ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р.Справа № 922/5150/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Учасника (засновник) Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничого підприємства "Укроснова" Зубар Владислава Володимировича , Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничого підприємства "Укроснова" Зубар Всеволода Владиславовича, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничого підприємства "Укроснова", м. Харків третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Білоусов Сергій Юрійович
про про визнання недійсним статуту та рішення зборів
за участю представників сторін:

позивача 1 - не з'явився;

позивача 2 - Зубар Вл. В. (паспорт);

відповідача - не з'явився;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа Зубар Всеволод Владиславович (позивач 1) та фізична особа Зубар Владислав Володимирович (позивач 2) звернулись до господарського суду Харківської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" (відповідач) та до 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Білоусова Сергія Юрійовича про визнання недійсним рішення, прийнятого згідно протоколу № 29 від 18.11.2010 року загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова", яким прийнято статут товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" у новій редакції, виключено зі складу учасників (засновників) товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" Зубар Владислава Володимировича та включено до складу учасників (засновників) Зубар Всеволода Владиславовича та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані недотриманням нотаріальної форми правочину, а саме договору № 256/11/10 купівлі - продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" від 18.11.2010 року у зв'язку із чим, з посилань позивачів, такий договір є нікчемним.

04.12.2014 року позивач 1 та позивач 2 через канцелярію надали письмові пояснення.

09.12.2014 року позивач 2 у судовому засіданні надав клопотання про долучення копії довіреності на представника до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 17.12.2014 року від позивача 1 та позивача 2 надійшли письмові пояснення (вх. № 45543) в обґрунтування порушення прав кожного з позивачів та пояснення щодо залучення до участі у справі в якості 3-ї особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малікової Олени Костянтинівни.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 17.12.2014 року від позивача 1 та позивача 2 надійшло клопотання (вх. № 45542) про витребування доказів. В своєму клопотанні позивач 1 та позивач 2 просять суд витребувати у Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції завірені належним чином копії, а у разі наявності оригінали документів: статут товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" в зареєстрованій та нотаріально посвідченій редакції від 18.11.2010 року; протокол № 29 від 18.11.2010 року загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова", яким прийнято Статут товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" у новій редакції, виключено зі складу учасників (засновників) товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" Зубар Владислава Володимировича та включено до складу учасників (засновників) товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" Зубар Всеволода Владиславовича.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 20.01.2015 року від позивача 2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Судом, в межах строків, передбачених ст. 69 ГПК України розгляд справи відкладався з 09.12.2014 року на 22.12.2014 року з 22.12.2014 року на 05.01.2015 року та з 05.01.2015 року на 20.01.2015 року.

20.01.2015 року реєстраційною службою Харківського міського управляння юстиції надані оригінали реєстраційної справи товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Укроснова" (№3802) для огляду у судовому засіданні.

Позивач 1 у судове засідання 20.01.2015 року не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивач 2 у судовому засіданні 20.01.2015 року позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, зазначив про те, що ним не підписувався протокол загальних зборів та даний підпис є недійсним.

Відповідач у судове засідання 20.01.2015 року не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду, яке долучено до матеріалів справи.

3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання 20.01.2015 року не з'явилась, витребувані судом документи не надала, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Присутній у судовому засіданні 20 січня 2015 року позивач 2 підтримав позовні вимоги та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника позивача 1, відповідача та третьої особи, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 січня 2015 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.01.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача 2, судом встановлено наступне.

18 листопада 2010 року між Зубар Владиславом Володимировичем (продавець) та Зубар Всеволодом Владиславовичем (покупець) було укладено договір № 256/11/10 купівлі - продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничого підприємства «Укроснова» (відповідач), у відповідності до умов якого, продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця свою частку у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничого підприємства «Укроснова», а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити названу частку.

Відповідно до п. 2.1 договору право власності на частку до покупця переходить з дня державної реєстрації змін до Статуту Товариства, що пов`язані із відчуженням частки у статутному капіталі Товариства за цим договором.

Як вбачається із Статуту ТОВ НВП «Укроснова» станом на 22.10.2010 року, затвердженого загальними зборами учасників ТОВ НВП «Укроснова» на підставі протоколу № 29 від 18.11.2010 року, учасниками товариства є: Громадянин України: Білоусов Сергій Юрійович, м. Харків. Громадянин України: Зубар Всеволод Владиславович, м. Харків.

Даний Статут було зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маліковою О.К. за № 4645.

Зміни щодо учасників товариства були також внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, в якому станом на 12.11.2014 року учасниками ТОВ НВП «Укроснова» є Білоусов Сергій Юрійович та Зубар Всеволод Владиславович.

В обґрунтування позовних вимог позивач 1 та позивач 2 посилається на те, що договір купівлі - продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничого підприємства «Укроснова» № 256/11/10, на підставі якого було внесено зміни до Статуту товариства, є нікчемним.

