РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 45/287-48/36 14.01.15

Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Волинського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області
до про Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» стягнення 109 850 гривень 01 копійки
Представники:

від Прокуратури: Лиховид О.С.

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Волинський природоохоронний міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про стягнення 109 850 гривень 01 копійки.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що розрахунковий норматив викиду забруднюючих речових в атмосферу від технологічного обладнання Волинського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Львівського виробничого управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" ДК "Укртрансгаз" НАК «Нафтогаз України» які затверджено керівником лінійного управління, становить 2291,988 тони в рік. Прокурор зазначає, що згідно державної статистичної звітності по формі 2тп-повітря за 2006 рік в атмосферне повітря викинуто забруднюючих речовин 3301,38 тон (при експлуатації основного технологічного обладнання при транспортуванні газу). Прокурор стверджує, що згідно розрахунків наднормативні викиди забруднюючих речовин становлять 1265,822 тон, що, на думку прокурора, є порушенням умов виданого дозволу і є перевищенням встановлених нормативів викидів. Тому, на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Мініекобезпеки України від 18.05.1995 № 38, були проведені розрахунки збитків, завданих державі в результаті наднормативних викидів при експлуатації технологічного обладнання по лінійному управлінню за період 2006 року, які становлять 109850 гривень 01 копійку. Таким чином, просить стягнути з ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» 109 850 гривень 01 копійку заподіяних державі збитків.

Рішенням господарського суду м. Києва від 14.08.2007 у справі № 45/287 (суддя Балац С.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2007 (колегія суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Алданової С.О., Коротун О.М.), в задоволенні позовних вимог Волинського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 109850 грн. 01 коп. збитків було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2008 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2007 р. та рішення Господарського суду м. Києва від 14.08.2007 р. у справі №45/287 було скасовано, оскільки судами не встановлено наявність чи відсутність обставин, які входять до предмету доказування, зокрема, виникнення у відповідача позадоговірного зобов»язання з відшкодування державі збитків, факт заподіяння яких і їх розмір доводяться позивачем, а відсутність вини у заподіянні збитків - відповідачем. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2008 року справу № 45/287 прийнято до провадження суддею Сулімою В.В., призначено № 45/287-48/36 та розгляд справи призначено на 13.02.2008 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2008 року у справі № 45/287-48/36 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Філії Державного екологічного інституту Центру екологічного аудиту та сертифікації, провадження у справі №45/287-48/366 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

До Господарського суду міста Києва звернувся Волинський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері з проханням надати інформацію щодо стану розгляду справи №45/287-48/36 за позовом Волинського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 109 850,01 грн.

Враховуючи відсутність будь-яких документів по справі №45/287-48/36 (в т.ч. жетону) в секторі №48 та з метою встановлення обставин тривалого проведення експертизи, 25.02.2013 р. Господарським судом міста Києва було направлено на адресу Державної екологічної академії післядипломної освіти та управління Лист з проханням повідомити про стан виконання призначеної ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2008 р. у справі №45/287-48/36 експертизи.

У відповідь на вказаний лист ректором Державної екологічної академії післядипломної освіти та управління було повідомлено, що Філія Державного екологічного інституту "Центр екологічного аудиту та сертифікації" перебуває у стані ліквідації, а за наслідками перевірки вхідної документації за 2008 рік було встановлено, що ухвали господарського суду міста Києва від 10.07.2008 р. у справі №45/287-48/36 не надходило.

Головним спеціалістом по роботі з архівом відділу забезпечення діяльності судових колегій Нагорнюк В.В. у службовій записці було повідомлено, що матеріали справи №45/287- 48/36 за 2007 рік в архіві відсутні.

З метою відновлення матеріалів справи № 45/287-48/36 для здійснення її подальшого розгляду, Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 16.10.2013 року призначено автоматичний розподіл справи № 45/287-48/36.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 45/287-48/36 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.10.2013 року справу № 45/287-48/36 прийнято до провадження суддею Чинчин О.В., розгляд справи призначено на 06.11.2013 р.

06.11.2013 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Державної екологічної інспекції у Волинській області надійшла телеграма про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою уповноваженого представника.

06.11.2013 року в судове засідання з'явились: представник прокуратури. Інші представники сторін в судове засідання не з'явились. Представники сторін вимоги ухвали суду від 17.10.2013 року не виконали.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.11.2013 року відкладено розгляд справи на 20.11.2013 року в зв»язку з нез»явленням представника позивача, представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду від 17.10.2013 року.

08.11.2013 року від Державної екологічної інспекції у Волинській області через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою уповноваженого представника.

08.11.2013 року від Волинського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері на виконання вимог ухвали суду від 17.10.2013 року надійшла належним чином завірена копія позовної заяви Волинського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" про стягнення 109 850, 01 грн. та належним чином завірені копії документів доданих до зазначеної позовної заяви, які долучені до матеріалів справи.

