РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. Справа № 918/910/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Юрчук М.І. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

за участю представників сторін:

прокуратури - Лис Н.В., старший прокурор відділу представництва держави і громадян в судах прокуратури Рівненської області

позивача 1 - не з'явився

позивача 2 - не з'явився

позивача 3 - не з'явився

відповідача - Найдич М.А., довіренсть в справі

третьої особи 1 - Дрозд В.В., довіреність в справі

третьої особи 2 - Бистрицький В.С., довіреність в справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полюс ЛТД"

на рішення господарського суду Рівненської області від 04.11.14 р.

у справі № 918/910/14 (суддя Гудзенко Я.О. )

за позовом Прокурора Здолбунівського району Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, Здолбунівської районної ради Рівненської області та Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полюс ЛТД"

треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Управління Державного агентства земельних ресурсів у Здолбунівському районі Рівненської області, Державна інспекція сільського господарства в Рівненській області

про стягнення 730 256, 00 грн. втрат лісогосподарського виробництва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 04.11.2014 року по справі №918/910/14 позов Прокурора Здолбунівського району Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, Здолбунівської районної ради Рівненської області та Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Полюс ЛТД", треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Управління Державного агентства земельних ресурсів у Здолбунівському районі Рівненської області, Державна інспекція сільського господарства в Рівненській області про стягнення 730 256, 00 грн. втрат лісогосподарського виробництва задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Полюс ЛТД" нараховані втрати лісогосподарсього виробництва на загальну суму 730 256 (сімсот тридцять тисяч двісті п'ятдесят шість) грн., які зобов'язано перерахувати на р/р 0181, МФО 833017, одержувач УДКСУ України у Здолбунівському районі, с. Здовбиця, код 21110000, банк одержувача ГУДКСУ у Рівненській області, в тому числі на користь: Рівненської обласної ради (33013, м. Рівне, Майдан Просвіти, 1, код 21085816) - 182 564 (сто вісімдесят дві тисячі п'ятсот шістдесят чотири) грн., на користь Здолбунівської районної ради (35700, м. Здолбунів, вул. Грушевського, 14, код 21086247) 109 538 (сто дев'ять тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн. 40 коп., на користь Здовбицької сільської ради (35709, с. Здовбиця, вул. Шосова, 103, код 04385830) 438 153 (чотириста тридцять вісім тисяч сто п'ятдесят три) грн. 60 коп. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Полюс ЛТД" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 14 605 (чотирнадцять тисяч шістсот п'ять) 12 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полюс ЛТД" звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позов прокурора Здолбунівського району в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, Здолбунівської районної ради Здолбунівського району та Здовбицької районної ради Здолбунівського району до ТОВ "Полюс" ЛТД за участю третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Управління Держземагенства у Здолбунівському районі Рівненської обл. та Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області про стягнення 730 256 грн., задовольнити частково, а саме стягнути з ТОВ "Полюс ЛТД" 174 278 грн. 00 коп. з подальшим розмежуванням даної суми між Рівненською обласною радою, Здолбунівською районною радою Здолбунівського району, Здовбицькою сільською радою Здолбунівського району.

Зокрема скаржник зазначає, що на час вирішення спору в суді у розробленому ПП ПВЦ "Ленбуд - Вест" висновку станом на 2008 року визначна сума втрат в розмірі 730 256, 00 грн. є неправильною, виходячи з того, що розмір витрат відповідача на рекультивацію землі становитиме 555 978,00 грн. Судом першої інстанції не взято до уваги лист від Держземагентсва України від 28.08.2014 року, № 28-28-0.17-10421/2-14 "Про надання роз'яснення", в якому було передбачено: "У разі поліпшення існуючих угідь, які надані для видобування корисних копалин, відшкодування втрат лісогосподарського виробництва провадиться юридичними особами у двомісячний термін після затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням різниці між: розмірами втрат та витрат на проведення комплексу робіт з рекультивації порушених земель". Крім того, судом не враховано документів, які підтверджували поетапне освоєння земельної ділянки, це - Робочий проект поетапного освоєння Здовбицького родовища будівельних пісків, План розвитку гірничих робіт на Здовбицькому родовищі будівельних пісків від 22.04.2014 року.

Прокуратура Здолбунівського району Рівненської області у письмовому відзиві від 09.12.2014р. №63-2875-14 на апеляційну скаргу заперечила проти її доводів, вважаючи оскаржене рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає дійсним обставинам справи, з підстав викладених у відзиві.

Позивач - Рівненська обласна рада у письмовому відзиві від 28.11.2014р. №09-1164/01 на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів, вважаючи оскаржене рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає дійсним обставинам справи, з підстав викладених у відзиві.

Позивач - Здолбунівська районна рада Рівненської області у письмовому відзиві від 03.12.2014р. №01-1-09-484 на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів, вважаючи оскаржене рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає дійсним обставинам справи, з підстав викладених у відзиві.

Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Державна інспекція сільського господарства в Рівненській області у письмовому відзиві від 09.12.2014р. на апеляційну скаргу заперечила проти її доводів, вважаючи оскаржене рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає дійсним обставинам справи, з підстав викладених у відзиві.

Позивач - Здовбицька сільська рада Здолбунівського району Рівненської області та третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Управління Державного агентства земельних ресурсів у Здолбунівському районі Рівненської області, не скористався правом подачі письмових відзивів на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні 15.01.2015р. підтримав доводи апеляційної скарги. Вважає, що рішення суду першої інстанції від 04.11.2014р. є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задоволити.

Прокурор в судовому засіданні 15.01.2015р. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції від 04.11.2014р. є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області в судовому засіданні 15.01.2015р. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції від 04.11.2014р. є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Управління Державного агентства земельних ресурсів у Здолбунівському районі Рівненської області в судовому засіданні 15.01.2015р. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції від 04.11.2014р. є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача - Рівненської обласної ради, в судове засідання 15.01.2015р. не з'явився, однак у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, та розглядати справу без участі представника Рівненської обласної ради.

Представники позивачів - Здолбунівської районної ради Рівненської області та Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області в судове засідання 15.01.2015р. не з'явились, про час, день та місце слухання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників позивачів, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивачів та за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача, прокурора, представників третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Управління Державного агентства земельних ресурсів у Здолбунівському районі Рівненської області, Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 04.11.2014 року у справі №918/910/14 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою Здолбунівського району проведено перевірку щодо додержання відповідачем вимог статей 207, 208, 209 Земельного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 17.11.1997 "Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню", якою встановлено наступне.

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 15.12.2001 р. №169 земельна ділянка знаходилась в постійному користуванні ЗАТ "Лісовик".

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 05.11.2008 № 1637 ЗАТ "Лісовик" дало згоду на вилучення земельної ділянки з власного користування на користь відповідача для розробки кар'єру по добуванню піску (а.с.16,т.1).

ДП СЛАП "Здолбунівський держспецлісгосп" є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ "Лісовик".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.09.2012 р. № 694-р. "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4,5 га, яка перебуває у постійному користуванні ЗАТ "Лісовик", для розробки Здовбицького родовища піску території Здовбицької сільської ради (а.с. 15,т.1).

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 07.05.2013 р. № 293 ДП СЛАП "Здолбунівський держспецлісгосп" не заперечило проти вилучення земельної ділянки загальною площею 4,5 га в оренду на користь ТзОВ "Полюс ЛТД" для розроблення кар'єру по добуванню піску на території Здовбицької сільської ради (а.с.30,т.1).

Пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України "Про вилучення та передачу в оренду земельної ділянки із зміною її цільового призначення" від 29.01.2014 р. №58-р вилучено з постійного користування ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Здолбунівський держспецлісгосп" земельну ділянку площею 4,5 га (землі державної власності лісогосподарського призначення) та передано її в оренду зі зміною цільового призначення Відповідачу на строк дії спеціалізованого дозволу на користування надрами від 28.12.2007 р. № 4652 для розробки Здовбицького родовища піску.

