КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа№ 910/19190/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі:Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Кондибенко О.В., представник за довіреністю №б/н від 12.01.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_4, представник за довіреністю №905 від 21.10.2014р.;

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2014р. (підписано - 25.11.2014р.)

у справі №910/19190/14 (суддя: Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

про стягнення 141 855,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (надалі - відповідач) про стягнення 141855,08 грн., з яких: 128936,14грн. основного боргу, 6 446,81грн. штрафу, 6472,14грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» посилалося на ст.ст. 525, 526, 530,610, 612, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 283 Господарського кодексу України та стверджувало, що відповідач не виконав належним чином свої грошові зобов'язання за укладеним між сторонами Договором оренди №У/32/Р від 01.02.2012р., і орендних платежів за користування приміщенням за період з 01.02.2014 року по 18.08.2014 року не сплатив, у зв'язку з чим допустив заборгованість з орендної плати в сумі 128936,14грн. З посиланням на п. 9.3. ст. 9 Договору та ст. ст. 230, ч. 4 ст. 231 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача пені у розмірі 6472,14грн. та штрафу у розмірі 6446,81грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2013р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №910/19190/14.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 позов не визнала, посилаючись на його необгрунтованість та недоведеність. Заперечуючи доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг», Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 у відзиві на позовну заяву зазначала, що позивачем не підтверджено право на отримання будь-яких коштів за укладеним між ними Договором оренди № У/32/Р від 01.02.2012р., оскільки позивачем не підтверджено право на укладення спірного договору та його дійсність на час виникнення спірних правовідносин. Відповідач зазначав, що позивач не зробив жодних намагань вирішити спір шляхом переговорів між представниками сторін, чим порушив умови договору та права відповідача. Крім того, відповідач зазначав, що спірний договір припинив свою дію, оскільки на адресу позивача факсом направлений лист, в якому повідомлялося про закриття магазину та призупинення дії Договору оренди №У/32/Р від 01.02.2012 року з 01 лютого 2014 року, а представник позивача був присутнім при звільненні відповідачем орендованого приміщення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2014р. у справі №910/19190/14 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» 128 936 (сто двадцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять шість) грн. 14 коп. основного боргу, 6 446 (шість тисяч чотириста сорок шість) грн. 81 коп. штрафу, 6 472 (шість тисяч чотириста сімдесят дві) грн.14 коп. пені, 2 837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 10 коп. судового збору.

Задовольняючим позов, місцевий господарський суд виходив з того, що між ТОВ «Український інвестиційний холдінг» та ФО-П ОСОБА_5 виникли орендні правовідносини щодо строкового, оплатного користування нежитловим приміщенням, які продовжуються до 31.12.2014р., у зв'язку з відсутністю заперечень сторін про продовження договору, а об'єкт оренди не повертався орендодавцю. Встановивши цю обставину, господарський суд міста Києва визнав переконливими доводи ТОВ «Український інвестиційний холдінг» про допущену орендарем заборгованість в оплаті орендних платежів у вказаний період і стягнув заявлену останнім суму на користь орендодавця. Перевіривши виконаний позивачем розрахунки пені та штрафу, господарський суд дійшов висновку про правомірність такого розрахунку та задовольнив позов повністю. Обгрунтовуючи свою правову позицію, суд зазначив, що зобов'язання оренди не припинилося виконанням проведеним належним чином з боку відповідача, мало місце несвоєчасна оплата орендних платежів, а тому відповідно до п. 9.3. ст. 9 Договору пеня та штраф стягуються згідно з розрахунком позивача за період з 21.02.2014р. по 18.08.2014р.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду і просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2014р. у справі №910/19190/14, як незаконне та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

У доводах апеляційного оскарження скаржник вказувала, що судом першої інстанції прийнято рішення при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та помилковим застосуванням господарським судом норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, суд, оцінюючи договір оренди №У/32/Р від 01.02.2012р., безпідставно не врахував того, що укладений між ними договір фактично є договором суборенди, а тому позивач не є власником предмету оренди, а право користування об'єктом оренди у самого орендодавця (позивача по справі) виникло на підставі договору оренди №В/01/У від 30.12.2010р. З огляду на те, що укладений між сторонами договір оренди №У/32/Р від 01.02.2012р. є договором суборенди, до нього застосовуються положення ст. 774 ЦК України щодо того, що строк дії договору суборенди не може перевищувати строку основного договору. За твердженням скаржника вказану обставину суд першої інстанції проігнорував. Також скаржник стверджував про неврахування судом і тієї обставини, що, ні Договір оренди №В/01/У від 30.12.2010р., ні Лист ОСОБА_8 від 23.01.2012р. не наділяли позивача правом щодо передання в суборенду (піднайм) приміщення третім особам. Одночасно скаржник звертав увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам припинення відповідачем користування орендованим приміщенням та факсовим повідомленням про закриття магазину.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду Кропивній Л.В. (головуючий суддя), судді: Смірновій Л.Г., Чорній Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014р. було прийнято до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та призначено розгляд справи №910/19190/14 на 14.01.2015р.