Як зазначає позивач 1 та позивач 2, вищезазначений договір є нікчемним, оскільки під час його укладення, сторонами не було дотримано нотаріальної форми правочину.

У зв`язку із чим, Зубар Владислав Володимирович звернувся до Київського районного суду міста Харкова з позовом до Зубар Всеволода Владиславовича про визнання недійсним нікчемним договору № 256/11/10 купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ НВП «Укроснова» від 18.11.2010 року, укладеного між Зубар Владиславом Володимировичем та Зубар Всеволодом Владиславовичем та визнання недійсною нікчемною додаткової угоди від 04.03.2011 року про розірвання договору № 256/11/10 купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ НВП «Укроснова» від 18.11.2010 року, укладену між Зубар Владиславом Володимировичем та Зубар Всеволодом Владиславовичем.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 04 червня 2014 року в задоволенні позову Зубар Владислава Володимировича до Зубар Всеволода Владиславовича про визнання недійсними нікчемними правочинів відмовлено.

Дане рішення було оскаржено Зубар Владиславом Володимировичем до апеляційного суду Харківської області.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2014 року апеляційну скаргу Зубар Владислава Володимировича відхилено, а рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 червня 2014 року залишено без змін.

За твердженням позивача 1 та позивача 2 факт нікчемності договору купівлі-продажу частки майна у статутному фонді товариства підтверджується мотивувальною частиною рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2014 року по справі № 640/5145/14-ц.

Позивач 1 та позивач 2 звернулись до господарського суду з позовом, в якому просять суд визнати недійсними рішення, прийняте згідно протоколу № 29 від 18.11.2010 року загальних зборів учасників ТОВ НВП «Укроснова», яким прийнято Статут ТОВ НВП «Укроснова» у новій редакції, виключено зі складу учасників (засновників) ТОВ НВП «Укроснова» Зубар Всеволода Владиславовича.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. 4 ст. 12 ГПК України, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів підвідомчі господарським судам. При цьому, справи у цих спорах розглядаються господарським судом за місцезнаходженням господарського товариства згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ч. 6 ст. 16 ГПК України).

Закон також наголошує на тому, що являють собою корпоративні права. Так, стаття 167 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року N 436-IV (надалі - ГК України) містить легальне визначення корпоративних прав, відповідно до якої останні - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з п. 6 Постанови пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору.

У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" вказано, що акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства. При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Відповідно до п. 1.4. Рекомендацій вищого господарського суду України від 28.12.2007 N 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" зазначено, що як випливає зі змісту пункту 1 частини четвертої статті 12 ГПК, до корпоративних спорів належать спори між учасниками (акціонерами) господарського товариства з приводу створення, припинення товариства та управління його діяльністю. Оскільки установчі документи господарського товариства затверджуються під час створення товариства, подаються для державної реєстрації товариства та в подальшому регулюють відносини з приводу управління господарським товариством, спори за позовами учасників товариства про визнання недійсними установчих документів товариства або їх частини, змін до них належать до корпоративних і вирішуються господарськими судами за місцезнаходженням відповідних господарських товариств.

Таким чином, виходячи з положень вищезазначених положень діючого законодавства України та відповідних керівних роз'яснень Верховного та Вищого господарського судів України суд вважає, що відносини які склались між Позивачем 2 та Відповідачем носять характер корпоративних, а спір який виник є корпоративним.

На сьогодні ст. 15 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV (надалі - ЦК України) закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також права на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, передбачений чинним законодавством (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства" (надалі - Закон) господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Згідно частини 1 статті 50 Закону, товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний (складений) капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до частини 5 статті 61 вказаного Закону України, - Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

За частиною 5 статті 98 Цивільного кодексу України учасник товариства може оскаржити рішення загальних зборів товариства до суду; підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства можуть бути, у тому числі, порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства, що спричинили порушення прав учасника товариства.

Права учасника товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання та проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до порядку денного тощо.

При цьому вказані обставини підлягають доведенню сторонами належними та допустимими доказами за статями 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 2010 року товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробничим підприємством "Укроснова" було проведено загальні збори засновників товариства, на яких розглядалось питання щодо виходу зі складу товариства Зубара Владислава Володимировича, передачі частки у статутному капіталі Зубара Владислава Володимировича Зубару Володимиру Владиславовичу та проведення державної реєстрації змін до установчих документів товариства, пов`язаних із зміною складу засновників.

Протоколом № 29 загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства "Укроснова" було затверджено виключити зі складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства "Укроснова" Зубара Владислава Володимировича за власним бажанням. Передано частку Зубара Владислава Володимировича у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства "Укроснова" у розмірі 50%, що в грошовому еквіваленті становить 14062,50 грн. Зубару Володимиру Владиславовичу. Доручено здійснення державної реєстрації змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства "Укроснова", пов`язаних із зміною складу засновників згідно чинного законодавства Вишняк Олені Володимирівні для чого наділити її повноваженнями (у формі доручення) на здійснення відповідних дій, у тому числі, подання та отримання документів в Департаменті державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців Харківської міської ради.

