РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/28606/14 14.01.15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Печерськ - 2006"

до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"

про повернення орендованого майна та стягнення 101 832,26 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Литвин В.В. (дов. від 02.04.2014)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 14.01.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.12.2014 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Печерськ - 2006" (надалі -позивач) до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (надалі - відповідач) про повернення орендованого майна та стягнення 101 832,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором оренди нежитлового приміщення №88 від 24.05.2012 внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/28606/14, розгляд справи призначено на 14.01.2015.

В судове засідання, призначене на 14.01.2015, представник позивача з'явився та подав заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом.

В судове засідання, призначене на 14.01.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 2, згідно якого 29.12.2014 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2012 між позивачем (Орендодавець), та відповідачем (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №88 (далі - Договір, належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

За умовами п. 1.1 Договору Орендодавець зобов'язується передати Орендареві у строкове платне користування, а саме - в оренду, нежиле приміщення Корпусу № 2 - літера В 1, загальною площею 362,50 кв.м, яке розташоване в м. Києві по вул. Димитрова, буд. 5, а Орендар зобов'язується прийняти від Орендодавця Приміщення у строкове платне користування, а саме - в оренду, і сплачувати Орендодавцеві плату за оренду Приміщення в порядку і розмірі, визначених цим Договором.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Актом приймання-передачі від 01.06.2012 позивач передав відповідачеві визначене нежитлове приміщення на виконання умов Договору, а відповідач прийняв таке приміщення.

Згідно з п. 6.4. Договору орендар має право вимагати дострокового розірвання цього Договору, якщо у нього відпаде необхідність у використанні приміщення, шляхом направлення орендодавцю відповідного письмового повідомлення про розірвання цього Договору не пізніше ніж за 2 (два) місяці до пропонованої дати розірвання цього Договору.

Із матеріалів справи вбачається, що листом № 9.1/8297 від 30.09.2014 орендар повідомив орендодавця про свій намір достроково припинити Договір та повернути орендовані приміщення.

Відповідно до положень ст. ;т. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином' відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Отже, відповідно до положень п. 6.4. Договору та враховуючи, що повідомлення орендаря про припинення договору орендодавець отримав 01.10.2014, договір оренди припинився за ініціативою орендаря з 01.12.2014.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України уразі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п.п. 2.З., 2.4. Договору оренди у день закінчення строку оренди орендар зобов'язаний звільнити та передати орендодавцеві приміщення за актом прпймання- передачі приміщення із оренди, який підписується представниками (уповноваженими особами) сторін. Орендар при припиненні дії цього Договору повинен повернути орендодавцеві приміщення у справному стані, не гіршому від стану, в якому воно було прийняте орендарем в оренду, з урахуванням природного, фактичного зносу.

Згідно з пп. 2.5.1. п. 2.5. Договору умовами повернення Приміщення орендодавцю у зв'язку з припиненням цього Договору є звільнення Приміщення від усіх матеріальних цінностей орендаря, у тому числі меблів, а також від сміття.

Тобто, сторони при укладенні Договору схвалили певний порядок повернення орендованого майна і дотримання цього порядку є для них обов'язковим.

Оформлення повернення наймачем предмету найму шляхом підписання сторонами акта передбачено також і ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями п.п. 2.3., 2.4. Договору встановлено строк повернення орендованого майна - у день закінчення строку оренди, ч. 1 ст. 785 ЦК України - негайно.

На день пред'явлення позову орендоване Приміщення орендарем не звільнене, орендодавцю не повернуте, акт приймання-передачі приміщення із оренди орендодавцю для підписання не наданий, ключі від Приміщення не передані.

Відповідно до п.п. 4.2.4. - 4.2.7. п. 4.2. Договору оренди саме орендар несе відповідальність за належне збереження, експлуатацію, технічний стан Приміщення та безперешкодний доступ в Приміщення орендодавця.

Згідно з положеннями п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України уразі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Листом від 10.12.2014 № 53 позивач адресував відповідачу вимогу про негайне повернення Приміщення у встановленому чинним законодавством і Договором порядку, а також про сплату неустойки за прострочення повернення Приміщення.

Проте, вказана вимога залишилась без відповіді та без задоволення.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Судом перевірено розрахунки сум, заявлених до стягнення, що надані позивачем, та встановлено, що вказані розрахунки відповідають дійсності.

Таким чином, станом на момент розгляду справи, суд вважає заборгованість відповідача у вигляді неустойки становить 101 832,26 грн. доведеною.

Факт наявності заборгованості відповідачем не спростовано, доказів повернення орендованого майна, а також сплати вказаних неустойки відповідачем суду не надано.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку - позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" (03141, м. Київ, вулиця Солом'янська, будинок 33; ідентифікаційний код: 34353904) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Печерськ - 2006" (03150, м. Київ, вул. Димитрова, будинок 5; ідентифікаційний код 34414872) орендоване на підставі Договору № 88 оренди нежитлового приміщення від 24.05.2012 майно - нежитлове приміщення Корпусу № 2 - літера В1, загальною площею 362,50 кв. м, розташоване на першому поверсі будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Димитрова, 5.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (03141, м. Київ, вулиця Солом'янська, будинок 33; ідентифікаційний код: 34353904) з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Печерськ - 2006" (03150, м. Київ, вул. Димитрова, будинок 5; ідентифікаційний код 34414872) 101 832 (сто одна тисяча вісімсот тридцять дві) грн. 26 коп. - неустойки та 3 254 (три тисячі двісті п'ятдесят чотири) грн. 65 коп. - судового збору за подання позовної заяви.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 15.01.2015

Суддя М.О. Лиськов