номер провадження справи 2/51/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.01.2015 Справа № 908/2416/14

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2014р. у справі №908/2416/14

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт.Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область,

про стягнення 30428,27 грн.,

за участю представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.09.2014р. у справі №908/2416/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 20000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) - заборгованість за кредитом, 6373,33 грн. (шість тисяч сімдесят три грн. 33 коп.) - заборгованість з процентів за користування кредитом, 1980,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят грн. 00 коп.) - заборгованість з комісії за користування кредитом, 1858,20 грн. (одна тисяча вісімсот п'ятдесят вісім грн. 20 коп.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1824,78 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять чотири грн. 78 коп.) - витрати зі сплати судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

21.10.2014 р. на виконання зазначеного рішення господарського суду видано наказ.

26.12.2014 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення щодо стягнення повної суми заборгованості за кредитом, процентами, пенею, комісією та витрат зі сплати судового збору в загальній сумі 32036,31 грн. строком на 18 місяців встановленими платежами щомісячно в сумі 1779,80 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.12.2014 р. прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 08.01.2015 р.

В судове засідання 08.01.2015р. сторони своїх представників не направили. У зв'язку з цим фіксація судового процесу технічним засобами не здійснювалась.

Позивач (стягувач за наказом) не надав відзиву на заяву відповідача, причин неявки не повідомив.

Відповідач надіслав електронною поштою клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату для надання витребуваних судом документів.

Суд залишив дане клопотання без задоволення, оскільки за приписами ч. 1 ст.121 ГПК України суд розглядає питання про розстрочку виконання рішення у десятиденний строк і можливості продовження цього строку нормами ГПК України не передбачено. З метою забезпечення належного повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, судове засідання було призначено на останній день строку розгляду заяви - 08.01.2015 р., тому суд не має можливості відкласти розгляд заяви.

Розглянувши матеріали заяви та справи, суд дійшов висновку про відмову в наданні розстрочки виконання рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом і законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Необхідність надання розстрочки Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 обґрунтовує своїм складним фінансовим становищем. Вказує, що на її утриманні перебуває малолітня дочка ІНФОРМАЦІЯ_1, чоловік її покинув та мешкає в іншій державі, майна, на яке можливо було б накласти арешт з наступною реалізацією яка рішенням суду, немає, родичів чи близьких знайомих, які могли б допомогти, у відповідача немає, тому відповідач не має змоги сплатити усю суму одним платежем. Від виконання рішення відповідач не відмовляється, готова сплачувати кожен місяць тверду суму.

На підтвердження обставин, викладених у заяві, відповідачем надано копію сторінок паспорту з відміткою про шлюб, а також копію свідоцтва про народження дитини від 08.09.2008 р. Однак із наданих документів не вбачається, що відповідач має складний фінансовий стан і не має змоги виконувати судове рішення. Доказів на підтвердження свого майнового стану відповідачем не надано (довідок банків про рух коштів на рахунках, відомостей про зареєстроване за відповідачем рухоме та нерухоме майно тощо).

Суд зазначає, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює господарську діяльність, а відповідно має певні грошові надходження від її здійснення. У той же час, відповідачем не надано суду відомостей про результати своєї господарської діяльності за останні звітні періоди (звіти про фінансові результати, податкові декларації).

Неможливість виплати за судовим рішенням має доводитися в загальному порядку.

Відповідачем надано копію постанови ВДВС Михайлівського РУЮ Запорізької області від 05.12.2014 р. про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду від 21.10.2010 р. в даній справі. Згідно даної постанови боржнику надано строк для добровільного виконання рішення до 12.12.2014 р. Відомостей про стан виконавчого провадження на момент подачі заяви про розстрочку не надано, зокрема, чи накладено державним виконавцем арешт на рахунки та майно відповідача. Посилаючись на відсутність коштів та майна, на яке можливо було б накласти арешт з наступною реалізацією яка рішенням суду, відповідач, не надає жодних доказів на підтвердження цих доводів.

Також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач виховує дитину самостійно, немає інших джерел доходів на утримання дитини, окрім власних доходів.

Ухвалою про призначення заяви до розгляду від 29.12.2014 р. суд витребував у відповідача докази в підтвердження скрутного фінансового стану та наявність обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду на даний час або роблять його неможливим; податкову декларацію за останні звітні періоди з відмітками про прийняття їх податковою службою; довідку про доходи з місця їх виплати; довідку про склад сім'ї. Вимоги суду відповідачем не виконані.

При цьому суд зауважує, що обов'язок доведення обставин, на які посилається відповідача в обґрунтування своїх вимог, покладається саме на відповідача, який згідно з вимогами ч. 3 ст. 22, ст. ст. 33, 34 ГПК України повинен вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи з поданням належних та допустимих доказів.

Відповідачем не доведено наявності обставин, які ускладнюють виконання боржником судового рішення або роблять його неможливим. Крім того, відповідач не обґрунтував необхідність надання відстрочки саме строком на 18 місяців та можливість сплати заборгованості частинами.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності. Наявність заборгованості перед відповідачем інших осіб, незадовільний фінансовий стан не є підставою для розстрочення або відстрочення виконання рішення.

За приписами ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність виключних обставин, які можуть бути підставою для надання розстрочки, а термін розстрочки, який просить надати відповідач (більше року), є необґрунтованим, суд не вбачає підстав для надання відповідачу розстрочки виконання рішення. Разом із цим відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про надання розстрочки повторно, надавши необхідні докази в підтвердження своїх вимог.

Також суд вважає за необхідне в порядку ст. 89 ГПК України виправити описку, допущену у вступній частині ухвали господарського суду Запорізької області від 14.12.2014р. при зазначенні прізвища відповідача, вірним слід вважати прізвище ОСОБА_1 замість ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 86, 89, 121 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1.Виправити описку, допущену у вступній частині ухвали господарського суду Запорізької області від 29.12.2014 р. у справі № 908/2416/14 при зазначенні прізвища відповідача, вірним слід вважати прізвище ОСОБА_1 замість ОСОБА_1.

2. Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2014р. у справі №908/2416/14 залишити без задоволення.

Суддя Т.В.Мойсеєнко