ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Справа № 908/2886/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників:

позивача - Котенко О.О. (довіреність №01/53-211 від 25 грудня 2014 року),

відповідача - Григорян Г.Г. (довіреність №б/н від 16 грудня 2014 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 4217 З/1-6) на рішення господарського суду Запорізької області від 27 жовтня 2014 року у справі № 908/2886/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трідекс», м. Запоріжжя

про стягнення зайво перерахованих грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 р. позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трідекс" суми зайво перерахованих грошових коштів у розмірі 18 908, 03 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27 жовтня 2014 року по справі 908/2886/14 (суддя Азізбекян Т.А.) позовні вимоги залишені без задоволення.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, на невірне застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України, просить рішення господарського суду Запорізької області від 27 жовтня 2014 року по справі № 908/2886/14 скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 12935 від 26.12.14р.), вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 27 жовтня 2014 року у справі № 908/2886/14 прийнято з повним та всебічним з'ясуванням обставин та з дотриманням норм як процесуального так і матеріального права; просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Зокрема, вказує на той факт, що з боку позивача зауважень щодо ціни договору та якості виконаних робіт не було, а виконання робіт достроково не може змінювати ціну, встановлену в договорах.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу у відповідності до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 626,627 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними і укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як убачається із матеріалів справи, між ПАТ «Миколаївобленерго» (Замовник) та ТОВ «Трідекс» (Підрядник) 18 березня 2013 року укладені договори: № 11-209, 11-210, 11-211 на проведення регенерації трансформаторного масла в трансформаторах ТДТН 25000/150, ТДТГ 31500/150 на ПС «Ковалівка», «Чкаловська», «Снігурівка», відповідно до умов яких Підрядник виконує роботи на підстанціях Замовника з обробки ізоляційної системи силових трансформаторів своїм персоналом із застосуванням установки МRP 4+4-609-D 4500 в тому числі без відключення від мережі, з метою продовження терміну їх експлуатації (т.1 а.с. 10-11, 25-26, 40-41).

Розділом 4 Договорів, який передбачає порядок здачі і приймання виконаних робіт визначено, що приймання етапу виконаних робіт здійснюється шляхом оформленням двостороннього акту здачі - приймання робіт за протоколом фізико - хімічного аналізу трансформаторного масла.

В розділі 3 Договорів сторонами узгоджена ціна договору і умови оплати.

Так, сторони в договорі № 11-209 від 18 березня 2013 року домовились, що загальна ціна договору становить 144 868, 80 грн., в тому числі 20 % ПДВ - 24 144, 80 грн. , відповідно до кошторису (додаток № 3), який є невід'ємною частиною договору (т. 1 а.с.10).

В договорі № 11-210 від 18 березня 2013 року сторони погодили ціну, яка становить 146 836, 80 грн. в тому числі 20 % ПДВ - 24 472,80 грн., відповідно до кошторису (додаток № 3) (т. 1 а.с.25).

Відповідно до договору № 11-211 від 18 березня 2013 р., ціна цього договору визначена у розмірі - 146 836, 80 грн., в тому числі 20 % ПДВ - 24 472, 80 грн., відповідно до кошторису (додаток № 3) (т. 1 а.с.40).

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Договорів підрядник зобов'язується відповідно до умов Договору виконати роботи впродовж 15-ти діб з моменту початку виконання робіт.

Тобто, період часу виконання всіх робіт за Договорами № 11-209, 11-210, 11-211 сторони погодили 45 діб.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач роботи, передбачені умовами договорів № 11-209, № 11-210, № 11-211 від 18 березня 2013 року виконав, а позивач прийняв їх та оплатив в добровільному порядку, без заперечень та зауважень, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, довідкою про вартість виконаних робіт за березень 2013 р., травень 2013 р., на загальну суму 438 542, 16 грн. (т. 1 а.с. 20,37,52) та актами приймання виконаних будівельних робіт за березень 2013 р., травень 2013 р. на цю суму, тобто на 438 542,16 грн. (т. 1 а.с.21-22, 38-39, 53-55).

Роботи, які виконані відповідачем, були оплачені позивачем в повному обсязі наступними платіжними дорученням: № 8512 від 10 квітня 2013 року, № 8565 від 10 квітня 2013 року, № 8567 від 10 квітня 2013 року, № 10490 від 08 липня 2013 року, № 8566 від 10 квітня 2013 року, № 10488 від 08 липня 2013 року (т.1 а.с. 23,24,35,36, 50, 51).

Державною фінансовою інспекцією в Миколаївській області на виконання Плану контрольно-ревізійної роботи на 4 квартал 2013 року з 23.12.2013 р. була проведена планова виїзна ревізія фінансово - господарської діяльності ПАТ «Миколаївобленерго» за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складений акт (т.2 а.с. 3-97).

Відповідно до цього акту, з урахуванням результатів проведеної зустрічної звірки встановлено, що по Договорам відпрацьовано 42 дні або 945 годин, замість 45 днів або 1014 годин, а відтак ТОВ «Трідекс» завищено вартість виконаних для ПАТ «Миколаївобленерго» робіт на загальну суму 18 908,03 грн. з ПДВ, чим завдано, за висновками фахівців фінансової інспекції, збитків підприємству на значну суму.