Пунктом 2 вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України визначено, що відповідач повинен відшкодувати відповідно до законодавства втрати лісогосподарського виробництва внаслідок вилучення земельної ділянки (а.с.35,т.1)..

Розмір суми втрат лісогосподарського виробництва розраховано у відповідності до розрахункової відомості від 24.06.2008 р. №01/24/06-08, яка є додатком 1 до висновку від 24.06.2008 року №01/24/06-08 до розрахунку втрат, розробленої приватним підприємством проектно-вишукувальний центр "Ленбуд - Вест" (далі - ПП ПВЦ "Ленбуд - Вест"), відповідно до якої розмір втрат становить 730 256 грн. (а.с.20-21,т.1).

Листом від 10.02.2014 року № 08/347 Державна інспекція сільського господарства в Рівненській області звернулася до відповідача, в якому зазначила про необхідність відшкодувати втрати лісогосподарського виробництва, вказавши також про те, що розмір втрат складає 730 256, 00 грн. і зобов'язала відповідача вжити заходів щодо відшкодування втрат та про результати розгляду листа просила повідомити Державну інспекцію сільського господарства в Рівненській області до 2 квітня 2014 року (а.с.36,т.1).

17 березня 2014 року між Здолбунівською районною державною адміністрацією Рівненської області та відповідачем у справі укладено договір оренди земельної ділянки та передано за актом приймання-передачі, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.37-39,т.1).

За актом приймання передачі від 17.03.2014р. земельна ділянка передана відповідачу (а.с.70,т.1).

Однак, відповідач нараховані втрати лісогосподарського виробництва не відшкодував.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду встановлений ст. 124 ЗК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ЗК України), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій).

З матеріалів справи вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Полюс ЛТД" надано земельну ділянку площею 4,5 га, яка є землею державної власності лісогосподарського призначення, на строк дії спеціалізованого дозволу на користування надрами від 28.12.2007 р. № 4652 для розробки Здовбицького родовища піску.

Отже, передача в оренду відповідачу земельної ділянки площею 4,5 га, має здійснюватись в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

За приписами частин 1-4 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону;

надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону.

Висновком Постійно діючої комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою Здолбунівської районної державної адміністрації від 15.11.2012 року №248 відповідачу погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном до 21.08.2027 року для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств, що пов'язані з користуванням надрами за рахунок земель лісогосподарського призначення, які знаходяться в постійному користуванні ЗАТ "Лісовик" на території Здовбицької сільської ради за межами населеного пункту (а.с.22,т.1).

Державним агентством земельних ресурсів здійснено державну експертизу землевпорядної документації, а саме проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном до 21.08.2027 року для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств, що пов'язані з користуванням надрами за рахунок земель лісогосподарського призначення, які знаходяться в постійному користуванні ЗАТ "Лісовик" на території Здовбицької сільської ради за межами населеного пункту, за результатами якої складено висновок від 18.12.2012р. №871-12 (а.с.265-266,т.2).

Відповідно до ч. 7 ст. 123 ЗК України, якщо земельна ділянка надається у користування Кабінетом Міністрів України, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається відповідно до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, які розглядають його і в місячний строк подають зазначений проект із своїми пропозиціями до Кабінету Міністрів України.

Пунктом 9 ст. 123 ЗК України визначено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про вилучення та передачу в оренду земельної ділянки із зміною її цільового призначення" від 29.01.2014 р. №58-р (далі - розпорядження) вилучено з постійного користування ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Здолбунівський держспецлісгосп" земельну ділянку площею 4,5 га (землі державної власності лісогосподарського призначення) та передано її в оренду зі зміною цільового призначення Відповідачу на строк дії спеціалізованого дозволу на користування надрами від 28.12.2007 р. №4652 для розробки Здовбицького родовища піску. Пунктом 2 вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України визначено, що відповідач повинен відшкодувати відповідно до законодавства втрати лісогосподарського виробництва внаслідок вилучення земельної ділянки (а.с.35,т.1).

