ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. Справа № 923/1514/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Ліпчанської Н.В.

Суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І..

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Парасочкіна К.В. за дорученням №01-24/1292 від 12.05.14р.

- Ліхтей М.В. за дорученням №48-24/2469 від 08.10.14р.

від відповідача - Автонагов І.В. по дов. №150108/08/12 від 08.01.15р.

- Голубєв В.В. по дов. №141216/08/6 від 16.12.14р.

Розглянувши апеляційну скаргу Херсонського державного університету

на рішення господарського суду Херсонської області від 10.11.2014р.

у справі № 923/1514/14

за позовом Херсонського державного університету

до Публічного акціонерного товариства "Херсонгаз"

про зобов'язання змінити договір шляхом укладання додаткової угоди

Встановив:

В жовтні 2014 року Херсонський державний університет (Далі - Університет) звернувся до господарського суду Херсонської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" (Далі - Товариство) про зобов'язання останнього змінити договір № 1-207Б на постачання природного газу за регульованим тарифом від 27.12.2013 року шляхом укладення з Університетом додаткової угоди з постачання природного газу.

В обґрунтування позовних вимог, Університет посилається на положення ст.ст. 1, 2, 12, 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 6, 127 Житлового кодексу Української РСР, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.07.2010 р. № 813 та ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Товариство проти позову заперечувало, просило суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 10.11.2014р., винесеним суддею Александровою Л.І. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням господарського суду, Університет звернувся до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій вважає його необґрунтованим, незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 10.11.14, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від Товариства до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 27.12.2013р. між Товариством та Університетом був укладений договір № 1-207Б на постачання природного газу за регульованим тарифом. (а.с. 7)

Згідно п.1.1. Договору Товариство постачає природний газ Університету в обсягах i порядках, передбачених Договором для забезпечення потреб вищого навчального закладу, а Університет оплачує Товариству вартість газу i наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Постачання забезпечується через мережу комерційних вузлів, перелік яких надано у Додатку № 1 до Договору. (а.с.8)

Одним з таких вузлів є дахова котельня (Котел КОЛВІ 550, комерційний вузол № 4) згідно Переліку комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання, викладеному у Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за реалізований Університету газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Товариство нараховує вартість оплати за спожитий вказаною даховою котельнею природний газ на piвні цін для установ та організацій, що фінансуються з державного i місцевих бюджетів.

Університет не погоджується із даною позицією, вважає її такою, що не відповідає чинному законодавству та порушує права та інтереси вищого навчального закладу через наступне.

Вказаний комерційний вузол (котел КОЛВІ 550) використовується для забезпечення опалення гуртожитків №№ 3, 4 Університету.

Згідно норм ст.ст. 4, 6, 127 Житлового кодексу Української РСР гуртожитки входять до складу приміщень, що віднесені до житлового фонду, який призначений для проживання громадян, зокрема, студентів, що навчаються.

3 урахуванням вищенаведеного, гуртожитки Університету є об'єктами житлового фонду, призначені для проживання людей. Відповідно, розрахунки за спожиті мешканцями гуртожитків комунальні послуги мають здійснюватися за тарифами, встановленими для населення.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, балансоутримувач, управитель.

У даних відносинах Університет є балансоутримувачем гуртожитків. Мешканці гуртожитків є фактичними споживачами.

Як вбачається з роз'яснення Національної комісії регулювання електроенергетики України, наданого у листі від 10.11.2003 року № 05-39-14/4260 у випадку коли котельня підприємства здійснює теплопостачання гуртожитку, природний газ використовується для виробництва теплової енергії, яка задовольняє комунальні потреби мешканців гуртожитку (тепловодопостачання). У цьому випадку газопостачальна організація повинна відпускати підприємству на зазначені цілі (при умові встановлення окремого приладу обліку) природний газ за ціною, передбаченою для підприємств комунальної теплоенергетики.

Оплата послуг з опалення гуртожитків та гарячого водопостачання проводиться за рахунок коштів спеціального фонду кошторису вищого навчального закладу. Згадані кошти надходять від мешканців гуртожитків в якості оплати за проживання.

Таким чином, розрахунки за спожитий природний газ повинні проводитися за окремим тарифом, встановленим для суб'єктів господарювання, які використовують дахові котельні з метою надання послуг населенню з опалення та гарячого постачання.

Зазначеним тарифом, згідно постанови Національної комiciї регулювання електроенергетики України від 13.07.2010 р. № 813, є 1309,20грн. за 1000 м3.

Позивач вважає, що відповідач стягує оплату за постачання природного газу до вказаної дахової котельні за цінами, які затверджені для установ та організацій, що фінансуються з державного i місцевих бюджетів.

Відповідно до викладеного існуючий порядок розрахунків, встановлений Договором, є неприпустимим i підлягає негайній зміні.

На виконання положень ст. 188 Господарського кодексу України Університетом 03.10.2014 р. за вих. № 48-23/2452 на адресу відповідача було надіслано пропозицію щодо зміни Договору шляхом укладення додаткової угоди з наданням її відповідно проекту.

Як зазначає позивач у позові, даною додатковою угодою пропонувалося визначити ціну за постачання природного газу до дахової котельні (комерційний вузол № 4 згідно Переліку комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання, викладеному у Додатку № 1 до Договору) на piвні цін, встановлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, для суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих. А також привести у відповідність вказаній ціні речення № 3 пункту 4.5. Договору шляхом перерахунку загальної суми вартості договору.

10.10.2014 р. відповідачем було надано відповідь на вказаний лист, яким у задоволенні пропозиції щодо укладання додаткової угоди було відмовлено.

Згідно ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином між сторонами виник спір щодо внесення змін до договору на постачання природного газу, у зв'язку з цим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Підстави зміни або розірвання договору, встановлені статтею 651 Цивільного кодексу України та статтею 188 Господарського кодексу України. Так, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до вимог статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивачем не доведено наявності одночасно чотирьох зазначених умов.

Крім того, як встановлено місцевим господарським судом на момент укладання сторонами 27.12.2013 р. Договору № 1-206Б ціна на природний газ за даним договором визначалась постановами НКРЕ України № 658 від 31.05.2013 р., № 332 від 28.03.2013 р., тобто були чинними.

Отже, на момент укладення договору позивач був обізнаний про наявність диференціації цін на природний газ, а саме:

- ціни, встановлені для установ та організацій, фінансуються з державного і місцевих бюджетів;

- ціни для суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих.

Однак позивач уклав з відповідачем договір про постачання природного газу за регульованим тарифом за цінами, затвердженими НКРЕ на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів.

Крім того, згідно ст. 1 Закону України "Про нафту і газ" газ є товарною продукцією. Для забезпечення усіх споживачів Херсонської області природним газом, крім тих, що виробляють теплову енергію, ПАТ "Херсонгаз" купує природний газ у НАК "Нафтогаз України" згідно з Укладеними договорами.

У відповідності до приписів п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про основи функціонування ринку природного газу" споживачем є юридична особа або фізична особа-підприємець, який отримує природний газ у відповідності до договору про поставку природного газу та використовує його як паливо або сировина.

Враховуючи те, що позивач по справі є юридичною особою, між ним та відповідачем укладено договір на поставку природного газу по регульваному тарифу.

Статтею 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Постановою КМУ № 705 від 25.07.2012 р. "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" прямо визначено, що гарантованим постачальником природного газу для підприємств, які здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна компанія "Нафтагаз Україна", яка у встановленому порядку отримала ліцензію на поставку природного газу.

Отже, відповідач не є гарантованим постачальником для суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котельних, встановлених на дахах та виробляючих теплову енергію. Даною категорією споживачів укладені договори на поставку газу безпосередньо з НАК "Нафтогаз України".

Укладення таких договорів з ПАТ "НАК"Нафтогаз України" можливо лише при умові наявності підтверджуючих документів, які посвідчують реєстрацію гуртожитків у відповідності до вимог діючого законодавства. Ведення окремого приладного та бухгалтерського обліку тепла та гарячої води, які використовуються населенням, що мешкає в гуртожитку, що підтверджується листом НКРЕ від 07.10.2011 року № 7621/24/17-11.

Для забезпечення усіх категорій споживачів Херсонської області природним газом, крім тих, що виробляє теплову енергію, ПАТ "Херсонгаз" закуповує його обсяги у НАК "Нафтогаз України" із зазначенням ціни, встановленої постановами НКРЕ для кожної із категорій.

Позивач при розгляді даної справи, ніяких відповідних доказів як до суду першої так і до суду апеляційної інстанції не надав, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи місцевим господарським судом були встановлені всі фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правомірна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для скасування рішення не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 99;101;103-105

ГПК України суд, -

Постановив:

Апеляційну скаргу Херсонського державного університету - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 10.11.2014р. по справі № 923/1514/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 19.01.2015р.

Головуючий суддя Ліпчанська Н.В.

Суддя Лисенко В.А.

Суддя Ярош А.І.