14.01.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а судовий акт залишити без змін.

У судове засідання 14.01.2015р. з'явились представники сторін.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.01.2015р. підтримав доводи апеляційного оскарження, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2014р. у справі №910/19190/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 14.01.2015р. представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» (надалі - позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (надалі - відповідач, орендар) був укладений Договір оренди №У/32/Р (а.с. 9-13, т. 1), за умовами якого орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти в тимчасове оплатне користування нерухоме майно, а саме - квартиру площею 89,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Згідно пункту 4.2. Договору №У/32/Р строк оренди становив з 01.02.2012р. по 31.01.2015р.

Заперечуючи належність позивачу права на отримання плати за передачу у користування відповідача на умовах оренди речі, відповідач зазначав на те, що позивач не є власником цієї речі, адже квартиру площею 89,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 речі отримав у користування від фізичної особи за договором оренди з нею.

На думку відповідача, укладений ним з позивачем 01.02.2012р. договір оренди є договором суборенди, а тому строк дії договору суборенди не може бути більшим, ніж строк основного договору - договору оренди.

Після закінчення строку основного договору, вважав, відповідач, позивач втрачає статус орендодавця і право на отримання орендних платежів за час користування річчю суборендарем.

Колегія суддів вважає, що таким твердженням скаржника судом першої інстанції надано вірної правової оцінки, а доводи ФО-П ОСОБА_5, як неспроможні, правильно відхилені судом першої інстанції, з огляду на таке.

З умов договору оренди між сторонами у справі вбачається, що позивач отримав у користування квартиру на підставі договору оренди № В/01/У від 30.12.2010 року (пункт 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 1.3. Договору приміщення, що орендується, належить її власнику - ОСОБА_8 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 05 09.2003 року за реєстровим № 1839.

Відповідно до пункту 4.2. Договору, строк оренди з 01.02.2012 року до 31.01.2015 року.

30.12.2010 року між громадянкою США ОСОБА_8, як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг», як орендарем, укладено Договір оренди №В/01/У (а.с. 46-49, т. 1), за умовами якого орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти в тимчасове оплатне користування нерухоме майно, а саме - квартиру площею 89,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

За Актом приймання - передачі приміщення від 30.12.2010р. (а.с. 50, т. 1) громадянка США ОСОБА_8 передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» прийняло у тимчасове оплатне користування нерухоме майно а саме - квартиру площею 89,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 4.2. Договору оренди №В/01/У від 30.12.2010 року строк оренди з 30.12.2010 року по 31.12.2012 року.

У подальшому, 28.12.2012р. між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» була укладена Додаткова угода №1 та продовжено строк дії Договору оренди №В/01/У від 30.12.2010р. до 31.12.2013р. (а.с. 51, т. 1).

30.12.2013р. між тими ж сторонами, ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг», була укладена Додаткова угода №2 до Договору оренди №В/01/У від 30.12.2010р., за умовами якої, вказані сторони погодили продовжити строк дії Договору оренди №В/01/У від 30.12.2010р. до 31.12.2014р. (а.с. 52, т. 1).

Разом з тим, наявним у справі листом від 23.01.2012р. громадянка США ОСОБА_8 надала згоду Товариству з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» про передачу в оренду Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 приміщення площею 89,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що позивачу належить право на отримання орендних платежів за укладеним із відповідачем Договором оренди, а доводи апелянта, який користувався об'єктом оренди і не сплачував плати за таке користування, але заявляв про відсутність в орендодавця прав власності або речових прав на передану йому річ, підлягають відхиленню за неспроможністю.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що об'єкт оренди був переданий у користування відповідачу, прийнятий ним без зауважень; сторонами по справі досягнута згода про розмір плати за таке користування і погоджені інші істотні умови Договору, а тому сторони зв'язані зобов'язанням, яке, в силу ст.ст. 509, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України, є для них обов'язковим і від якого жодна із сторін довільно відмовитися не може.

Крім того, доводи апелянта щодо того, що строк дії Договору оренди №У/32/Р від 01.02.2012р. закінчився 31.12.2012р. є неспроможними, оскільки з матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_8 (власником квартири) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» були укладені додаткові угоди, за умовами яких строк оренди квартири площею 89,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 продовжено до 31.12.2014р.