Отже, з наведеного вище вбачається, що відповідачу згідно вимог чинного законодавства передано земельну ділянку площею 4,5 га (землі державної власності лісогосподарського призначення) в оренду на строк дії спеціалізованого дозволу на користування надрами від 28.12.2007 р. № 4652 для розробки Здовбицького родовища піску.

Земельний кодекс України визначає юридичні факти, з настанням яких, мають бути відшкодовані втрати лісогосподарського виробництва, а також закріплює умови та регулює порядок відшкодування таких втрат, а також порядок використання одержаних коштів.

Відповідно до положень статті 207 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом. Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв'язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон. Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Під втратами сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва слід розуміти зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь, лісових земель та ділянок під чагарниками в зв'язку з необхідністю їх використання для несільськогосподарських потреб, а також неможливість використання земельної ділянки в повному обсязі у зв'язку із встановленням обмежень у землекористуванні та погіршенням якості земель.

Закріплені в Земельному кодексі норми щодо відшкодування втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва спрямовані на забезпечення раціонального використання і охорони особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та земель лісового фонду з метою збереження їх кількісного і якісного стану. Відшкодування втрат передбачає компенсацію суспільству негативних наслідків соціально-економічного, екологічного характеру, що наступають внаслідок переведення особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та лісового фонду в інші категорії земель, а також у разі обмеження землекористування чи погіршення якості земель як національного надбання, що перебуває під особливою охороною держави.

Відшкодування втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва здійснюється незалежно від того, в якій власності перебувають зазначені угіддя. Важливим є те, що рілля, багаторічні насадження, перелоги, сінокоси, пасовища, лісові землі та землі під чагарниками втрачають свою функцію головного засобу виробництва в сільському й лісовому господарстві та вибувають з господарського обороту, або ж погіршується їхня якість чи встановлюється обмежений режим їхнього використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню" від 17.11.1997 року № 1279 (далі - Порядок) відшкодування втрат, зокрема, лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісових угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського і лісового господарства, провадиться юридичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання.

З наведених приписів законодавства вбачається, що підставою для відшкодування втрат лісогосподарського виробництва є зміна категорії земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення на землі іншої категорії.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" визначено, що цільовим призначенням земельної ділянки є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Цільове використання (використання за цільовим призначенням) земельної ділянки вважається одним із принципів земельно-правового регулювання згідно зі ст.ст. 19, 96 ЗК України.

За змістом ч. 2 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування у таких випадках: при прийнятті рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, при прийнятті рішення про вилучення (викуп) земель та при прийнятті рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Із встановлених обставин справи вбачається, що відповідачу передано земельну ділянку площею 4,5 га (землі державної власності лісогосподарського призначення) в оренду зі зміною цільового призначення на строк дії спеціалізованого дозволу на користування надрами від 28.12.2007 р. № 4652 для розробки Здовбицького родовища піску. Тобто, відбулося фактичне вилучення землі лісогосподарського призначення для потреб, не пов'язаних із лісогосподарським виробництвом (для користування надрами).

Матеріали справи містять висновок ПП ПВЦ "Ленбуд - Вест" від 24.06.2008 року № 01/24/06-08 по розрахунку втрат з розрахунковою відомістю підписаною відповідачем на суму втрат у розмірі 730 256 грн. станом на дату розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. Крім того, п. 5 висновку № 28 про погодження проекту відведення земельної ділянки визначено суму втрат у вказаному вище розмірі станом на 28.06.2008 року (а.с.20-21,т.1).

Відповідачем не спростовано правомірності нарахування втрат лісогосподарського виробництва у даному розмірі.

Такий розмір втрат також зазначений і у розрахунку доданому до проекту землеустрою, затвердженого висновком Постійно діючої комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою Здолбунівської районної державної адміністрації від 15.11.2012 року № 248.

Поряд з цим, судова колегія зазначає, що згідно ч. 3 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

Тобто, зі змісту наведеної норми вбачається, що розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва входить до складу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а тому для зміни розміру втрат лісогосподарського виробництва необхідно внести зміни до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про що також зазначається в листі головного управління Держземагентства у Рівненській області від 24.07.2014р. №01/13-760 (а.с.207,т.1).

