ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 р. Справа № 917/2558/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Гарант Груп", вул. Українська, 4А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод", вул. К.Маркса, 203, м. Глобине, Полтавська область, 39000

про стягнення 493272,63 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Коваленко-Зерній Н.А.

від відповідача: Жаворонков П.С.

Після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 493272,63 грн. заборгованості по договору поставки №23/09/2014-с.

Представник позивач на позовних вимогах наполягає з мотивів, зазначених у позовній заяві, зокрема посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору по договору поставки №23/09/2014-с в частині оплати товару.

Від відповідача 17.01.2015 р. надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачем не надано повного пакету документів, надання якого передбачено Договором і в зв'язку з цим, він оплатив товар частково. Представник відповідача в судовому засіданні усно визнає факти викладені в позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив:

09.09.2014 р. між сторонами було укладено договір поставки №23/09/2014-с (арк. справи 9-11), згідно якого позивач (постачальник) зобов'язався в порядку та на умовах визначених цим Договором поставити у власність відповідача (покупця) сою (надалі іменується - «Товар»), врожаю 2014 р., насипом, а відповідач зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим Договором прийняти товар та оплатити його вартість (п. 1.1 Договору).

Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії товару, строки, умови і місце (адреса) поставки товару визначаються сторонами в Додатках до цього Договору (п. 1.2 Договору).

Згідно додатку №7 до Договору від 24.10.2014 р. (а.с. -12) позивач зобов'язується в порядку та на умовах визначених Договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити наступний товар: сою кількості 200 тон на загальну суму 980016,00 грн. (п. 1 Додатку №7).

Пунктом 3.1 договору, п. 7 Додатку до Договору №7 передбачено, що покупець здійснює оплату вартості кожної поставленої партії товару на підставі рахунку-фактури позивача протягом двох банківських днів з дати поставки (отримання покупцем) партії товару, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок позивача, якщо інше не узгоджено сторонами в Додатку до цього Договору.

Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014 р., а в частині не виконання зобов'язань по цьому договору - до повного їх виконання (п. 8.1 Договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, він, за весь період дії договору поставки №23/092014-с від 09.09.2014 р. поставив, а покупець прийняв сою у розмірі 1160,19 тон на суму 5539555,62 грн. та надав підтверджуючі документи (а.с. -35-133).

Відповідач оплатив товар на суму в розмірі 5046282,99, що підтверджується виписками по особовому рахунку (а.с. - 137-153).

Як зазначає позивач та не заперечує представник відповідача, відповідачем залишився неоплаченим товар на загальну суму 493272,63 грн., що був поставлений згідно видаткових накладних №21 від 27.10.2014 р. на суму 205990,75 грн. та № 20 від 27.10.2014 р. на суму 287281,88 грн. (копії накладних в матеріалах справи - арк. справи 23,27).

Факт отримання товару відповідачем по даних накладних підтверджується також належним чином оформленими довіреностями № 830 від 11.09.2014 р., №862 від 30.09.2014 р. та №912 від 20.10.2014 р. на отримання його представником від позивача сої (арк. спр.-134-136).

Як зазначає позивач, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України, прийнявши товар без претензій щодо асортименту, якості, кількості продукції чи відсутності будь-якого документу, не оплатив його у встановлені у договорі строки, в зв'язку з чим заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 493272,63грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, за яким в силу ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 493272,63 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами (договір поставки, видаткові накладні, яка містять всі необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей) та підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник відповідача усно позов визнав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, покладається на відповідача відповідно до приписів ст.49 ГПК України

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" (вул. К.Маркса, 203, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Гарант Груп" (вул. Українська, 4А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) - 493272,63 грн. основного боргу та 9865,46 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.01.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя