ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року Справа № 904/4404/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представники позивача: Криволапова Н.С., Толстунов В.П., Заброда А.В.

представник відповідача- 1: Рєзнік О.С.

представник відповідача - 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "ЛЮДМИЛА", с. Вербуватівка,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 р. у справі № 904/4404/14

за позовом Селянського (фермерського) господарства "ЛЮДМИЛА", с.Вербуватівка,

до відповідача-1: Відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровської області,

відповідача-2: Головного управління державної Казначейської служби у Дніпропетровській області,

про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В :

Селянське (фермерське) господарство "ЛЮДМИЛА" звернулось до господарського суду з позовом про визнання незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо неповернення позивачу 202, 93 тони насіння соняшнику та стягнення з Головного управління державної казначейської служби у Дніпропетровській області шкоди (збитків) у розмірі 100 000грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014р. по справі №904/4404/14 (суддя -Мартинюк С.В.) провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції - припинено. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків - відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014р. у справі № 904/4404/14, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4404/14 від 05.11.2014р., та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Визнати незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо неповернення Селянському (фермерському) господарству «Людмила» 202,93 тони насіння соняшнику. Стягнути з Головного управління державної казначейської служби у Дніпропетровській області шкоду (збитки) на користь Селянського (фермерського) господарства «Людмила» у розмірі 100 000 грн.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 09.12.2014р. представники позивача підтримали апеляційну скаргу; представник відповідача - 1 просить рішення суду залишити без змін; представник відповідача - 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. По справі оголошено перерву до 23.12.2014р.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 23.12.2014р. представники позивача підтримали апеляційну скаргу; представник відповідача - 1 просить рішення суду залишити без змін; представник відповідача - 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Колегією суддів винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 20.01.2015р., та зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції надати виконавче провадження по виконанню рішення суду Дніпропетровської області від 19.05.2008р. по справі №14/19-08, для огляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 20.01.2015р. представники позивача підтримали апеляційну скаргу; представник відповідача - 1 просить рішення суду залишити без змін; представник відповідача - 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 06.02.2008 року господарським судом Дніпропетровської області у справі №14/19-08 прийнято рішення про часткове задоволення позову та стягнення з селянського (фермерського) господарства "Людмила" () на користь фізичної особи - підприємця Хачатряна Артура Саркісовича (ідентифікаційний код ) 223 992 грн. - суму боргу, 2 239 грн. 99 коп. - витрат на держмито, 99 грн. 45 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

19.05.2008 року на виконання вказаного рішення суду видано наказ про примусове виконання.

За заявою фізичної особи - підприємця Хачатряна Артура Саркісовича від 22.05.2008 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Мікульшиним О.І. була винесена постанова від 30.04.2008 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №14/19-08 від 19.05.2008 року 9а.с.138 том1).

04.06.2008 року державним виконавцем Андруховим Д.Г. відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області при примусовому виконанні наказів господарського суду Дніпропетровської області: №7/67-07 від 11.04.2007 року про стягнення з селянського (фермерського) господарства "Людмила" () на користь держави державне мито в сумі 102 грн., та витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 118 грн.; №14/19-08 від 19.05.2008 року про стягнення з селянського (фермерського) господарства "Людмила" () на користь фізичної особи - підприємця Хачатряна Артура Саркісовича (ідентифікаційний код ) боргу 226 331, 44 грн. об'єднані виконавчі провадження №145, №273 та №281 у зведене виконавче провадження №145 на загальну суму 226 551, 44 грн. (а.с.140 том 1).

18.06.2008 року державним виконавцем Андруховим Д.Г. накладено арешт на кошти в розмірі 249 094, 38 грн., що містяться на рахунках селянського (фермерського) господарства "Людмила"(а.с.145).

07.07.2008 року державним виконавцем Андруховим Д.Г. накладено арешт на кошти в розмірі 249 094, 38 грн., що містяться на рахунках селянського (фермерського) господарства "Людмила" (а.с.154)..