Таким чином, у відповідача в силу вимог статті 207 Земельного кодексу України, Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 №1279 та розпорядження Кабінету Міністрів України "Про вилучення та передачу в оренду земельної ділянки із зміною її цільового призначення" від 29.01.2014 р. №58-р виник обов'язок відшкодувати втрати лісогосподарського виробництва.

При цьому слід зазначити, що обов'язок відповідача щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва виник в силу прямої вказівки статті 207 Земельного кодексу України, а не з прийняттям відповідного рішення органу виконавчої влади.

Твердження скаржника про те, що вказані втрати мають сплачуватися в залежності від поетапного освоєння земельної ділянки, судова колегія до уваги не приймає, оскільки Земельним кодексом України при визначенні умов відшкодування втрат така умова не встановлена.

Крім того, розпорядження Кабінету Міністрів України "Про вилучення та передачу в оренду земельної ділянки із зміною її цільового призначення" від 29.01.2014 р. №58-р не містить посилань на поетапне освоєння відповідачем наданої йому земельної ділянки.

Щодо тверджень скаржника про необхідність зменшити розмір втрат на суму витрат на рекультивацію, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЗК України рекультивація порушених земель - це комплекс організаційних, технічних і біотехнологічних заходів, спрямованих на відновлення ґрунтового покриву, поліпшення стану та продуктивності порушених земель.

Згідно ч. 6 ст. 52 Закону України "Про охорону земель" роботи із зняття, складування, збереження та нанесення ґрунтової маси на порушені земельні ділянки здійснюються за рахунок фізичних та юридичних осіб, з ініціативи або вини яких порушено ґрунтовий покрив, а роботи з нанесення знятої ґрунтової маси на малопродуктивні землі здійснюються за бажанням власників або землекористувачів, у тому числі орендарів, цих земельних ділянок за їх рахунок.

29 вересня 2014 року третьою особою у справі без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державною інспекцією сільського господарства в Рівненській області подано суду письмові пояснення з яких вбачається, що зменшення суми втрат шляхом врахування витрат на проведення суб'єктами господарювання майбутньої рекультивації земель, які повинні проводитись безпосередньо за рахунок фізичних чи юридичних осіб, з ініціативи або вини яких порушено грунтовий покрив, є необгрунтованим.

Відповідач в обгрунтувння своїх заперечень також посилається на приписи ст. 150 Земельного кодексу України і зазначає, що дані ґрунти не відносяться до особливо цінних земель.

Робочим проектом розробки Здовбицького родовища пісків в Здолбунівському районі Рівненської області (а.с. 147-149), а саме розділом 9 "Рекультивація земель порушених розробкою Здовбицького родовища будівельних пісків" визначено порядок та умови здійснення повної рекультивації порушених земель, які наразі перебувають в користуванні ТОВ "Полюс ЛТД".

Однак, вказаний робочий проект судом не береться до уваги у підтвердження заперечень відповідача часткового розміру втрат, оскільки вказаний вище робочий проект складено станом на 2008 рік, до затвердження проекту землеустрою, робочий проект не є частиною останнього в якому визначено розмір витрат, що підлягає відшкодуванню відповідачем в сумі 730 256 грн. і крім того в проекті землеустрою визначено, що біологічна рекультивація передбачена після повної розробки родовища.

Крім того, як обгрунтовувалось вище, розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва входить до складу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а тому для зміни розміру втрат лісогосподарського виробництва необхідно внести зміни до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про що також зазначається в листі головного управління Держземагентства у Рівненській області від 24.07.2014р. №01/13-760 (а.с.207,т.1).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія не приймає до уваги доводи скаржника щодо необхідності зменшити розмір втрат на суму витрат на проведення рекультивації.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд вважає, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, що регулює дані правовідносини.

З огляду на викладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 04.11.2014 року по справі №918/910/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полюс ЛТД" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу №918/910/14 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.