Згідно з пунктом 5.1 Договору, орендар оплачує орендодавцю щомісячну орендну плату в гривнях в розмірі, еквівалентному 1 704 доларів США 85 центів, що на момент укладення договору складає 13 604,70 грн., в тому числі ПДВ 2 267,45 грн.

Пунктом 5.3. Договору сторони погодили, що орендна плата сплачується в безготівковій формі орендодавцю щомісячно до 10 числа поточного місяця на поточний рахунок орендодавця, за офіційним курсом НБУ на день оплати, але не меншому ніж на дату укладення договору.

Орендар, окрім щомісячної орендної плати, щомісячно компенсує орендодавцеві фактичні видатки останнього на комунальні послуги, послуги зв'язку, опалення, воду (гарячу та холодну) та інші спожиті орендарем послуги відповідно рахунків, які виставляться орендодавцеві організаціями, що надають такі послуги. Орендодавець надає рахунки по компенсації своїх витрат на вказані вище послуги орендарю, який зобов'язаний оплатити їх протягом 3-х банківських днів з дня надання таких рахунків. Видатки орендодавця та послуги електрозабезпечення відшкодовуються шляхом попередньої оплати згідно заявленої потужності за наступний місяць на підставі рахунку, що виставляється орендодавцем. Рахунок, наданий орендодавцем має бути оплачений орендарем до 15 числа місяця, в якому його було виставлено (пункт 5.4. Договору).

На доведення передачі у строкове платне користування неруховомого майна, а саме - квартири площею 89,80 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, позивач надав підписаний з обох сторін та скріплений печаткою ТОВ «Український інвестиційний холдінг» Акт приймання - передачі в оренду приміщення від 01.02.2012р. (а.с. 14, т. 1).

Відсутність акту передачі орендованої речі з оренди та письмових заперечень сторін про продовження дії Договору оренди свідчать про продовження дії договору оренди на новий строк, а отже відповідач зобов'язаний сплачувати передбачені Договором платежі орендодавцю в силу приписів ст. 795 ЦК України.

Згідно статті 795 Цивільного кодексу України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

У відповідності до пунктів 8.1., 8.2. Договору орендарем не вчинені дії, направлені на передачу речі орендодавцю за актом приймання-передачі, а отже об'єкт оренди з володіння та користування орендаря на час прийняття місцевим господарським судом рішення не вибував. Орендар продовжує володіти та користуватися орендованим майном і орендоване майно не повертає.

До того ж закон не надає орендарю права відмовитися від договору оренди до закінчення його строку в силу строковості такого договору (ч. 1 ст. 291 ГК України ).

За таких обставин справи висновок суду першої інстанції з приводу того, що орендар, в порушення взятих на себе за Договором зобов'язань у період з 01.02.2014 року по 18.08.2014 року допустив заборгованість з орендних платежів у розмірі 128936,14грн. є документально доведеним та постановленим при вірному застосуванню судом першої інстанції норм матеріального права, а відтак, правомірно задоволені вимоги позивача у заявленому орендодавцем розмірі.

Оскільки, судом встановлено неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання за Договором №У/32/Р від 01.02.2012р., здійснюється нарахування пені та штрафу.

Порушення відповідачем строків оплати орендних платежів, передбачених пунктами 5.1.,5.3., 5.4. Договору, строком 10 календарних днів і більше, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки у формі пені та штрафу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили, що при невиконанні чи неналежному виконанні зобов'язань, передбачених пунктами 5.1.,5.3., 5.4. Договору, строком 10 календарних днів і більше, орендар сплачує штраф у розмірі 5 % від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов'язання , а також неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 6472,14грн. та 6 446,81грн. штрафу, згідно розрахунку позивача, який перевірений судом апеляційної інстанції.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендних платежів та у зв'язку з їх несплатою та у зв'язку з цим застосування положень договору щодо стягнення пені та штрафу, якими забезпечено належне виконання орендарем цих обов'язків.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що договір припинив свою дію з 01.02.2014р., оскільки він надіслав факсом позивачу лист, в якому повідомлялося про закриття магазину, є неспроможними, з огляду на те, що всупереч ст.ст. 33, 34 ГПК України, матеріали справи не містять доказів, ні надіслання відповідачем такого листа, ні отримання позивачем такого листа, тоді як, заперечення особи проти продовження договірних відносин мають бути доведені до її контрагента і відомі тому.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2014р. у справі №910/19190/14 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта (відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2014р. у справі №910/19190/14 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2014р. у справі №910/19190/14 - без змін.

2.Матеріали справи №910/19190/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна