ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2015 року Справа № 925/2065/14

За позовом виконавчого комітету Черкаської міської ради

до приватного підприємства "Друг"

про стягнення 22184 грн. 67 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Стойко А.Ю. за довіреністю від 05.01.2015;

від відповідача: Кириленко А.М. за довіреністю від 27.11.2014.

Виконавчий комітет Черкаської міської ради звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до приватного підприємства "Друг" про стягнення 22184 грн. 67 коп., у тому числі: 20310 грн. 18 коп. боргу за користування місцями для розміщення зовнішньої реклами, нарахованого станом на 01.10.2014, та 1874 грн. 49 коп. пені.

Також позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача 1827 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором від 01.07.2013 №403 щодо оплати місць для розташування рекламних засобів.

Ухвалою від 13.11.2014 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву виконавчого комітету Черкаської міської ради до розгляду, порушив провадження у даній справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 9 годину 09.12.2014 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 09.12.2014 господарський суд Черкаської області у зв'язку з нез'явленням представника відповідача у судове засідання, призначене на 09.12.2014, відклав розгляд справи на 9 годину 40 хвилин 25.12.2014 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 25.12.2014 господарський суд Черкаської області у зв'язку з нез'явленням представника відповідача у судове засідання, призначене на 25.12.2014, відклав розгляд справи на 10 годину 05.01.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши при цьому, що він не користувався передбаченими договором від 01.07.2013 №403 місцями для розміщення рекламних засобів у період до укладення цього договору з 17.03.2010 до 01.07.2013 і пропонував позивачу виключити із договору від 01.07.2013 №403 пункт 4.8, яким передбачене зобов'язання відповідача щодо відшкодування позивачу плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів за період до укладення цього договору з огляду на невідповідність цього пункту договору фактичним обставинам та п. 5.2 договору від 01.07.2013 №403, яким передбачений штраф у сумі 1000 грн. за самовільне використання рекламного засобу та несвоєчасний демонтаж конструкцій по закінченню договору або дозволу на розміщення реклами.

У засіданні суду, яке відбулося 05.01.2015, представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав, а представник відповідача підтримав заперечення проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1 липня 2013 року виконавчий комітет Черкаської міської ради, як адміністрація, та приватне підприємство "Друг", як користувач, уклали договір №403 на тимчасове користування місцем (для розміщення рекламних засобів та встановлення пріоритету на їх розміщення), яке перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Черкаси, або повноваження щодо розпорядження яким здійснюють органи місцевого самоврядування м. Черкаси (далі - договір №403).

За умовами договору №403 адміністрація надає користувачу в тимчасове користування місця для розташування спеціальних конструкцій (рекламних засобів), які (місця) перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Черкаси, або повноваження щодо розпорядження яких здійснюють органи місцевого самоврядування м. Черкаси, згідно з додатком №1, який є невід'ємною частиною договору, а саме:

1. По вул. Чехова навпроти АЗС "Друг";

2. По вул. Ватутіна в районі перехрестя з вул. Чехова.

Користувач за договором №403 зобов'язався одержати в установленому порядку дозвіл на розміщення зовнішньої реклами і щомісячно сплачувати адміністрації плату за право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів.

Згідно з п. 4.1 договору №403 плата за користування місцями для розміщення зовнішньої реклами, а також за встановлений пріоритет визначається на підставі тарифів, затверджених виконавчим комітетом Черкаської міської ради згідно з переліком конструкцій, наведених у додатку №1 до договору, і становить 420 грн. за два місця, вказані у додатку №1 до договору №403, тобто по 210 грн. за кожне місце.

Пунктом 4.2 договору №403 встановлено, що плата за користування місцями вноситься користувачем щомісячно до 10 числа місяця, за який здійснюється оплата.

Відповідно до п. 4.4 та договору №403 з дня укладення цього договору користувач вносить плату адміністрації за право тимчасового користування місцями, передбаченими у додатку №1 до цього договору.

У п. 4.8 договору №403 його сторони передбачили, що, враховуючи фактичне використання користувачем місцями для розташування рекламних засобів до моменту підписання цього договору (з 17.03.2010), користувач відшкодовує адміністрації плату за розміщення зовнішньої реклами до моменту укладання цього договору у сумі 16583 грн. 23 коп. Сплата цієї суми здійснюється користувачем до 10.12.2013.

