ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р. справа № 911/5344/14

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за первісним позовом Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергомонтаж», Київська обл., м. Боярка

про зобов'язання вчинити певні дії

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергомонтаж»

до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

про розірвання договору

за участю представників:

від позивача: Литвиненко С.О. (довіреність №26-У від 26.12.2014)

від відповідача: Габрієль Я.В. (довіреність б/н від 24.10.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.12.2014 Дочірнє підприємство «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі-ДП «Укравтогаз»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергомонтаж» (далі-ТОВ «Компанія «Енергомонтаж»/відповідач) про зобов'язання відповідача виконати на користь позивача умови договору №79/12-У від 18.09.2012.

У відповідності до наданих суду пояснень, відповідач позов не визнав з огляду на його необґрунтованість.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2014 порушено провадження у справі №911/5344/14 та призначено справу до розгляду на 23.12.2014.

До початку розгляду даної справи по суті, а саме 23.12.2014, через канцелярію господарського суду Київської області надійшов зустрічний позов ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» (далі-позивач за зустрічним позов) до ДП «Укравтогаз» (далі-відповідач за зустрічним позовом), з урахуванням наданих суду уточнень позовних вимог, про розірвання договору №79/12-У від 18.09.2012.

ДП «Укравтогаз» зустрічний позов не визнало з підстав, викладених у запереченнях на зустрічну позовну заяву, та просило суд у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.12.2014 зустрічний позов ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» прийнято для сумісного розгляду з первісним позовом у даній справі.

В судових засіданнях 23.12.2014, 25.12.2014 та 13.01.2015 оголошувалась перерва до 25.12.2014, 13.01.2015 та 22.01.2015 відповідно.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2012 між ДП «Укравтогаз» (далі-замовник) та ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» (далі-підрядник) було укладено договір №79/12-У (далі-договір), відповідно до якого підрядник зобов'язався на свій ризик поставити замовнику необхідне обладнання, інвентар та устаткування, вчасно і якісно виконати з використанням власних або наданих замовником обладнання, ресурсів і матеріалів та здати замовнику будівельно-монтажні і пусконалагоджувальні роботи, що передбачені збіркою об'єктних та локальних кошторисів (додаток №4) та відповідають проектній документації 97-У.ЛВ2 «Технічне переоснащення автомобільної газонаповнювальної компресорної станції (АГНКС) Львів-2», а також разом із замовником, ввести об'єкт будівництва у експлуатацію шляхом отримання у встановленому порядку сертифіката, що видається інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю за місцем знаходження об'єкта будівництва. Замовник зобов'язався прийняти та оплатити роботи та обладнання згідно умов договору та чинного законодавства України.

Пунктами 2.1, 2.2 та 21.1 договору передбачено, що ціна договору (договірна ціна) становить 27 120 257,25 грн.

Ціна договору може коригуватись тільки за взаємною згодою сторін у випадках, передбачених чинним законодавством України, шляхом укладання відповідної додаткової угоди до договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015.

На виконання взятих на себе договірних зобов'язань, позивачем на користь відповідача було сплачено за договором 8 418 656,00 грн., а відповідачем, в свою чергу, поставлено позивачу обладнання та виконано підрядні роботи на загальну суму 7 950 643,97 грн. Наведені обставини визнаються сторонами у повному обсязі, а також підтверджується матеріалами справи.

Посилаючись на те, що відповідач передбачені договором зобов'язання у повному обсязі не виконав, позивач просить суд зобов'язати відповідача виконати решту передбачених договором підрядних робіт та поставки погодженого сторонами обладнання з підстав ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Водночас, предметом зустрічного позову є вимога про розірвання спірного договору №79/12-У від 18.09.2012 у зв'язку з істотною зміною обставин з підстав ч. 2 ст. 652 ЦК України.

В обґрунтування заявленої зустрічної вимоги ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» посилається на надіслання 27.10.2014 ДП «Укравтогаз», як замовнику за договором, листа №2710-2, відповідно до якого внаслідок суттєвого подорожчання імпортного обладнання та комплектуючих, зросту собівартості будівельних матеріалів більш ніж на 50% внаслідок різкого росту курсу іноземних валют, що призвело до збільшення вартості передбачених договором робіт загалом на 30-35%, першим було запропоновано підписати додаткову угоду про збільшення договірної ціни або розірвати договір.

Водночас, відповідач за зустрічним позовом на означений лист не відповів, сторони згоди щодо приведення змісту спірного договору у відповідність до нових обставин, як і щодо розірвання правочину не досягли, у той час, як обставини, якими сторони керувались при укладенні договору, а саме - вартість обладнання, робіт та матеріалів, істотно змінились, у зв'язку з чим означений договір підлягає розірванню в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічних позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, приписами ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статей 626, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Водночас, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний в порядку ст. 652 ЦК України. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України унормовано, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.02.2012 у справі №3-9гс12.

Так, судом встановлено, що при укладенні спірного договору сторонами було добровільно та на власний розсуд досягнуто домовленості щодо всіх його істотних умов. Зокрема, умови щодо вартості підрядних робіт та обладнання, яке має бути поставлено та порядку розрахунків.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що ціна договору (договірна ціна) становить 27 120 257,25 грн.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» за договором поставлено обладнання та виконано підрядні роботи на загальну суму 7 950 643,97 грн., внаслідок чого вартість невиконаних за договором зобов'язань становить 19 169 613,28 грн.

