ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р.Справа № 922/4928/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про повернення безпідставного набутого майна та стягнення 509711,13 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Ворожбян А.М. (довіреність №08-11/4849/2-14 від 29.12.2014 р.);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 на свою користь доходи, отримані від безпідставно набутого майна в розмірі 509711,13 грн., а також просить зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_1) повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку площею 0,0846 га, яка розташована по АДРЕСА_2. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є власником нежитлової будівлі літ. «А-2» площею 1370,6 м.кв. по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2004 р. № 5680. Обстеженням земельної ділянки площею 0,0846 га розташованої за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що вона використовується відповідачем для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Речові права на зазначену земельну ділянку у відповідача відсутні та останній плату за землю не здійснював.

Позивач вважає, що безпідставне набуття майна (земельної ділянки) з боку відповідача не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме придбання відповідачем у власність будівлі, яка безпосередньо пов'язана із земельною ділянкою, що дає підстави застосувати до цих спірних правовідносин положення статей 1212-1214 ЦК України.

Позивачем розрахований дохід, отриманий відповідачем в результаті набуття майна (земельної ділянки), розташованого за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2, без достатньої правової підстави, в розмірі 509 711,13 грн., та який підлягає стягненню з відповідача.

14.01.2015 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому визнав позов частково посилаючись на те, що позивачем невірно встановлено функціональне призначення земельної ділянки та невірно застосовані коефіцієнти при розрахунку доходу, отриманого відповідачем за використання майна (земельної ділянки).

Також 14.01.2015 р. клопотання про розгляд справи без участі відповідача у зв'язку з поганим станом здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ГПК України участь в господарських засіданнях визначена як право, а не обов'язок сторони по справі.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи без його участі, вирішив за можливе задовольнити його.

У судовому засіданні 15.01.2015 р. представник позивача підтримав позов, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 15.01.2015 р. не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином за адресою, вказаною в позовній заяві.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно інформації ї з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.07.2014 р. №23696550 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» площею 1370,6 м.кв. по АДРЕСА_2 зареєстровано за приватним підприємцем - фізичною особою ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2004 р. №5680.

Згідно обстеження земельної ділянки, проведеного 12.06.2014 року Департаментом самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради, земельна ділянка, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2, площею 0,0846 га використовується Відповідачем для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж будівлі.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 182 ЦК України встановлені такі ж саме вимоги щодо здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку.

Згідно листа Управління Держземагентства у м. Харкові від 04.07.2014 № 3357/08 станом на 29.12.2012 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 в Управлінні правовстановлюючі документи не обліковуються.

Відповідно до інформації Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 25.07.2014 № 8682/0/225-14 договори оренди землі або додаткові угоди до них на земельну ділянку по АДРЕСА_2 не готувались.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 01.07.2014 р. № 23633352 речові права Відповідача на земельну ділянку не зареєстровані, а тому суд погоджується з доводами Позивача про те, що Відповідач використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Відповідно до ст. 181 ЦК України будівля як об'єкт цивільних прав пов'язується із земельною ділянкою, так як є неможливим переміщення будівлі без її знецінення.

Набуття земельної ділянки відповідачем обумовлюється набуттям права власності на будівлю, розташованої на земельній ділянці, без якої існування будівлі та її використання є неможливим.

Наявність на земельній ділянці об'єкту нерухомості, належного на праві власності відповідачу, робить неможливим використання цієї земельної ділянки територіальною громадою міста Харкова для власних або інших цілей.

Таким чином, зазначена земельна ділянка вибула із фактичного володіння й користування міської ради, що є результатом переходу цього майна від власника, який не розраховував на свідоме передання майна відповідачу саме таким чином, тобто без своєї волі на це.

Земельна ділянка, яку набув відповідач, відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України відноситься до земель комунальної власності, так як не є земельною ділянкою приватної або державної власності.

Згідно ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плату за землю віднесено до загальнодержавного податку.

Будь-який дохід, отриманий резидентами від будь-яких видів їх діяльності на території України, визнається доходом підприємства, відповідно до статей 14, 135 Податкового кодексу України.

Згідно з ст. 135 Податкового кодексу України, безоплатно отримані товари, роботи, послуги включаються до доходів підприємства.