18.11.2013 року від Державної екологічної інспекції у Волинській області через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) на виконання вимог ухвали суду від 17.10.2013 року надійшли додаткові документи до матеріалів справи, а саме: копія постанови Вищого господарського суду м. Києва від 17.07.2008 року у справі № 45/287; копія рішення Господарського суду м. Києва від 14.08.2007 року; письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору; довідку про наявність Відповідача у ЄДРПОУ станом на день розгляду справи, які долучені до матеріалів справи.

18.11.2013 року від Державної екологічної інспекції у Волинській області через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) надійшло клопотання, відповідно до якого Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить Суд розглядати справу № 45/287-48/36, призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.11.2013 року, без участі уповноваженого представника.

20.11.2013 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від представника ПАТ "Укртрансгаз" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для можливості ознайомитись з матеріалами справи.

20.11.2013 року в судове засідання з'явились: представник прокуратури, представник ПАТ "Укртрансгаз". Представник позивача в судове засідання не з'явився, про часі місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем є Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерного компанії "Нафтогаз України", яка змінила організаційно-правову форму, що підтверджується Витягом з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ № 842775 станом на листопад 2013 року, відповідно до якого Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є засновником (учасником) юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2013 року відкладено розгляд справи на 04.12.2013 року та замінено Відповідача - Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1) - її правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1).

04.12.2013 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) отримано від представника Відповідача Клопотання про витребування оригіналів документів, а саме: акту перевірки дотримання природоохоронного законодавства від 13-15 березня 2007 року, звіту про охорону атмосферного повітря за 2006 рік, розрахунку викидів шкідливих речовин для АГРС; копію Статуту ПАТ "Укртрансгаз" та копію Витягу з ЄДРПОУ стосовно Відповідача.

Також, 04.12.2013 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) отримано від представника Відповідача Клопотання про призначення експертизи, в якому зазначено, що оскільки питання поставлені на вирішення експерта відповідно до Ухвали Господарського суду міста Києва від 10.07.2008 року у справі № 45/287-48/36 вирішені так і не буди, виникла необхідність для з'ясування даних питань.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.12.2013 року призначено у справі №45/287-48/36 судову екологічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського НДІСЕ.

30.12.2013 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) отримано від Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали справи №45/287-48/36 з супровідним Листом, в якому зазначено, що у зв'язку з відсутністю у Волинському відділенні Львівського НДІСЕ фахівців з виду досліджень, призначених Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.12.2013 року, вказана Ухвала суду залишається без виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2014 року було поновлено провадження у справі № 45/287-48/36, розгляд справи призначено на 21.01.2014 року.

21.01.2014 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) отримано віл представника Відповідача Клопотання про відкладення розгляду справи для подання сторонами спільної пропозиції щодо конкретної кандидатури фахівця, який має право на проведення призначеної у справі експертизи.

В судовому засідання 21.01.2014 року представник Відповідача не підтримав подане клопотання про відкладення розгляду справи. Представники прокуратури та Відповідача зазначили щодо доручення проведення судової екологічної експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини нез'явлення суд не повідомив.

Суд зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 ГПК України.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України остаточне коло питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом, встановлюється господарським судом в ухвалі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.01.2014 року було призначено у справі №45/287-48/36 судову інженерну-екологічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська,6).

26.11.2014 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів №1781/1782/14-48 від 13.11.2014 року за результатами проведеної судової інженерно - екологічної експертизи у справі №45/287-48/36 разом з матеріалами вказаної справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.12.2014 року було поновлено провадження у справі №45/287-48/36 у зв»язку усуненням обставин, що зумовили зупинення розгляду справи, та призначено розгляд справи на 17.12.2014 року.

17.12.2014 року в судове засідання представники сторін не з»явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.12.2014 року відкладено розгляд справи на 14.01.2015 року у зв»язку з неявкою представників сторін у судове засідання.

В судовому засіданні 14.01.2015 року Прокурор підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання представники Позивача та Відповідача не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поверненням на адресу Суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 29.12.2104 року уповноваженим представникам Позивача та Відповідача.

Приймаючи до уваги, що Сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Позивача та Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 14 січня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачеві видано дозволи на викиди забруднюючих речових в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №№ 72102, 75020, 72147, 71127, 70830, 71430, 70541, 74525, 70178, 72431, 70564, термін дії яких продовжено до 31.12.2007 року.

Згідно звіту про охорону атмосферного повітря за 2006 рік Лінійне управління викинуло в атмосферне повітря 3339,584 тони забруднюючих речовин.

Державним управлінням охорони навколишнього середовища у Волинській області була проведена документальна перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Волинським виробничим лінійним управлінням магістральних газопроводів (структурним підрозділом Відповідача), за наслідками якого складений акт від 13-15.03.2007 року, яким встановлено факт наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в 2006 році в обсязі 1010 тон/рік.

Відповідно до розрахунку наднормативних викидів забруднюючих речовин при експлуатації технологічного обладнання Волинським лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів за період 2006 року, виконаного старшим державним інспектором Франчаком А.А., наднормативний викид забруднюючих речовин у 2006 році склав 1265,822 тон/рік.