Водночас, визначена у договорі вартість підрядних робіт, обладнання та матеріалів була розрахована за цінами, які існували на момент підписання договору (18.09.2012), у той час, як на момент звернення ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» до суду з зустрічним позовом відбулось суттєве зростання цін, що призвело до підвищення загальної вартості решти невиконаних договірних зобов'язань до 26 922 743,23 грн., що підтверджується кошторисною документацією на виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт при здійсненні технічного переоснащення АГНКС-2 м. Львів на суму 34 873 387,20 грн. Надана суду кошторисна документація складена позивачем за зустрічним позовом за поточними цінами постачальників відповідного обладнання та матеріалів, як-то: прайс-лист на продукцію вогнезахисного призначення «Науково-виробничого підприємства Спецматеріали», специфікація на продукцію інтернет-магазину «АгроТовар», специфікація на продукцію компанії «Алюмінієві конструкції», прайс-лист на товари інтернет-магазину «Elsnab.com.ua», прайс-лист на товари інтернет-магазину «ЕлектроКомплект», прайс-лист залізобетонних виробів ПАТ «Завод ЗБК ім. С.Ковальської», специфікація алюмінієвих композитних панелей «Аверс».

При цьому, укладаючи спірний договір, сторони не погодили та не включили до нього умови, які передбачали б порядок збільшення ціни договору у разі суттєвого зростання вартості обладнання, робіт та матеріалів, як і не передбачили, що такі ризики покладаються на підрядника. Таким чином, на момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, а події, що викликали ускладнення у виконанні спірного договору, мали місце лише після укладення договору.

Крім того, зростання вартості обладнання, робіт та матеріалів на 7 753 129,95 грн. в порівнянні із закріпленою у договорі ціною відбулось внаслідок зміни економічної ситуації та коливанням курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України, тобто з причин, які ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» не могло усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагались, позаяк ці зміни спричинені ринковими факторами, що знаходяться поза сферою впливу останнього.

До того ж, у відповідності до листа №5 від 26.03.2013 «Про прийняття матеріалу» в процесі виконання ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» взятих на себе за договором зобов'язань будівництво об'єкту припинялось у зв'язку з виробничою необхідністю, тобто з незалежних від останнього причин. ДП «Укравтогаз» неодноразово вчинялись дії, що унеможливлювали своєчасне виконання ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» своїх договірних зобов'язань, що полягали, зокрема, у систематичному недопущенні працівників останнього на об'єкт будівництва, про що повідомлялось листами №06 від 09.01.2013 «Про допуск на об'єкт будівництва АГНКС Львів-2», №19/12-01 від 19.12.2012 «Стосовно ходу виконання БМР об'єкту АГНКС Львів-2. Копії зазначених листів містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, виконання спірного договору на існуючих умовах, тобто в рамках погодженої сторонами у 2012 році договірної ціни, яка суттєво підвищилась станом на сьогоднішній день, призведе до значних фінансових втрат ТОВ «Компанія «Енергомонтаж», як підрядника, що порушує співвідношення майнових інтересів сторін, і, як наслідок, позбавляє останнього того, на що він розраховував при укладенні договору.

Крім того, з системного аналізу умов договору слідує, що останній не містить положень про покладення ризиків зміни обставин на підрядника. Прийняття ТОВ «Компанія «Енергомонтаж» на себе ризиків зміни обставин також не випливає і з самого характеру та змісту зобов'язання.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також враховуючи доведеність позивачем за зустрічним позовом наявності у сукупності всіх умов, з якими закон пов'язує можливість дострокового розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин в порядку ч. 2 ст. 652 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимога позивача за зустрічним позовом про розірвання спірного договору №79/12-У від 18.09.2012 підлягає задоволенню як така, що доведена належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем за зустрічним позовом.

Водночас, частиною 2 ст. 653 ЦК України унормовано, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

З огляду на вимоги наведених нормативних приписів, а також враховуючи задоволення зустрічних позовних вимог про розірвання договору №79/12-У від 18.09.2012, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги первісного позивача, як замовника за спірним правочином, про зобов'язання відповідача, як підрядника, виконати на існуючих умовах решту передбачених договором зобов'язань.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, за результатами розгляду даної справи, покладаються судом на позивача за первісним позовом.

Водночас, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду наведеного, а також враховуючи заяву позивача за зустрічним позовом про уточнення зустрічних позовних вимог від 22.01.2015, суд дійшов висновку про повернення позивачу за зустрічним позовом 2 436,00 грн. заяво сплаченого судового збору в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

При винесенні даного рішення судом також враховані положення п. 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відповідно до якого питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається, зокрема, в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 32-34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського процесуального кодексу України та ст.ст. 11, 626, 627, 629, 652, 653 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю.

2. Зустрічні позовні вимоги задовольнити.

3. Розірвати договір №79/12-У, укладений 18 вересня 2012 року між Дочірнім підприємством «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергомонтаж».

4. Стягнути з Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (03134, м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 2, ідентифікаційний код 36265925) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергомонтаж» (08151, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Б.Хмельницького, 98, ідентифікаційний код 35411867) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергомонтаж» (08151, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Б.Хмельницького, 98, ідентифікаційний код 35411867) з Державного бюджету України 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №557 від 24.12.2014.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 22.01.2015

Суддя В.А. Ярема