Вищезазначений протокол підписаний засновниками товариства Білоусовим Сергієм Юрійовичем та Зубар Владиславом Володимировичем.

Позивач 2 у судовому засіданні наголошував на тому, що підпис Зубара В.В. на протоколі загальних зборів учасників товариства № 29 є недійсним та підробним, оскільки ним не підписувався даний протокол.

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями позивача 2, оскільки доказів на підтвердження недійсності та підроблення підпису Зубарем В.В. не надано, крім того в матеріалах справи відсутні докази звернення Зубара В.В. з заявою до правоохоронних органів за фактом підробки документів.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява Зубара Владислава Володимировича про вихід із товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства "Укроснова" та продаж частки в статутному капіталі товариства, яка зареєстрована в реєстрі за номером 4642 та засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маліковою О.К.

Доказів того, що збори учасників ТОВ від 18.11.2010 року були проведені з порушенням встановленого порядку їх проведення, позивачем 1 та позивачем 2 суду не надано.

Як зазначено у п.п. 16, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 N 13 „Про практику розгляду судами корпоративних спорів", - рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути :

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; - порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

Слід враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що процедура прийняття вказаного Рішення зборів зборами учасників товариства не було порушено, факт порушення цим Рішенням зборів прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства судом не встановлений. Протокол зборів, як вже зазначалось вище, підписаний всіма учасниками товариства та посвідчений печаткою товариства.

Враховуючи викладене суд вважає, що підстав для визнання його недійсним немає.

Щодо посилань позивача 1 та позивача 2 на нікчемність договору № 256/11/10 купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначає позивач 1 та позивач 2, нікчемність договору № 256/11/10 купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства підтверджується мотивувальною частиною рішення Київського районного суду міста Харкова.

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями позивачів, оскільки відповідним рішенням суду встановлено що відповідний договір купівлі - продажу частки було укладено у простій письмовій формі, зазначено перелік норм законодавства. Також Київським районним судом відмовлено у задоволенні позову щодо визнання недійсним нікчемного договору № 256/11/10 купівлі продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробничого підприємства "Укроснова" від 18.11.2010 року, укладеного між Зубар Всеволод Владиславовичем та Зубар Владислав Володимировичем.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 04.06.2014 року набрало законної сили 14.08.2014 року (після винесення апеляційним судом Харківської області ухвали про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення Київського районного суду міста Харкова без змін).

Тобто в даному випадку, твердження позивача 1 та позивача 2 щодо встановлення факту нікчемності договору купівлі-продажу рішенням Київського районного суду міста Харкова спростовуються матеріалами справи, оскільки даним рішенням було відмовлено у визнанні недійсним нікчемним вищезазначеного договору.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний договір купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства є правочином на який розповсюджуються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України.

Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України визначена презумпція правомірності правочину тобто Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підстави для визнання недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.

Згідно з цією статтею підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За нормами частин 1 та 4 ст. 209 Цивільного кодексу України нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише в тих випадках, коли це передбачено нормами чинного законодавства чи на нотаріальній формі наполягає одна із сторін або обидві сторони домовились між собою завірити договір нотаріально. Також діючим законодавством не передбачено обов`язковість нотаріального оформлення договору купівлі-продажу корпоративних прав.

Враховуючи вищевикладене, та те що рішенням Київського районного суду міста Харкова від 04.06.2014 року відмовлено у задоволенні вимог Зубар Владислав Володимировича.

Судом встановлено, що посилання позивача 1 та позивача 2 щодо недотримання нотаріальної форми правочину є необґрунтованим та безпідставним.

Як свідчать матеріали справи, позивачем 1 та позивачем 2 не надано суду жодного доказу, які б свідчили про недійсність або нікчемність договору купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Господарсько процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарсько процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що позивачем 1 та позивачем 2 не було надано до суду доказів, що підтверджували порушення прав та законних інтересів позивачів винесенням рішення, яким виключено зі складу учасників (засновників) ТОВ НВП «Укроснова» Зубар Владислава Володимировича та включено до складу учасників (засновників) ТОВ НВП «Укроснова» Зубар Всеволода Владиславовича.

За таких обставин, господарський суд, всебічно повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи та подані сторонами докази, дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог позивача 1 та позивача 2 про визнання недійсними рішення, прийнятого згідно протоколу № 29 від 18.11.2010 року загальних зборів учасників ТОВ НВП «Укроснова», яким прийнято Статут ТОВ НВП «Укроснова» у новій редакції, виключено зі складу учасників (засновників) ТОВ НВП «Укроснова» Зубар Всеволода Владиславовича.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на позивачів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 50, 61 Закону України "Про господарські товариства", статтями 98, 203, 204, 215 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 26.01.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова