнано винними у скоєнні правопорушення, що сталось 13.04.2013 р. на 26 км автодороги Київ-Харків за участю автомобіля «Hyundai Accent», державний номер АА 0432 ІН, автомобіля «ЗАЗ», державний номер СА 0610 МІ та автомобіля «Peugeot Expert», державний номер ВК 1095 ВС.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, звіту про оцінку вартості завданої шкоди транспортному засобу № 1359/КВ2 від 01.07.2013 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Accent», державний номер АА 0432 ІН склала 23 364, 68 грн., а відповідно до рахунку-фактури № СЧ-0000171 від 18.06.2013 р., наданого Фізичною особою-підприємцем Коршуновим Олександром Михайловичем вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Accent», державний номер АА 0432 ІН становить 30 767, 20 грн.

12.08.2013 р. позивачем було складено страховий акт 1 № , згідно якого виплата страхового відшкодування складає 18 337, 00 грн. та 26.09.2013 р. позивачем складено страховий акт 2 № № , згідно якого виплата страхового відшкодування складає 11 429, 60 грн.

Відповідно до зазначеного вище звіту, рахунку-фактури та страхових актів позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 29 766, 60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 0041358 від 15.08.2013 р. на суму 18 337, 00 грн. та № 0050966 від 01.10.2013 р. на суму 11 429, 60 грн.

Так, відповідно до бухгалтерської довідки № 22-19/7847 від 09.07.2014 р., за договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/0657184/9067/12 від 14.08.2012 р. було здійснено нарахування страхового відшкодування у розмірі 30 767, 20 грн., з суми даного відшкодування було здійснено утримання суми несплаченого страхового платежу по договору № 06/0657184/9067/12, а саме 1 000, 60 грн., в результаті чого виплачено страхувальнику відшкодування у розмірі 29 766, 60 грн.

01.07.2014 р. позивачем на адресу відповідача направлялась заява про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації № 03-17/7189 від 01.07.2014 р., в якій позивач просить сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 30 767, 20 грн. протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання даної вимоги, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок позивача, яка отримана відповідачем 03.07.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (копія в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» зазначає, що у зв?язку з тим, що останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Hyundai Accent», державний номер АА 0432 ІН, позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «ЗАЗ», державний номер СА 0610 МІ та транспортного засобу «Peugeot Expert», державний номер ВК 1095 ВС застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» за полісом № АЕ/0837285 та за полісом № АЕ/0304642, а також з огляду на те, що водія автомобіля «ЗАЗ», державний номер СА 0610 МІ та водія автомобіля «Peugeot Expert», державний номер ВК 1095 ВС визнано винними у скоєнні правопорушення, позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 23 364, 68 грн., завдану з вини водіїв застрахованих транспортних засобів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Чернишова С.Є. та Дацюка П.П. за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації автомобіля «ЗАЗ», державний номер СА 0610 МІ та автомобіля «Peugeot Expert», державний номер ВК 1095 ВС була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» за полісом № АЕ/0837285 та за полісом № АЕ/0304642.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що після порушення провадження у справі відповідач сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 22 964, 68 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 400 грн. згідно полісу № АЕ/0837285), що підтверджується платіжними дорученнями № 30907 від 24.11.2014 р. та № 33079 від 12.12.2014 р. (в матеріалах справи).

Так, відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення провадження у справі № 910/24940/14 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 22 964, 68 грн., що було сплачено відповідачем в рахунок погашення заборгованості після порушення провадження у справі, за відсутністю предмету спору.

Таким чином, на день прийняття рішення у справі відповідач сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 22 964, 68 грн., непогашеним залишилось відшкодування у розмірі 400 грн.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

З полісу № АЕ/0837285, яким застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot Expert», державний номер ВК 1095 ВС, вбачається, що розмір франшизи складає 400, 00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір страхового відшкодування, яке зобов'язане виплатити Приватне акціонерне товариства «Страхова Група «ТАС» зменшується на розмір франшизи 400,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, оскільки відповідач сплатив суму страхового відшкодування та нормами чинного законодавства передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 400, 00 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат з урахуванням часткового припинення провадження у справі, суд відзначає наступне.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 9) у застосуванні ст. 7 Закону України «Про судовий збір» господарським судам необхідно мати на увазі, зокрема, таке. Статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК України). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарськими судами у здійсненні судочинства не застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Разом з тим, відповідно до п. 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

Отже, витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/24940/14 припинити на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України в частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 22 964, 68 грн. за відсутністю предмету спору.

2. У задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, ідентифікаційний код - 30115243), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ідентифікаційний код - 23510137) 1 795 (одну тисячу сімсот дев'яносто п'ять) грн. 72 коп. - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 06.01.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.