ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2015 р. Справа № 923/1223/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. при секретарі Рубанику О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонської міської ради, ідентифікаційний код 26347681, пр-т Ушакова, 37, м. Херсон,

до Приватного підприємства "Агрофірма "Гетьман", вул. Дзержинського, 6, с. Сонячне, м. Херсон,

про стягнення збитків у сумі 66062,79 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Шаргородський С.В., керівник,

в с т а н о в и в:

Херсонська міська рада (позивач) 18.08.2014 р. звернулась з позовом до приватного підприємства "Агрофірма "Гетьман", с. Сонячне, м. Херсон (відповідач) про стягнення збитків у сумі 66 062,79 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на твердженнях позивача, що відповідач без правовстановлюючих документів на земельну ділянку використовує земельну ділянку площею 0,2369 га під базою для складування матеріалів по вул. Бериславському шосе, 44 у м. Херсоні. У зв'язку з не оформленням права землекористування відповідачем позивач вважає, що місцевій громаді завдано шкоду (збитки) від неотримання орендної плати з 01.12.2010 по 30.11.2013 року, просить стягнути збитки за цей період в сумі 66 062,79 грн.

В порядку підготовки справи до розгляду господарський суд ухвалою від 20.08.2014 р. витребував від позивача належним чином посвідчені копії реєстраційних документів та відомостей з ЄДР стосовно статусу позивача; докази набуття права користування земельною ділянкою відповідачем (перехід права); відомості про права попереднього землекористувача на земельну ділянку; докази про розмір земельної ділянки, що перейшла у користування відповідача; докази розміру орендної плати, що покладена в розрахунок суми збитків та його юридичні підстави; розрахунок суми збитків; відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців стосовно статусу відповідача, його місцезнаходження.

У зв'язку з невиконанням позивачем та його представниками вимог суду щодо надання додаткових відомостей та доказів і нез'явленням в судове засідання представника позивача судове засідання 04.09.2014 р. відкладалося. В судовому засіданні 30.09.2014 р. оголошувалася перерва саме для виконання представником відповідача вимог суду, судове засідання призначено на 14.10.2014 року, але позивачем вимоги суду без поважних причин не виконано.

Ухвалою господарського суду від 14.10.2014 року позов було залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 року ухвала місцевого суду від 14.10.2014 р. скасована, справа передана для подальшого розгляду. Скасовуючи ухвалу місцевого суду суд апеляційної інстанції вказав, що господарський суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду не врахував приписи ст. 75 ГПК України, згідно з якими якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою від 01.12.2014 року господарський суд призначив розгляд справи, визнав явку представників сторін обов'язковою, однак позивач не забезпечив участь у справі свого представника, про причини не повідомив, витребуваних попередніми ухвалами суду розрахунків та матеріалів не надав, тому судове засідання було відкладено.

В судове засідання 05.01.2015 року представник позивача прибув без підтвердження своїх повноважень, які за попередньою довіреністю закінчилися 31.12.2104 року, розрахунків та матеріалів, що необхідні для розгляду справи, не надав.

За таких обставин суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Предметом позову є стягнення збитків у формі не отриманих доходів місцевою радою у зв'язку з несплатою землекористувачем плати за землю.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2006 року набув права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с. 24), а саме: гаражі з п'яти боксів, асфальтованої автостоянки та огорожі, що знаходяться на земельній ділянці по вул. Бериславському шосе, 44-А у м. Херсоні. Договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.06.2006 р., що підтверджено Витягом з Державного реєстру правочинів від 04.04.2006 р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.04.2006 р.

Отже, відповідачем у встановленому законом порядку набуте право власності на нерухоме майно - нежитлові будівлі та споруди.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України речові права на земельні ділянки є похідними від права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на земельній ділянці і підлягає оформленню. Це означає, що набувач будівель та споруд є правонаступником попереднього землекористувача, оскільки він набуває право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено відповідачем, ним не оформлено право користування земельною ділянкою, на якій розміщено придбані об'єкти нерухомості.

Попереднім власником об'єктів нерухомого майна, право на яке набуте відповідачем, було Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСАГРО". В договорі купівлі-продажу від 04.04.2006 р. сторонами не вказано відомостей про права продавця на земельну ділянку, на якій розміщено об'єкти нерухомості по вул. Бериславське шосе, 44-А у м. Херсоні.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Відповідно до пп. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельним податком вважається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Платниками податку є власники земельних ділянок (земельних часток, паїв) та землекористувачі.

Суд зазначає, що набувач будівель та споруд відповідно до ст. 120 Земельного кодексу, набувши права попереднього землекористувача, має вносити відповідну плату за землю у вигляді земельного податку або орендної плати.

Однак, з матеріалів справи не можна визначити, яке право відповідно до приписів ст. 120 Земельного кодексу набуте відповідачем від свого правового попередника, оскільки позивач Херсонська міська рада на вимогу суду не надала таких відомостей.

В той же час, розрахунок збитків (неотриманих доходів) за позовною заявою позивач розрахував, виходячи з права оренди. Отже, позивач не довів правомірності розрахунку неотриманих доходів бюджету виходячі з права оренди а не з іншого права, яке належало попередньому землекористувачеві.

Згідно ст. 14.1.136. Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У відповідності з приписами ст. 288 Податкового кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Позивачем не надано доказів надання в оренду земельної ділянки попередньому землекористувачеві, а тому твердження про недоотримання доходів у розмірі орендної плати не доведено.

Розрахунок збитків не відповідає також розміру земельного податку.

Відповідно до наданих позивачем матеріалів ним зроблено розрахунок недоотриманих доходів виходячи з 4 % ставки оренди, що розраховується від нормативної грошової оцінки землі.

Втім, відповідно до ст. 14.1.240 ставка земельного податку для цілей розділу XII цього Кодексу - законодавчо визначений річний розмір плати за одиницю площі оподатковуваної земельної ділянки;.

Згідно ст. 271 Податкового кодексу базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), згідно ст. 274 Податкового кодексу, що діяла в період з 01.12.2010 по 30.11.2013 року (період нарахування збитків), встановлювалася у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про землеустрій" нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності тощо. Згідно ст. 23 цього Закону технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Позивачем не надано доказів наявності затвердженої Херсонською міською радою технічної документації, а також не надано з неї відповідного витягу про нормативну оцінку земельної ділянки по вул. Бериславське шосе, 44-А у м. Херсоні, який є належним і допустимим доказом розміру грошової оцінки землі.

Також, позивачем здійснено розрахунок збитків, виходячи з того, що земельна ділянка, право користування якою набуте відповідачем, є базою для складування матеріалів. Втім, доказів правомірності віднесення земельної ділянки до цієї категорії позивачем не надано.

Суд не погоджується з визначенням позивачем гаражів з п'яти боксів та асфальтованої автостоянки як бази для складування матеріалів, коли в договорі купівлі-продажу прямо вказано предмет купівлі-продажу - автостоянка.

За таких фактичних обставин та правових підстав позивачем не доведено підстав та обставин, які мають юридичне значення для заявлення позову, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 06.01.2015 р.

Суддя П.Д. Пригуза