В додатку № 1 до вищевказаного розрахунку обраховано загальний розмір збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря по Волинському ЛВУМГ, завданого державі, в сумі 109850 гривень 01 копійка.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідачем завдані збитки не сплачені, а тому відповідальність, передбачена ст.ст. 33, 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», за порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, зокрема за понаднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, останнім не понесена, що завдає істотної шкоди майновим інтересам держави.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Волинського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відповідно до ч.ч.2, 4 статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов»язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв»язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Прокурор при зверненні до суду із позовом зазначав, що через наднормативні викиди забруднюючих речовин при експлуатації технологічного обладнання Волинським лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів за 2006 рік, державі завдані збитки на суму в розмірі 109850 гривень 01 копійка.

Порядок регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря визначено у статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Зокрема, відповідно до частини 5 статті 11 Закону, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Перелік видів порушень законодавства в галузі охорони атмосферного повітря визначено у статті 33 Закону, до яких, зокрема, віднесено: перевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону, перевищення обсягів викидів забруднюючих речовин, встановлених у дозволах на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, недотримання вимог, передбачених дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», відносини в галузі охорони атмосферного повітря регулюються цим Законом, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Особливості застосування відповідальності за порушення природоохоронного законодавства визначено у статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», в якій, зокрема, визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 18.05.1995 року № 38 затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі - Методика).

Згідно з розділом 1 Методики вона встановлює основні вимоги щодо порядку визначення і розрахунку розмірів компенсації збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря і є обов'язкова для спеціалістів що здійснюють державний контроль за дотриманням підприємствами, установами, організаціями, іноземними юридичними та фізичними особами (надалі - підприємствами) незалежно від форм власності вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.

Вказана Методика передбачає декілька етапів розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, зокрема, встановлення факту наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (розділ 5 Методики), розрахунок обсягу наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (розділ 6 Методики), розрахунок розмірів відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (розділ 7 Методики).

Згідно з п. 5.4. Методики факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється спеціалістами Державної екологічної інспекції при перевірці підприємств шляхом: інструментальних методів контролю; розрахунковими методами.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач, провівши документальну перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Волинським виробничим лінійним управлінням магістральних газопроводів (структурним підрозділом Відповідача), на підставі вказаної Методики визначив розмір наднормативних викидів забруднюючих речовин у 2006 році та розмір завданих збитків державі у сумі 109850 гривень 01 копійка.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2014 року було призначено у справі №45/287-48/36 судову інженерну-екологічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська,6).

Як вбачається з висновку експертів за результатами проведеної судової інженерно - екологічної експертизи №1781/1782/14-48 від 13.11.2014 року, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, під час перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства не проводились вимірювання фактичної потужності викидів, відповідна інформація та вихідні дані відсутні. Враховуючи те, що зі збільшенням обсягів товаротранспортної роботи по транспортуванню природного газу та надходжень газу в газотранспортну систему Волинського ЛВУМГ збільшилась кількість разових технологічно - залпових викидів, а не потужність викидів, експерти вважали за можливе стверджувати, що фактичних перевищень дозволених обсягів викидів протягом 2006 року не відбулось. Крім того, оскільки перевищень дозволених обсягів викидів виявлено не було подальші дослідження по визначенню розміру збитків, завданих державі наднормативними викидами забруднюючих речовин при експлуатації технологічного обладнання Волинським лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів за період 2006 року не проводились.

За приписами ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Суд приймає до уваги висновки судової інженерно - екологічної експертизи№1781/1782/14-48 від 13.11.2014 року, складені експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (п. 1 ст. 384, п. 1 ст. 385 Кримінального кодексу України), оскільки висновки судової експертизи узгоджені між собою, обґрунтовані, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликають сумнівів у їх неправильності.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позивачем належними засобами доказування відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України не було доведено самого факту здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин при експлуатації технологічного обладнання Волинським лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів за 2006 рік, також наявність винних дій саме відповідача у порушенні законодавства про охорону атмосферного повітря, що зумовили виникнення обов»язку по відшкодуванню завданих збитків державі саме у розмірі 109850 гривень 01 копійки.

Таким чином, Суд зазначає, що Позивачем не було доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки не доведено об»єктивну та суб»єктивну сторони спричинених відповідачем збитків саме у визначеному позивачем розмірі, зокрема, факту здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин при експлуатації технологічного обладнання Волинським лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів за 2006 рік, понесення державою збитків саме через неналежне виконання відповідачем його обов»язків по дотриманню чинного законодавства України в частині охорони атмосферного повітря, причинно - наслідковий зв»язок між протиправною поведінкою саме відповідача і понесеними збитками позивачем, тоді як відповідачем доведено відсутність його вини.

З огляду на вищевикладене, Суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Волинського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення 109 850 гривень 01 копійки необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові Волинського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення 109 850 гривень 01 копійки - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 16 січня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин