ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 січня 2015 р. Справа № 903/1328/14

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою Суддя: Кравчук В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність №1, від 12.01.2015р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Суть спору: позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 просить суд зобов'язати відповідача - фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою 0,8209 га за адресою АДРЕСА_1 шляхом надання права ФОП ОСОБА_1 у знесенні наступних будівель та приміщень: адміністративне приміщення (А-1) загальною площею 143,1 кв.м.; адміністративне приміщення (Б-1), загальноюплощею 147,3 кв.м.; цегляний склад (В-1), загальною площею 114,8 кв.м.; приміщення (Г-1), загальною площею 71,4 кв.м; гараж (Д-1), загальною площею 71,4 кв.м; адміністративно - побутовий корпус (Е-2), загальною площею 528.9 кв.м; збірно - розбірний металопавільйон (І-1), загальною площею 206.0 кв. м; матеріальний склад (Ж-1), загальною площею 183,2 кв.м; актовий зал (К-1), загальною площею 163,0 кв.м., лісопильний цех "3-1", загальна площа 311,9м.кв.

Вимоги позивача обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань відповідно до укладеного з відповідачем договору про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою від 26.05.2011 року .

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника для захисту своїх інтересів не направив, водночас, листом від 12.05.2015р. №б/н (вх.№01-54/189/15 від 12.01.2015р.), надав суду пояснення, а саме, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в АДРЕСА_1 визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (а.с. 17-19).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

встановив:

26 травня 2011 року між позивачем - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 був укладений договірд про порядок користування чужою земельною ділянкою (далі - Договір, а. с. 9-10).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобов'язання виникли з Договору від 26.05.2011 року.

Згідно з п.1.1 вищезазначеного договору, Позивач, як власник земельної ділянки площею 0,8209 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для обслуговування території «Річпорту» було дозволено Відповідачу, як власнику будівель тимчасово, на протязі не більше як 3 (трьох) років від дня укладення зазначеного договору безоплатно користуватися зазначеною земельною ділянкою, на території якої розміщенні наступні його будівлі (приміщення):

- адміністративне приміщення (А-1) загальною площею 143, 1 кв.м;

- адміністративне приміщення (Б-1), загальною площею 147,3 кв.м;

- цегляний склад (В-1), загальною площею 114, 8 кв.м;

- приміщення (Г-1), загальною площею 33,6 кв.м;

- гараж (Д-1), загальною площею 71, 4 кв.м;

- адміністративно-побутовий корпус (Е-2), загальною площею 528,9 кв.м;

- збірно-розбірний металопавільйон (І-1), загальною площею 206,0 кв.м;

- матеріальний склад (Ж-1), загальною площею 183, 2 кв.м;

- актовий зал (К-1), загальною площею 163,0 кв.м.

- лісопильний цех "3-1", загальна площа 311,9м.кв.

Відповідно до п.2.3.3. Договору Відповідач погодився в добровільному порядку звільнити земельну ділянку, належну Позивачу на першу вимогу останнього, але лише після спливу трьохрічного строку із звільненням (знесенням) за власний рахунок будівель (приміщень), перелік яких зазначений вище.

Згідно п.2.4.1. Договору, по закінченню строку його дії у позивача (Землевласника) виникає право вимоги до власника будівель (Відповідача) на предмет звільнення (знесення) його будівель (приміщень) із земельної ділянки або передання цьому земельної ділянки у строкове платне користування на умовах оренди, продаж земельної ділянки Власнику будівель, на умовах, що будуть встановлені Землевласником самостійно в разі прийняття ним відповідного рішення. При цьому рішення про необхідність звільнення Власником будівель земельної ділянки від своїх будівель (приміщень) чи передання йому в оренду або продаж земельної ділянки відповідно до умов цього договору приймається Землевласником самостійно та не потребує погодження із Власником будівель.

Відповідно до п.4.2. Договору, у випадку направлення Землевласником вимоги Власнику будівель про звільнення (знесення) будівель, про оформлення права оренди чи викуп земельної ділянки, останній має виконати вимогу Землевласника на протязі 30 (тридцяти) календарних днів, від дня їх отримання Власником будівель.

Як зазначив в позовній заяві позивач та підтвердив у судовому засіданні представник позивача, трьохрічний строк безоплатного користування земельною ділянкою закінчився 26.05.2014 року, проте Відповідач і надалі фактично користується чужою земельною ділянкою для власних потреб (в цілях своєї підприємницької діяльності). Зокрема, безперешкодно користується як земельною ділянкою, так і своїми будівлями (приміщеннями), на якій вони розміщені, здаючи їх в оплатне користування (оренду) третім особам.

Відповідно до умов укладеного з Відповідачем договору від 26.05.2011 року, останньому було вручено письмову вимогу №1 від 29.09.2014 року про необхідність усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою Позивачем шляхом знесення будівель Відповідача останнім та за його рахунок.

Дана умова є істотною умовою договору та обов'язком Відповідача, який він погодився виконати, укладаючи зазначений вище Договір від 26.05.2011 року (а.с.9-10).

Водночас, судом встановлено, що Відповідачем до цього часу так і не виконано свого обов'язку, передбаченого Договором.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2).

Згідно з ч.ч.2, 4 ст. 373 Цивільного кодексу України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Крім того, у відповідності до ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Поруч з цим, слід зазначити, що Відповідач уклавши із Позивачем договір від 26.05.2011 року взяв на себе конкретні зобов'язання. Саме письмовий договір (правочин) є основною підставою виникнення у Відповідача цивільних прав та обов'язків в розумінні ст.11 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимогами законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, зазначені вище обставини свідчать про те, що Відповідач порушив умови договору із Позивачем, не виконавши вимоги останнього протягом вказаного в договорі строку.

Таким чином, судом встановлено, що на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні позивача, перебувають будівлі, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що Відповідач створює перешкоди Позивачу в користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до приписів ЦК України:

- власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317);

- власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386);

- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391).

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 152 ЗК України визначені способи захисту прав на земельні ділянки та унормовано, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 27 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, які відповідно до законодавство повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.; господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів повернення земельної ділянки в порядку, визначеному чинним законодавством і умовами договору, та не підтверджено виконання зобов'язання щодо повернення земельної ділянки вимоги позивача про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки є підставними та підлягають до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33,34,44,49,82-85, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Усунути перешкоди користування земельною ділянкою площею 0,8209 га за адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання права фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1) знести наступні будівлі та приміщення:

- адміністративне приміщення (А-1) загальною площею 143, 1 кв.м;

- адміністративне приміщення (Б-1), загальною площею 147,3 кв.м;

- цегляний склад (В-1), загальною площею 114, 8 кв.м;

- приміщення (Г-1), загальною площею 33,6 кв.м;

- гараж (Д-1), загальною площею 71, 4 кв.м;

- адміністративно-побутовий корпус (Е-2), загальною площею 528,9 кв.м;

- збірно-розбірний металопавільйон (І-1), загальною площею 206,0 кв.м;

- матеріальний склад (Ж-1), загальною площею 183, 2 кв.м;

- актовий зал (К-1), загальною площею 163,0 кв.м;

- лісопильний цех (З-1), загальною площею 311,9 кв.м.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_2), на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1) 1218,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

14.01.2015

Суддя В. О. Кравчук