РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26979/14 13.01.15
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Національної радіокомпанії України

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

про стягнення 2186 грн 39 коп.

Представники:

від позивача: Підченко М.А., довіреність №9-1-1678/6 від 19.11.2014

від відповідача: Голуб'ятникова Ю.А., довіреність№500/03 від 28.11.2014

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 Національна радіокомпанія України звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про стягнення 2186 грн 39 коп. за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6527 від 25.07.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" та Регіональним відділенням Фонду державного майна по м. Києву.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.07.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по м. Києву та Київським головним регіональним відділенням Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6527, відповідно до умов якого Регіональне відділення Фонду державного майна по м. Києву надало Публічному акціонерному товариству "Брокбізнесбанк" нерухоме майно - частину нежилого приміщення у фойє першого поверху будівлі Національної радіокомпанії України.

Відповідач взяті за договором зобов'язання виконав не в повному обсязі, не сплатив орендну плату за квітень та липень 2014 року.

Таким чином, відповідно до вищевикладеного, Національна радіокомпанія України звернулась до суду з вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" заборгованості за орендними платежами за квітень та липень 2014 року в розмірі 1 703 грн 63 коп. Крім того, позивачем нараховано 195 грн 79 коп. пені, 25 грн 38 коп. 3% річних, 194 грн 61 коп. інфляційних втрат та 114 грн 12 коп. 3% штрафу.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.12.2014 порушено провадження у справі №910/26979/14, розгляд справи призначено на 18.12.2014.

11.12.2014 через відділ діловодства господарського суду надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду, яке судом задоволено.

В судове засідання 18.12.2014 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 1 703 грн 63 коп. основного боргу, 195 грн 79 коп. пені, 25 грн 38 коп. 3% річних, 194 грн 61 коп. інфляційних втрат та 114 грн 12 коп. 3% штрафу.

18.12.2014 в судовому засіданні представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що з 11.06.2014 Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" перебуває у процедурі ліквідації, про що відповідно до Законів України «Про банки та банківську діяльність» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було повідомлено в належний спосіб, а позивач у встановлений законодавством 30-денний термін про кредиторські вимоги до відповідача не заявив. Таким чином, відповідач вважає вимоги позивача погашеними в силу положень вказаних законів.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі, в судовому засіданні 18.12.2014 оголошено перерву до 13.01.2015.

23.12.2014 через відділ діловодства господарського суду від позивача надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких позивач наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. В спростування обставин, викладених у відзиві, позивач посилається на необізнаність щодо процедури ліквідації відповідача, підписані між сторонами акти здачі-приймання послуг оренди за лютий, березень, травень та червень 2014 року, а також на часткове виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди, а саме - оплата 18.09.2014 за послуги оренди у травні та червні 2014 року.

В судове засідання 13.01.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 1 703 грн 63 коп. основного боргу, 195 грн 79 коп. пені, 25 грн 38 коп. 3% річних, 194 грн 61 коп. інфляційних втрат та 114 грн 12 коп. 3% штрафу.

Представник відповідача в судовому засіданні виклав позицію стосовно заперечень на відзив, поданих позивачем, підтвердив обставини, викладені у відзиві та просив у позові відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

25.07.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по м. Києву та Київським головним регіональним відділенням Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6527, відповідно до умов якого Регіональне відділення Фонду державного майна по м. Києву надало Публічному акціонерному товариству "Брокбізнесбанк" нерухоме майно - частину нежилого приміщення у фойе першого поверху будівлі Національної радіокомпанії України, яка є балансоутримувачем даного майна (п. 1.1. договору).

Розділом 3 договору врегульовано питання нарахування та сплати орендної плати. П. 3.1. договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786. У п. 3.3. договору містить умова щодо визначення розміру орендної плати за кожний наступний місяць шляхом коригування оплати за попередній місяць на індекс інфляції.

За порушення умов сплати за оренду нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (п. 3.7. договору), а за прострочення не менше, чим три місяці - 3% штрафу (п. 3.8. договору).

Відповідно до п. 3.11. договору в разі розірвання договору за згодою сторін орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом прийому-передачі. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість з урахуванням санкцій.

Листом від 31.07.2014 №9-1-1207/3 позивач повідомив відповідача про закінчення строку дії договору 25.07.2014, направив останньому для підписання акт приймання-передачі орендованого майна. Відповідний акт від 25.07.2014 було підписано орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем.

Відповідач обов'язки щодо своєчасної сплати орендної плати належним чином не виконував, у зв'язку із чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 1 703 грн 63 коп.

Стосовно розрахунку додаткових нарахувань, наданого позивачем, суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором оренди, укладеним між сторонами, а саме п. 3.3., встановлено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування оплати за попередній місяць на індекс інфляції. Отже, в орендній платі вже враховано інфляційне збільшення.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем в порушення вимог діючого законодавства нараховано відповідачу втрати від інфляції, а також перевищено обмеження в шість місяців, встановлене законом для нарахування пені.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України №107 від 28.02.2014 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №9 від 28.02.2014 з 03.03.2014 по 02.06.2014 в Публічному акціонерному товаристві "Брокбізнесбанк" введено тимчасову адміністрацію.

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк". За рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №45 від 11.06.2014 в Публічному акціонерному товаристві "Брокбізнесбанк" розпочато процедуру ліквідації.

Згідно з нормами статті 110 Цивільного кодексу України особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки та банківську діяльність.

Згідно з нормами статті 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

За правилами статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, а також здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Оголошення щодо відкликання банківської ліцензії, ініціювання ліквідації банку та початок прийняття вимог кредиторів було розміщено в газеті «Урядовий кур'єр» №106 та «Голос України» № 113 14.06.2014.

Відповідно до статті 49 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем не здійснено заявлення вимог, як кредитора, до відповідача в межах встановленого законом строку. Цей факт представником позивача не заперечується. Пояснення позивача на необізнаність стосовно початку процедури ліквідації відповідача, оскільки сам позивач не є стороною за договором оренди, судом до уваги не беруться, зважаючи на дотримання ФГВФО вимог законодавства стосовно належного повідомлення про початок ліквідації банку.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позивачем не здійснено заявлення вимог, як кредитора, до відповідача в межах встановленого законом строку та відповідно вимоги вважаються погашеними, тому суд відмовляє позивачеві в задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною першою статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 49 ГПК України судові витрати в разі відмови у позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, ст. 42, ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 17.01.2015.

Суддя Н.Б.Плотницька