01.08.2008 року державним виконавцем Андруховим Д.Г. винесена постанова про звернення стягнення на майно селянського (фермерського) господарства "Людмила" (а.с.162 том 1 ).

10.10.2008 року державним виконавцем Андруховим Д.Г. відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №145 про стягнення з селянського (фермерського) господарства "Людмила" понад 202 732, 08 грн. на користь держави та фізичних осіб боргу на суму 226 551, 44 грн., виконавчого збору 22 655, 14 грн. - загальна суму 249 206, 58 грн. в присутності стягувача фізичної особи - підприємця Хачатряна Артура Саркісовича описано та арештовано 202, 93 тони насіння соняшника, що знаходилися на складі боржника, розташованому за адресою: вул. Центральна, с. Вербуватівка, Дніпропетровської області, про що складено акт опису та арешту серія АА №904687 від 10.10.08р.(а.с.14-16,165-169 том1).

Описане майно було передано на зберігання Кудріну І.А., про що зроблено запис в акті опису та арешту.

Відповідно до Акту державного виконавця від 10.10.2008 року, боржник відмовився бути присутнім при проведенні опису та арешту майна, а на вимогу державного виконавця відчинити приміщення, де зберігається майно, відповів відмовою (а.с. 169 т.1).

В подальшому, 22.05.2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Мікульшиним О.І. керуючись статтями 40, 76 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про повернення виконавчого документу №14/19-08 від 19.05.2008 року органу, що його видав, оскільки стягувач не здійснив авансування витрат на проведення виконавчих дій, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Частково стягнуто 150 000 грн., залишок не стягнутої суми становить 76 331, 44 грн.

12.04.2012 року державним виконавцем Муржиєвою І.О. відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №14/19-08 виданого 19.05.2008 року про стягнення з селянського (фермерського) господарства "Людмила" 76 331, 44 грн. залишок боргу.

19.04.2012 року державним виконавцем Муржиєвою І.О. виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №14/19-08 від 19.05.2008 року приєднано до зведеного виконавчого провадження №37819567.

Постановою державного виконавця від 09.11.2012 року виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №14/19-08 від 19.05.2008 року зупинено.

В позовній заяві позивач послався на бездіяльність відповідача в зв'язку з тим, що під час винесення постанови від 22.05.2009 року про повернення виконавчого документа державний виконавець не скасував арешт та не повернув майно боржнику, не забезпечив зберігання описаного та арештованого майна, яка є в причинному зв'язку зі збитками позивача - сумою вартості неповернутого насіння соняшника, що і є причиною спору.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту статті 16 Цивільного кодексу України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому, відповідальність згідно даної статті несе сама держава, а не її органи або посадові чи службові особи. Останні здійснюють свої функції не як приватні особи в своїх інтересах, а від імені держави та в межах покладеної на них державної компетенції.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження", збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2013 року по справі №1-408, кримінальну справи по обвинуваченню Горчакова Г.В. у здійсненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч.3 ст. 358 Кримінального кодексу України направлено прокурору Дніпропетровської області для організації проведення додаткового досудового розслідування.

Крім того, з метою встановлення даних про хід кримінального провадження щодо обвинувачення Горчакова Г.В. судом першої інстанції було зроблено запити до Дніпропетровського районного відділу міліції, прокуратури Дніпропетровської області, прокуратури Дніпропетровського району.

Зі змісту відповіді Дніпропетровського РВ ГУМВ України в Дніпропетровській області вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено те, що Горчаков Г.В. наприкінці жовтня 2008 року, шляхом обману, заволодів насінням соняшника у кількості 202930 кг., вартістю 190000 грн., яке належить Хачатряну А.С., після чого розпорядився ним за власним розсудом. Також Дніпропетровським РВ ГУМВ України в Дніпропетровській області зазначено, що прокуратурою Дніпропетровського району була визначена територіальна підслідність кримінального провадження №0000211 за Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Також, 14.10.2014 року судом отримано було відповідь на запит від прокуратури Жовтневого району, з якого вбачається, що кримінальне провадження №0000211 направлено до прокуратури Дніпропетровської області для вирішення питання про територіальну підслідність.