Відповідно до п. 5.1 договору №403 за несплату або несвоєчасну сплату коштів відповідно до умов даного договору користувач сплачує адміністрації пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Згідно з п. 5.2 договору №403 у випадку самовільного встановлення рекламного засобу, несвоєчасного демонтажу конструкцій по закінченню терміну дії дозволу або цього договору користувач сплачує адміністрації штраф у розмірі 1000 грн. за кожну таку конструкцію і відшкодовує вартість демонтажних робіт зазначених рекламоносіїв, здійснених відповідними органами.

У п. 7.1 договору №403 його сторони визначили, що цей договір діє до кінця дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Рішенням від 30.10.2013 №1213 Виконавчий комітет Черкаської міської ради надав приватному підприємству "Друг" дозвіл на розміщення стаціонарних наземних двосторонніх рекламних засобів з внутрішнім підсвічуванням розміром 6.0х1,95 типу "стела" на п'ять років за адресою:

1. По вул. Чехова навпроти АЗС "Друг";

2. По вул. Ватутіна в районі перехрестя з вул. Чехова.

Станом на 01.10.2014 приватне підприємство "Друг" за умовами договору №403 мав сплатити на користь виконавчого комітету Черкаської міської ради 6300 грн. плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів у період з 01.07.2013 по 30.09.2014 та 16583 грн. 23 коп. передбаченої п. 4.8 договору №403 плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів у період з 17.03.2010 до 01.07.2013, а усього 22883 грн. 23 коп.

На день прийняття господарським судом цього рішення приватне підприємство "Друг" сплатило на користь виконавчого комітету Черкаської міської ради лише 2573 грн. 05 коп. плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів.

Відповідно борг приватного підприємства "Друг" перед виконавчим комітетом Черкаської міської ради за договором №403 становить 20310 грн. 18 коп. (22883 грн. 23 коп. - 2573 грн. 05 коп.), що відповідає заявленій позивачем до стягнення сумі боргу.

За прострочення внесення плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів позивач нарахував приватному підприємству "Друг" до сплати 1874 грн. 49 коп. передбаченої п. 5.1 договору №403 пені за період прострочення з квітня 2014 року по вересень 2014 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який нарахована пеня.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Частина 7 ст. 180 Господарського кодексу України також передбачає можливість поширення за домовленістю сторін умов укладеного між ними господарського договору на зобов'язання сторін, що виникли у них до укладення господарського договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такі способи захисту порушеного права особи як присудження до виконання обов'язку в натурі, застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд прийшов до таких висновків.

Факт користування відповідачем передбаченими договором №403 місцями для розміщення рекламних засобів у період до укладення цього договору з 17.03.2010 до 01.07.2013, розмір плати за це користування і строк її сплати встановлені пунктом 4.8 вказаного договору, який відповідає правам сторін на встановлення таких умов договору, не суперечить чинному законодавству та іншим умовам договору №403, не був виключений із цього договору за згодою сторін чи за рішенням суду і не був визнаний судом недійсним. Право відповідача на односторонню відмову від виконання зобов'язання, передбаченого пунктом 4.8 договору №403, ні законом ні цим договором не передбачене, тому це зобов'язання є обов'язковим для виконання відповідачем.

Відповідач не виконав грошові зобов'язання за договором №403 щодо сплати позивачу плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів у період з 01.07.2013 по 30.09.2014 та передбаченої п. 4.8 договору №403 плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів у період з 17.03.2010 до 01.07.2013 на загальну суму 20310 грн. 18 коп., чим порушив право позивача на отримання вказаної суми коштів в установлені цим договором строки. Відтак позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь вказаної суми боргу та передбаченої п. 5.1 договору пені.

Стягувана сума пені нарахована позивачем у відповідності з фактичними обставинами виконання відповідачем зобов'язання щодо внесення плати за користування місцем для розміщення рекламних засобів, вимогами законодавства та умовами договору № 403.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 1827 грн. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства "Друг" (вул. Смілянська, буд. 52, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 14192960) на користь міського бюджету м. Черкаси (вул. Б. Вишневецького, 36, м. Черкаси):

20310 грн. 18 коп. боргу за користування місцем для розміщення рекламних засобів та 1874 грн. 49 коп. пені для зарахування на реєстраційний рахунок №0002 в управлінні Державної казначейської служби України в м. Черкасах, банк одержувача - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, МФО 854018, код ОКПО 38031150, код платежу 24060300 - інші доходи;

1827 грн. витрат на сплату судового збору для зарахування на реєстраційний рахунок №6317 департаменту фінансової політики Черкаської міської ради в управлінні Державної казначейської служби України в м. Черкасах, банк одержувача - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, МФО 854018, .

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 12.01.2015.

СУДДЯ М.В. Дорошенко