ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015р. Справа № Б26/18-10

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Науменка І.М. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Кощеєва І,М.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

Учасники провадження у справі в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод стальних конструкцій та нестандартного обладнання "Днепростальпром", м.Дніпропетровськ, на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. у справі №Б26/18-10

за заявою Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпробудмаш", м.Дніпропетровськ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації "Дніпрокран", м.Дніпропетровськ

про визнання грошових вимог на суму 8 201 609,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. у справі №Б26/18-10 (суддя Камша Н.М.) визнано грошові вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпробудмаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації "Дніпрокран" на суму 1 218,00 грн. з віднесенням до першої черги задоволення та 8 201 609,50 грн. з віднесенням до шостої черги задоволення.

Не погодившись з зазначеною вище ухвалою, конкурсний кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод стальних конструкцій та нестандартного обладнання "Днепростальпром", звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить дану ухвалу - скасувати та за результатами апеляційного перегляду прийняти у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні грошових вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпробудмаш".

На думку скаржника, вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпробудмаш» виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, тому є конкурсними, а отже, мали бути заявлені кредитором на стадії розпорядження майном боржника. Заявлення ж даних вимог на стадії ліквідаційної процедури чинним законодавством України з питань банкрутства, зокрема, ч.2 ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла до 19.01.2013р.), не передбачено, а отже, є безпідставним.

У судове засідання учасники провадження у справі не з'явились, відзиви на апеляційну скаргу не надали, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

12.01.2015р. від Управління Пенсійного Фонду України в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська до канцелярії суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника фонду, з огляду на неможливість з об'єктивних причин забезпечити його участь у судовому засіданні.

Зважаючи на достатність наявних у справі доказів для повного та об'єктивного вирішення спору, зазначене клопотання колегією суддів задоволено.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено наступне:

Так, з матеріалів справи вбачається, що провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації «Дніпрокран», м.Дніпропетровськ, порушено 04.03.2010р. за заявою кредитора за загальною процедурою, передбаченою Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду від 06.08.2013р. боржника визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура у справі, ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Самошоста І.І., якого зобов'язано за результатами проведеної роботи скласти ліквідаційний баланс, звіт про ліквідаційну діяльність і надати вказані документи на затвердження господарському суду.

Оголошення про визнання боржника банкрутом опубліковано в газеті «Голос України» №154 від 20.08.2013р.

29.08.2014р. до господарського суду першої інстанції надійшла заява Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпробудмаш» про визнання грошових вимог до банкрута на суму 8 201 609, 50 грн., з яких 8 200 000,00 грн. - вартість безпідставно набутих акцій у зв'язку з неможливістю їх повернення в натурі, 1 609,50 грн. - судовий збір, сплачений у справі №21/5005/5657/2012.

Заявлені грошові вимоги підтверджено наявною в матеріалах справи ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2014р. у справі №21/5005/5657/2012 про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Українські правові ініціативи» від 12.03.2012р.

Саме за результатами розгляду даної заяви господарським судом першої інстанції прийнято ухвалу від 14.10.2014р., яка є предметом апеляційного перегляду.

Вирішуючи питання щодо відповідності оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства України, колегія суддів виходила з наступного:

Згідно з абз.3 п.1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», положення цього Закону, які регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, враховуючи той факт, що провадження у справі про банкрутство ТОВ "Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації "Дніпрокран" порушено 04.03.2010р. (тобто, до набрання чинності цим Законом), а постанова про визнання боржника банкрутом датована 06.08.2013р. (тобто, вже після набрання цим Законом чинності), під час розгляду даної справи слід керуватись нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) саме в редакції від 22.12.2011р., що регулюють порядок здійснення ліквідаційної процедури боржника.

Так, згідно з ч.1 ст.38 Закону про банкрутство, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в ліквідаційній процедурі у шосту чергу, що і було обґрунтовано зроблено господарським судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція висвітлена в п.19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013р. «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011р. №4212-VI).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає хибним посилання апелянта в обґрунтування своїх вимог та заперечень на ч.2 ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла до 19.01.2013р.), оскільки в даному випадку застосуванню підлягає саме згаданий вище Закон про банкрутство в редакції від 22.12.2011р.

Як наслідок, неспроможними є твердження апелянта з приводу того, що вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпробудмаш» виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, отже є конкурсними, у зв'язку з чим мали бути заявлені кредитором ще на стадії розпорядження майном боржника, тоді як заявлення даних вимог на стадії ліквідаційної процедури чинним законодавством України не передбачено.

Спростовуючи ж доводи апелянта з приводу неправомірності визнання та включення господарським судом до першої черги задоволення судових витрат Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпробудмаш» у даній справі в розмірі 1 218,00 грн., які останнім не заявлялись, колегія суддів вважає за доцільне зазначити таке: п.п.14 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також, після повідомлення про визнання боржника банкрутом визначено розмір судового збору в сумі однієї мінімальної заробітної плати, що у 2014р. становила 1 218,00 грн.

В свою чергу, обов'язковість та відповідний порядок розподілу судових витрат прямо передбачений ст.49 ГПК України та ст.45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», таким чином визнання господарським судом першої інстанції спірних грошових вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпробудмаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації "Дніпрокран" на суму 1 218,00 грн. з віднесенням останніх до першої черги задоволення чинному законодавству України не суперечить.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи в ході апеляційного провадження свого підтвердження не знайшли, виявились безпідставними та документально спростованими, у зв'язку з чим визначені ст.104 ГПК України правові підстави для скасування судового рішення у колегії суддів - відсутні.

Керуючись ст.101-103, 105-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод стальних конструкцій та нестандартного обладнання "Днепростальпром", м.Дніпропетровськ, - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. у справі №Б26/18-10 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Дніпропетровській апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14.01.2015р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Кощеєв