Слід врахувати, що частиною 3 статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначає ст. 1166 Цивільного кодексу України. Згідно названої статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1173 цього Кодексу, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд першої інстанції вказав, що підставою для притягнення органу державної виконавчої служби до відповідальності у вигляді стягнення збитків є наявність факту неправомірних дій - бездіяльності державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між бездіяльністю державного виконавця і заподіяною ним шкодою, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки; 2) наявності збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. При цьому, слід зауважити, що відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Таким чином, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв'язку між збитками позивача та діями відповідача, тобто вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред'являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" та в роз'ясненнях президії Вищого арбітражного суду України №02-5/215 від 01.04.1994р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" вбачається, що шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналізуючи вказані норми права, колегія суддів зауважує, що збитками (шкодою) в розумінні положень цивільного законодавства, є реальні витрати, зроблені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також неодержані доходи, які він би отримав у разі якщо його право не було би порушено. Зобов'язання відшкодування завданої шкоди (збитків) є наслідком неправомірної поведінки особи, яка порушує законні цивільні права іншої особи, тобто деліктна відповідальність настає лише за винне завдання шкоди.

Зважаючи на те, що стягнення збитків є заходом цивільної відповідальності, позивачу необхідно довести суду факт заподіяння йому збитків та розмір заявлених до стягнення збитків.

З матеріалів справи вбачається, що факт заподіяння збитків позивач обґрунтовує тими обставинами, що внаслідок протиправної бездіяльності державної виконавчої служби майно, яке було описано та арештовано, не було повернуто після винесення постанови про повернення виконавчого документа.

Також, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій державних виконавців при виконанні судового рішення, слід враховувати те, що згідно зі статтею 85 Закону України "Про виконавче провадження" на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або відмову від вчинення ними дій може бути подано скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду. Отже, факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування (п. 9 абз. 2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 року №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди").

Згідно ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, позивачем не доведена належними доказами протиправність бездіяльності та наявність вини державного виконавця відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Так, в матеріалах справи міститься постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012р.(а.с.108-110 том.1) з якої вбачається, що в порушенні кримінальної справи за ознаками ч.2 ст.364 КК України у відношенні Андрухова Дмитра Григоровича, який в період з травня 2008 року по серпень 2010 року перебував на посаді державного виконавця відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції, за фактом зловживання своїм службовим становищем при проведенні виконавчих дій, було відмовлено у зв'язку з відсутністю в діях Андрухова Д.Г. ознаків вищевказаного злочину та будь - якого іншого злочину передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що прокуратурою була проведена перевірка відносно дій державного виконавця Андрухова Д.Г. по здійсненню опису та арешту майна СФГ «Людмила» при виконанні наказу №14/19 від 19.09.2008р. Таким чином, прокуратурою була встановлена відсутність кримінального злочину в діях державного виконавця Андрухова Д.Г.

Крім того, суд вважає недоведеним сам факт понесення збитків позивачем у заявленому розмірі, оскільки, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження внаслідок вилучення в позивача насіння соняшника грошове зобов'язання останнього було зменшено на 150 тис. грн., тобто було проведено часткове виконання наказу №14/19 від 11.05.2008р.

Слід врахувати, що відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу. Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України "Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК. Що ж до скарг, які подаються до суду на підставі статті 82 названого Закону та статті 1212 ГПК, то, за змістом останньої з названих норм, їх розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції (п. 11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Відповідно до змісту частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" і частини першої статті 1212 ГПК України, розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа; скарги ж, подані іншими, крім зазначених, особами розгляду в господарських судах не підлягають. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Відповідно до ст. 1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Таким чином, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відділу державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки дані вимоги не підлягають вирішенню в господарських судах в порядку позовного провадження. В іншій частині позовних вимог суд обґрунтовано відмовив в зв'язку з недоведеністю позовних вимог про стягнення збитків, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "ЛЮДМИЛА", с.Вербуватівка, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року по справі №904/4404/14, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 23.01.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді І.Л. Кузнецова

І.А. Сизько