КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Справа№ 910/17038/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Укрпалетсистем"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.14року. (повний текст підписано - 05.11.2014р.)

у справі №910/17038/13 ( суддя - Зеленіна Н.І.)

за позовом Приватного підприємства "Укрпалетсистем"

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Уніка"

про стягнення 3 302,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Приватного підприємства "Укрпалетсистем" до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Уніка" про стягнення 3 302,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2014 року стався страховий випадок, внаслідок чого транспортний засіб зазнав пошкодження, проте за відсутності правових підстав відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.11.2014 року у справі №910/17038/14 у задоволенні позову відмовлено.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що страховик правомірно відмовив страхувальнику у виплаті страхових виплат, з огляду на ненадання останнім необхідних документів передбачених договором страхування для здійснення таких виплат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне підприємство "Укрпалетсистем" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2014 року у справі №910/17038/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

На підставі апеляційної скарги Приватного підприємства "Укрпалетсистем" на рішення Господарського міста Києва від 03.11.2014року у справі № 910/17038/14, згідно ст. 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 12.12.2014р. порушено апеляційне провадження.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2014 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За нормами ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції 30.08.2013 р. між Приватним підприємством "Укрпалетсистем" та Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Уніка" укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 007085/4002/0000019, за яким застраховано, зокрема, транспортний засіб марки "ДАФ", державний реєстраційний № АМ 5103 ВК.

Як стверджує позивач, 11.02.2014 р. відбулась ДТП за участю застрахованого транспортного засобу "ДАФ", державний реєстраційний № АМ 5103 ВК, внаслідок якої транспортний засіб зазнав пошкодження бокового дзеркала.

12.02.2014 р. позивачем було придбано дзеркало та кришку дзеркала, встановлення яких здійснювалось власними силами позивача.

12.02.2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» отримало заяву від ПП «Укрпалетсистем» з повідомленням про настання випадку (ДТП), який має ознаки страхового, що стався 11.02.2014 р. на а/д Вінниця-Кіровоград. Відповідно до письмових пояснень водія позивача Климчука О.П., пошкодження правого дзеркала заднього виду транспортного засобу DAF ХF 105.460, р. н. АМ 5103 ВК, сталося внаслідок зіткнення з іншим транспортним засобом, який рухався на по зустрічній смузі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення з відповідача вартість пошкодженого дзеркала у розмірі 3 250,00 грн. та 52,65 грн. пені.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів повідомлення Державтоінспекції про ДТП та не надано відповідної довідки про обставини ДТП.

Згідно зі ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України "Про страхування" передбачені підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування, до яких відносяться: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та являється обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Статтею 628 Кодексу законодавець визначив, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У підпункті а) п. 7.1. Договору сторони встановили, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник повинен повідомити з місця події та викликати на місце події Державтоінспекцію.

Відповідно до підпункту в) п. 10.1.4. Договору, Страхувальник зобов'язаний для отримання страхового відшкодування за ризиком "ДТП" надати оригінал довідки ДАІ, завіреної круглою печаткою, яка містить інформацію про обставини страхового випадку, наявність (відсутність) алкогольного, токсичного або наркотичного сп'яніння у водія, відомості про винуватця ДТП, а також, за вимогою Страховика або у разі неможливості отримання зазначеної довідки - постанова суду про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Підпунктом 10.1.6 Договору передбачено, що при настанні страхових випадків «ДТП», «Протиправні дії третіх осіб», «Стихійне лихо», «Інші випадки» (за умови відсутності учасників-третіх осіб), в результаті яких прогнозований розмір збитків складає до 10% страхової суми (але не більше 10 000,00 грн.), Страхувальник може не надавати Страховику довідки з компетентних органів.

Ці умови є обов'язковими для виконання Страхувальником з метою отримання страхового відшкодування.

Оскільки як вбачається з матеріалів справи, пошкодження застрахованого транспортного засобу сталося внаслідок зіткнення з іншим транспортним засобом, який рухався по зустрічній смузі руху, тобто при наявності іншого учасника події, умови пп. 10.1.6 Договору не розповсюджуються на заявлений позивачем випадок. Натомість при настанні дорожньо-транспортної пригоди для отримання подальшого страхового відшкодування позивачу слід було керуватися положеннями п 7.1. Договору та зафіксувати даний випадок у порядку передбаченому нормами кодексу про адміністративні правопорушення.

Однак позивачем при зверненні до страхової компанії не було надано довідки ДАІ, завіреної круглою печаткою, яка б містила інформацію про обставини страхового випадку, що свідчить про порушення страхувальником обов'язків передбачених п. 7.1. Договору.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 Кодексу встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У той же час, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження настання ДТП, її обставин, наявності участі у ДТП третьої особи та наявності винуватця пригоди.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про не доведеність позивачем належними та допустимими доказами наявності обставин з якими пов'язане страхове відшкодування, а отже позовна вимога про стягнення 3 302,65 грн. задоволенню не підлягає.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача (апелянта).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрпалетсистем» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2014 року по справі № 910/17038/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/17038/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко