ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. Справа № 911/4782/14

За позовом Фізичної особи - підприємця Бережного Євгена Володимировича

до Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах»

про стягнення 92 431,55грн.

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача Гуменчук О.В. (дов. № 153 від 05.03.2014р.);

від відповідача не з'явилися.

Обставини справи:

Фізична особа - підприємець Бережной Євген Володимирович (далі - позивач) звернувся з позовом до Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» (далі - відповідач) про стягнення 95 420грн. заборгованості, з яких: 86 147,79грн. боргу за поставлений, на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р., товар, 8 203,04грн. пені та 1 069,71грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати отриманого на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р. товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.11.2014р. порушено провадження у справі № 911/4782/14, розгляд справи призначено на 21.11.2014р.

Ухвалами господарського суду Київської області від 21.11.2014р., 05.12.2014р., 19.12.2014р. розгляд справи відкладено на 05.12.2014р., 19.12.2014р. та 12.01.2015р.

30.12.2014р. до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 1-321/14 від 30.12.2014р. (вх. № 29372/14 від 30.12.2014р.), згідно якого останній просив суд відкласти розгляд справи на більш пізній термін у зв'язку з неможливістю з'явитись в судове засідання представника відповідача, яке прийнято судом.

12.01.2015р. до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 171/15 від 12.01.2015р.), згідно якої останній, до початку розгляду справи по суті, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, змінив предмет позову та просив суд стягнути з відповідача 86 147,79грн. боргу за поставлений, на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р., товар, 5 516,66грн. інфляційних втрат та 767,10грн. 3 % річних. Вказана заява прийнята судом.

У судовому засіданні 12.01.2015р. представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та заперечив проти відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та заслухавши пояснення представника позивача, вирішив відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта. Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання. Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що нез'явлення в судове засіданні 12.01.2015р. належним чином повідомленого представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору; у разі неможливості участі у засіданні місцевого господарського суду певного представника, відповідач не був позбавлений можливості уповноважити на це іншу особу, у тому числі ту, що не є працівником підприємства, а також приймаючи до уваги, що представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи та наявність всіх матеріалів у справі, необхідних для вирішення спору по суті та закінчення встановлено ст. 69 Господарського процесуального кодексу двохмісячного строку розгляду спору, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

28.03.2014р. позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 112 167,24грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними № ПТН-038358 від 28.03.2014р. на суму 57 090,60грн. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р. на суму 55 076,64грн. (а.с. 24-25), підписаними та скріпленими печатками обох сторін.

Відповідач свій обов'язок, передбачений ст. 692 Цивільного кодексу України з оплати отриманого товару, виконав частково, сплативши позивачу 26 019,45грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 86), решту боргу у розмірі 86 147,79грн. не сплатив, що підтверджується банківською випискою (а.с. 86) та не спростовано відповідачем, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений, на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р., товар склав 86 147,79грн. (112 167,24грн. - 26 019,45грн.), що підтверджується банківською випискою (а.с. 86), актом звірки розрахунків (а.с. 85), підписаним та скріпленим печатками обох сторін.

Предметом позову, з урахування заяви про зміну предмету позову (а.с. 72-73), є вимоги про стягнення 86 147,79грн. боргу за поставлений, на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р., товар, 5 516,66грн. інфляційних втрат та 767,10грн. 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України (абзац перший п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р.).

Суд встановив, що 28.03.2014р. позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 112 167,24грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними № ПТН-038358 від 28.03.2014р. на суму 57 090,60грн. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р. на суму 55 076,64грн. (а.с. 24-25), підписаними та скріпленими печатками обох сторін; відповідач свій обов'язок, передбачений ст. 692 Цивільного кодексу України з оплати отриманого товару, виконав частково, сплативши позивачу 26 019,45грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 86), решту боргу у розмірі 86 147,79грн. не сплатив, що підтверджується банківською випискою (а.с. 86) та не спростовано відповідачем, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений, на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р., товар склав 86 147,79грн. (112 167,24грн. - 26 019,45грн.), що підтверджується банківською випискою (а.с. 86), актом звірки розрахунків (а.с. 85), підписаним та скріпленим печатками обох сторін.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення 86 147,79грн. боргу за поставлений, на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р., товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати отриманого на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р та № ПТН-038359 від 28.03.2014р. товару, позивачем за період з липня 2014р. по жовтень 2014р. нараховано 5 516,66грн. інфляційних втрат та 767,10грн. 3 % річних за період з 26.06.2014р. по 27.10.2014р.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 74-76), арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат, нарахованих за період з липня 2014р. по жовтень 2014р. та 3 % річних, нарахованих за період з з 26.06.2014р. по 27.10.2014р. складає 5 505,84грн. інфляційних втрат та 767,10грн. 3 % річних. Відтак, вимога про стягнення 5 516,66грн. інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 505,84грн., а вимога про стягнення 767,10грн. 3 % річних підлягає задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 86 147,79грн. боргу за поставлений, на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р., товар, 5 505,84грн. інфляційних втрат та 767,10грн. 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Кутузова, буд. 127; ідентифікаційний код 01740064) на користь Фізичної особи - підприємця Бережного Євгена Володимировича (95034, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, Київський район, вул. Лермонтова, буд. 5, кв. 53; ідентифікаційний номер ) 86 147 (вісімдесят шість тисяч сто сорок сім гривень) 79 коп. боргу за поставлений, на підставі товарно-транспортних накладних № ПТН-038358 від 28.03.2014р. та № ПТН-038359 від 28.03.2014р., товар, 5 505 (п'ять тисяч п'ятсот п'ять гривень) 84 коп. інфляційних втрат, 767 (сімсот шістдесят сім гривень) 10 коп. 3 % річних та 1 848 (одну тисячу вісімсот сорок вісім гривень) 41 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 13.01.2015р.

Суддя П.В.Горбасенко