Державною фінансовою інспекцією в Миколаївській області на адресу ПАТ «Миколаївобленерго» направлена письмова вимога про усунення порушень №14-05-14-14/2279 від 23 квітня 2014 року (т.1 а.с. 56-59).

19 травня 2014 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 01/32-3025 з вимогою повернути безпідставно сплачені грошові кошти у розмірі 18908,03 грн. (т.1 а.с. 56-58).

Відповідач, у відповідь на претензію (лист № 276 від 28 травня 2014 року) повідомив позивача про відсутність підстав для повернення 18 908, 03 грн., що змусило позивача звернутись до господарського суду із зазначеним позовом (т.1 а.с. 61-62).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, Господарський суд Запорізької області зазначив, що кошти , отримані ТОВ «Трідекс» за договорами підряду № 11-209, 11-210 та 11-211 не можуть розцінюватися як безпідставно отримані у відповідності до статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки договори та акти приймання виконаних робіт є належною правовою підставою для проведення розрахунків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого господарського суду та зазначає наступне.

Статтею 837, 843, 845 Цивільного кодексу України передбачено , що за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Згідно із вимогами статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах , встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілої) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, обов'язковою умовою набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої.

Як вірно встановив суд першої інстанції, з доводами якого погоджується колегія суддів, правовою підставою для отримання коштів відповідачем є розрахунок договірної ціни (т.1 а.с. 14-19, 29-34,44-49), протокол узгодження договірної ціни (т. 1 а.с.13,28, 43), акти приймання виконаних будівельних робіт (т. 1 а.с.21-22, 38-39, 53-55), довідка про вартість виконаних будівельних робіт (т. 1 а.с. 20,37,52).

Тобто відповідачем отримані кошти від позивача як оплату за виконані роботи, згідно умов договорів № 11-209, № 11-210, № 11-211, які були укладені сторонами 18 березня 2013 року.

Крім того, до укладених договорів сторонами складались тверді кошториси на виконання робіт, зміни до яких сторонами не вносились, договори в частині визначенні ціни не було визнано в установленому законом порядку недійсними повністю чи частково з причини її завищення, а тому відсутні правові підстави вважати, що сума 18908, 03 грн. є зайво перерахованою замовником на користь підрядника, у зв'язку з чим і підстав для їх повернення як безпідставно отриманих на підставі статті 1212 Цивільного Кодексу України немає.

Відповідно до положень статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час договору .

Умовами договорів, укладених сторонами 18 березня 2013 року, встановлений строк виконання відповідачем робіт - впродовж 15 діб з моменту початку виконання робіт.

Стаття 531 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило, відповідно до якого боржник вправі виконати зобов'язання достроково, якщо заборона цього не міститься в законодавстві або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Жодних заборон щодо виконання робіт достроково, так і виконання умов договору всі 15 днів, укладеними договорами не встановлено.

Таким чином, встановлений договорами підряду строк для виконання робіт - «впродовж 15 днів» є граничним і не розуміє під собою відпрацювання всі 15 днів, оскільки мета договору - досягнення показників масла, а не відпрацьований час співробітників ТОВ «Трідекс».

Окрім цього, колегія суддів приймає до уваги наявну в матеріалах справи довідку № 05-21/10-з від 07 лютого 2014 року, складену за результатами зустрічної звірки у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Трідекс» з метою документального та функціонального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з Публічним акціонерним товариством «Миколаївобленерго» Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області щодо правильності визначення вартості загальновиробничих витрат, вказаних в актах форми № КБ-2в за 2012-2013 роки генпідрядником ТОВ «Трідекс», відповідно до якої порушень не встановлено (т. 1 а.с.69-71).

Посилання апелянта на Акт ревізії Державної фінансовою інспекції в Миколаївській області як на доказ безпідставного отримання відповідачем спірної суми є безпідставними, оскільки цей акт не може обмежувати прав та обов'язків сторін щодо виконання ними зобов'язань за договором, змінювати умови договору, в тому числі щодо ціни договору, а також не може свідчити про порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Акт перевірки (ревізії) є окремою процесуальною дією уповноваженого органу, який фактично не є стороною укладених договорів, а тому наслідки цієї дії не можуть застосовуватися до договірних правовідносин, які виникли та існували між позивачем і відповідачем.

Така правова позиція також викладена у постановах Вищого Господарського суду у справах № 913/2335/13 від 05 лютого 2014 року та №910/20975/13 від 18 червня 2014 року.

Позивач, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі, не наводить нормативно-правового обґрунтування своє позиції, що дострокове виконання робіт може змінити ціну договору, а також що акт контролюючих органів може бути підставою для зміни ціни.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1-2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків Господарського суду Запорізької області, викладених в рішенні від 27 жовтня 2014 року у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 27 жовтня 2014 року у справі № 908/2886/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 26.01.2015р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.