Таким чином, не здійснення відповідачем плати за використання земельної ділянки призвело в результаті до одержання ним доходів.

Розмір доходу, отриманого відповідачем від безпідставно набутого майна - земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2, за період з 01.10.2011 р. по 01.10.2014, розрахований Харківською міською радою у сумі 509 711,13 грн.

Зазначений розмір доходу відповідача був розрахований позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачуються за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Матеріали справи містять розрахунок доходу, одержаного відповідачем за використання майна (земельної ділянки) позивача, згідно якого функціональне призначення земельної ділянки по АДРЕСА_2, на якій розташована нежитлова будівля літ. «А-2» визначено як землі комерційного використання коефіцієнт якої становить 2,5.

Також судом встановлено, що між відповідачем та підприємством Харківського міського товариства інвалідів «Подолання» (далі - ХМТІ «Подолання») укладений договір про співробітництво та організацію взаємовідносин від 01.01.2007 р. згідно якому приміщення нежитлової будівлі літ. «А-2» по АДРЕСА_2 передані як внесок у спільну діяльність.

Згідно фінансової звітності, яка додається, основний вид діяльності ХМТІ «Подолання» це виробництво, підприємство фактично розташоване за цією ж адресою.

Також в підтвердження того, що ХМТІ «Подолання» здійснює виробничу діяльність у нежитловій будівлі літ. «А-2» по АДРЕСА_2 Відповідачем надано лист ХМТІ «Подолання», згідно яким підтверджується чинність договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 01.01.2007 р. та ведення у наданих приміщеннях виробництва.

Оскільки відповідач частково визнав позовні вимоги позивача та надав свій розрахунок, здійснений на підставі наданих доказів щодо використання земельної ділянки, рішень міської ради від 25.12.2007 р. № 335/07, від 03.07.2013 р., № 1209/13 27.02.2008 р. № 41/08 та Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 р. за № 388/12262, суд приходить до висновку, що розмір доходу одержаного ФОП ОСОБА_1 від використання майна позивача (земельної ділянки) обґрунтовано розрахований ним у сумі 122 330,70 грн.

Рішенням Харківської міської ради від 25.12.2007 р. № 335/07 затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 253,30 грн., яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2007р. та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 р. № 1209/13 затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн. Згідно п. 2 цього рішення нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013 застосовується з 1 січня 2014 року.

Відповідно до п.п. 3.3. до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 р. за № 388/12262, Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, значення якого приведені у додатку 1 і для земель промисловості становить - 1,2.

Рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 р. № 41/08 затверджено «Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові», яке набрало чинності з 01.03.2008 р.

Згідно п. 4.1. цього додатку розмір базової ставки орендної плати за землі виробництва, визначений відповідно до вихідних даних, становить 0,04.

Тобто при розрахунку доходів, отриманих відповідачем від використання майна, позивачем не вірно використаний коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки Кф, який становить 1,2 а не 2,5 та базової ставки орендної плати за землі виробництва, яка становить 0,04 а не 0,08.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що відповідачем надані належні докази того, що у приміщеннях нежитлової будівлі літ. «А-2» по АДРЕСА_2 здійснюється виробнича діяльність, суд приходить до висновку, що розмір доходу одержаного ФОП ОСОБА_1 від використання майна позивача (земельної ділянки) складає 122 330,70 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про повернення в натурі безпідставно набутого майна - земельної ділянки площею 0,0846 га по АДРЕСА_2, суд відмовляє у її задоволенні з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Суд зазначає, що межі земельної ділянки, на якій знаходиться нежитлова будівля, визначені згідно меж будівлі, що належить відповідачу, а тому земельна ділянка не може бути повернута в натурі Харківській міській раді без знецінення будівлі.

Повернення позивачу в натурі земельної ділянки, площею 0,0846 га розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на якій знаходиться нежитлова будівля, що належить відповідачу на праві власності, призведе до порушення права власності відповідача на будівлю, позбавленню та обмеженню відповідача в його праві вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, порушенні його прав відповідно до статті 41 Конституції України.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2446,61 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 49 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ЄДР НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, , р/р 0002 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, , код платежу 24062200) доходи, отримані від безпідставно набутого майна в розмірі 122 330,70 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ЄДР НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради (рахунок 2986, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011) судовий збір у розмірі 2446,61 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.01.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова