РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16358/13 15.01.15 р.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної

адміністрації

про стягнення 1 428 283,09 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кучкова Ю.В. за довіреністю № 91/2014/12/26-11 від 26.12.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді господарського суду міста Києва Зеленіної Н.І. знаходиться справа № 910/16358/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 1 428 283,09 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленої позивачем теплової енергії у гарячій воді за Договором № 620017 від 01.12.2004 р., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 1 428 283,09 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем.

Ухвалами суду від 27.11.2013 р. призначено у справі судову економічну експертизу для з'ясування законності нарахування позивачем суми заборгованості відповідача та визначення розміру такої заборгованості, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі.

До господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/16358/13 та повідомлення про готовність до надання висновку експертизи після оплати вартості проведення експертного дослідження Управлінням освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2014 р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.01.2014 р.

12.01.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні проти відкладення розгляду справи заперечив та подав пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, неподання витребуваних доказів.

Згідно зі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що сплив строку вирішення спору у справі не надає можливості для подальшого відкладення розгляду справи. Крім того, до поданого відповідачем клопотання не додано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, з якими відповідач пов'язує необхідність відкладення розгляду справи. Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що він не позбавлений права направити у судове засідання іншого представника.

З повідомлення про вручення поштової кореспонденції вбачається отримання відповідачем 10.12.2014 р. ухвали суду від 03.12.2014 р.; тож суд вважає наданий відповідачу строк достатнім для надання будь-яких заперечень чи додаткових доказів по справі.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 15.01.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.12.2004 р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (надалі - позивач, Енергопостачальна організація) та Управлінням освіти Дніпровського району у місті Києві, правонаступником якого є Управління освіти Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (надалі - відповідач, Абонент) укладено договір № 620017 на постачання теплової енергії у гарячій воді (наділі - Договір).

Відповідно до п. 2.2.1. Договору, Енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількостях та в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього Договору.

У свою чергу відповідач, відповідно до п. п. 2.3.1., 2.3.2. Договору, зобов'язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку № 1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку № 4 до Договору.

Відповідно до п. 2 Додатку № 4 до Договору, відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у Районному відділі тепло збуту № 6 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки «Абонент» повертає в РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідач оплачує вартість використаної теплової енергії не пізніше 25 числа поточного місяця (п. 3 Додатку № 4 до Договору).

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. ч. 1, 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України, загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, взяті на себе зобов'язання за Договором позивач виконав, проте відповідач допустив прострочення сплати вартості отриманої теплової енергії, внаслідок чого у період з 01.08.2011 р. по 31.12.2011 р. у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1 370 762,74 грн., що підтверджується зібраними у матеріалах справи доказами.

Відповідач свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на час розгляду справи заборгованість перед позивачем залишається несплаченою.

При цьому, відповідачем належними та допустимими доказами твердження позивача щодо наявності та розміру заборгованості у заявлений період не спростовано.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, перевіренім судом та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити 12 170,73 грн. інфляційних втрат та 75 349,62 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З метою встановлення правильності нарахування позивачем суми заборгованості, у справі призначалась судова експертиза, проте, з причин несплати відповідачем вартості дослідження висновок експерта суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами не спростованими у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, сплачені позивачем судові витрати, в тому числі витрати на оплату вартості експертного дослідження, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02105, м. Київ, просп. Миру, 6-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5; , р/р 1 у ГУ по м. Києву та Київській обл. ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669) 1 340 762 (один мільйон триста сорок тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 74 коп. заборгованості, 75 349 (сімдесят п'ять тисяч триста сорок дев'ять) грн. 62 коп. 3 % річних, 12 170 (дванадцять тисяч сто сімдесят) грн. 73 коп. інфляційних втрат, 28 565 (двадцять вісім тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 66 коп. судового збору та 5 994 (п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири) грн. 00 коп. витрат на проведення судової експертизи.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 22.01.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна