РІШЕННЯ

"13" січня 2015 р.Справа № 921/1203/14-г/15

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Галамай О.З. при секретарі Панчук М.В.

розглянув справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Добрий сад", 48500, вул. Залізнична, 87, м. Чортків, Тернопільська область

про cтягнення заборгованості в сумі 210 000 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець, свідоцтво про державну реєстрацію ФОП, серія НОМЕР_2 від 06.03.2008 р.

від відповідача: не з'явився

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського суду Тернопільської області Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано позов до відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Добрий сад" про cтягнення заборгованості в сумі 210 000 грн.

Ухвалою суду від 28.10.2014р. розгляд справи призначено на 19.11.2014р.

В судовому засіданні 19.11.2014р. суд перейшов до розгляду справи по суті та оглянув оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Позивач в судовому засіданні 19.11.2014 р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні. Також через канцелярію суду частково подав необхідні документи, які витребовувались ухвалою суду (вх.№21348 ).

Представник відповідача у судове засідання 19.11.2014р. не з'явився, однак подав через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи (вх.№21234 від 18.11.2014р.), на задоволення якої відкладено розгляд справи на 10.12.2014р.

В судове засідання 10.12.2014 р. позивач не зявився.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо суми основного боргу не заперечив. Однак подав клопотання про продовження строку розгляду справи для надання можливості надати відзив на позов, на задоволення якого розгляд справи продовжено в порядку статті 69 ГПК України на 15 днів та відкладено її розгляд на 25.12.2014р.

Ухвалою суду від 25.12.2014р. розгляд справи відкладено на 13.01.2015 р. з підстав, викладених у ній.

Позивач в судовому засіданні 13.01.2015 р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, причин неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 13.01.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

16 серпня 2011 року між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Добрий сад" (Покупець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Продавець) укладено договір №1-2, відповідно до якого Продавець зобов"язався на протязі 2011р. відпустити, а Покупець прийняти саджанці яблуні та оплатити їх вартість в порядку, визначеному п.3.2. цього договору (п.1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору визначено, що загальний обсяг продукції, який підлягає поставці - 16 000 штук.

Загальна сума договору становить 240 000,00 грн. (п.2.2. договору).

Згідно п.3.2. договору розрахунки по даному договору проводяться покупцем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця в наступному порядку: до 31.08.2011р. покупець сплачує продавцю авансовий платіж в розмірі 20 000,00 грн. та до 17.09.2012р. покупець сплачує продавцю 220 000,00 грн.

На виконання умов договору позивач продав саджанці яблуні на загальну суму 240 000,00 грн, про що свідчить видаткова накладна №2 від 31.10.2011р., яка скріплена підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до договору відповідачем здійснено авансовий платіж в розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 26.08.2011р.

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач свої договірні зобов'язання щодо оплати за поставлений товар виконав частково.

Станом на день розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 210 000,00 грн., про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків від 31.10.2012р., підписаний та скріплений печатками обох сторін, а також розписка відповідача.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 4200,00 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до укладеного між сторонами договору №2-1 від 10.08.2011р., позивач продав відповідачу саджанці яблуні на загальну суму 240 000,00 грн., про що свідчить видаткова накладна №2 від 31.10.2011р.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати за отриманий товар виконав частково, сплативши заборгованість в розмірі 30 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками та заборгувавши позивачу 210 000,00 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.10.2012р., скріплений підписами та печатками обох сторін та розпискою відповідача (знаходиться в матеріалах справи).

Отже, станом на момент розгляду справи, заборгованість відповідача становить 210 000,00 грн та підлягає до стягнення на користь позивача.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 4200,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись cт. ст. 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46,12, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Добрий сад" (48500, вул. Залізнична, 87, м. Чортків, Тернопільська область, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 210 000 (двісті десять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 4200 (чотири тисячі двісті) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.01.2015 р.

Суддя Галамай О.З.