ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 року Справа №904/7818/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. - доповідача,

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Ревковій Г.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Кравченко Ю.О., довіреність №01 від 13.01.15;

від позивача: Клиновська Н.М., генеральний директор, протокол №1 від 01.11.06;

представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року у справі № 904/7818/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської обл.

до державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської обл.

про стягнення 93 385, 89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року у даній справі (суддя Первушин Ю.Ю.) позов задоволений частково. Стягнуто з державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" суму боргу за виконану роботу у розмірі 69 111 грн. 30 коп., індексу інфляції у розмірі 8 638 грн. 91 коп., 3% річних у розмірі 4 390 грн. 93 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що позивач, на підставі укладеного між сторонами Договору від 04.04.2012 року №367/62 надав інженерні послуги Інгульської шахти відповідача, про що складено акт здачі-приймання виконаних робіт №367/62/1 від 27.06.2012 року на загальну суму 69 111, 30 грн. та підписано обома сторонами. Відповідач, в порушення п.2.3 Договору не провів оплату за надані позивачем послуги. На підставі положень статей 625 Цивільного кодексу України, суд задовольнив заявлені до стягнення суми трьох відсотків річних та інфляційних, та відмовив в стягненні нарахованої суми пені, оскільки сторонами не визначено розмір пені за невиконання грошових зобов'язань, спеціальні норми щодо відповідальності у спірних правовідносинах відсутні, правові підстави для стягнення будь-якої пені за невиконання грошових зобов'язань за договором на створення (передачу) послуг (науково-технічної продукції) також відсутні.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної даності до вимог про стягнення з нього сум штрафних санкцій, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, господарський суд, відмовляючи в її задоволенні, зазначив, що правова природа пені, процентів річних та інфляційних втрат є різною і, відповідно, по-різному здійснюється нарахування цих сум та обчислення позовної давності щодо їх стягнення з боржника, при цьому, до вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, та до вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Не погодившись з рішенням суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду звернувся відповідач - державне підприємство «Східний гірничо - збагачувальний комбінат» із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з нього сум трьох відсотків річних в розмірі 4 390,93 грн. та інфляційних збитків - 8 638,91 грн. В решті рішення не оскаржується.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на положення статті 233 Господарського кодексу України, оскільки на його думку, нараховані суми штрафних санкції є надмірно великими, порівняно зі збитками кредитора (позивача). Також відповідач посилається на вимоги частини першої статті 551 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення для справи.

19.01.2015 року від позивача надійшов відзив, в якому представник зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а рішення господарського суду прийнято у відповідності з фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у справі. Просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

22.01.2015 року від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з перебуванням представника підприємства в інших судових засіданнях.

Колегія суддів, порадившись на місці, вирішила відхилити заяву відповідача, та як за наявності юридичного відділу, як структурного підрозділу, відповідач не надав доказів неможливості направити у судове засідання інших юристів - працівників цього відділу. Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а не неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

22.01.2015 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови. Позивач надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог з посиланням на норми законодавства.

Розглянувши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив, що за умовами укладеного між сторонами Договору на створення (передачу) послуг (науково-технічної продукції) від 04.04.2012 року №367/62, відповідно до п. 1.1 якого, позивач прийняв на себе обов'язок щодо виконання послуг: "Інженерні послуги (технічна експертиза існуючих об'єктів, обстеження і оцінка технічного стану будівель і споруд). Лот №4. Обстеження, оцінка технічного стану, паспортизація об'єктів поверхневого технологічного комплексу ствола "С" Інгульської шахти ДП "СхідГЗК", а відповідач - прийняти й оплатити надані послуги. В п.п. 1.2, .1.3, 2.1, 2.3, 3.4, 7.1 Договору сторони погодили строки виконання робіт, порядок розрахунку за наданні послуги та строк дії договору (а.с.14-16).

Згідно акта здачі-приймання виконаних робіт №367/62/1 від 27.06.2012 року, сторони погодили, що позивач здійснив інженерні послуги (технічна експертиза існуючих об'єктів, обстеження і оцінка технічного стану будівель і споруд), лот №4. обстеження, оцінка технічного стану, паспортизація об'єктів поверхневого технологічного комплексу ствола "С" Інгульської шахти відповідача, який зобов'язався прийняти та оплатити надані позивачем послуги на загальну суму 69 111, 30 грн. (а.с. 18).

Станом на 20.01.2014 року, сторони склали та підписали акт звірки розрахунків №81, з якого вбачається, що відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за надані ним послуги, згідно акта від 27.06.2011 року, суму в розмірі 69 111,30 грн. Крім того, позивач скористався своїм правовим передбаченим статтею 625 ЦК України, та нарахував інфляційні - 8 638,91 грн. та річні - 4 390,93 грн., а також пеню в сумі 11 244,75 грн. за період з 20.07.2012 року по 31.08.2014 року.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вивчивши доводи відповідача, вислухавши пояснення представника позивача і давши їм правову оцінку, а також з враховуючи, що рішення господарського суд першої інстанції оскаржується в частині, тільки три відсотки річних та інфляційні, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вимоги апеляційної скарги державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" не підлягають задоволенню, оскільки відповідач посилається на можливість і право суду зменшити штрафні санкції при розгляді справи, проте за своєю правовою природою стягнуті судом суми інфляційних та річних не є штрафними санкціями, оскільки три відсотка річних - це плата за користування грошима, а індекс інфляції є компенсацією за знецінення грошових коштів. Нарахування та стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, які можуть бути зменшені у відповідності до ст. 551 ЦК України, оскільки вони є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, у тому числі і доводам сторін, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до статті 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 99, 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року у справі № 904/7818/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року у справі № 904/7818/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 26.01.2015 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков