ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Справа № 925/2146/14

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Свинар О.М. - представник за довіреністю,

від відповідача - Багателя А.О. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична

компанія", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти",

с. Дашуківка, Лисянського району, Черкаської області

про стягнення 1 165 604 грн. 42 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" про стягнення з відповідача заборгованості, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу електричної енергії №31-Е від 17 вересня 2012 року в розмірі 1 187 254 грн. 56 коп., в тому числі: 27 181 грн. 60 коп. основний борг, 23 975 грн. 98 коп. пеня, 3 081 грн. 59 коп. 3% річних, 12 990 грн. 79 коп. інфляційні втрати та 1 120 024 грн. 60 коп. штраф.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 листопада 2014 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 03 грудня 2014 року.

Розгляд справи здійснюється після відкладення.

В судовому засіданні, яке відбулося 20 січня 2014 року на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 22 січня 2015 року.

12 січня 2015 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову, в якій останній зазначав, що оскільки відповідачем було повністю сплачено суму основного боргу, то позивач вважає за необхідне змінити предмет позову, виключивши з нього вимогу про стягнення основного боргу.

Крім того позивач збільшив період нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, в зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача 1 165 604 грн. 42 коп., в тому числі: 18 330 грн. 40 коп. втрати від інфляції, 3 099 грн. 72 коп. 3% річних, 24 149 грн. 70 коп. пеня та 1 120 024 грн. 60 коп. штраф.

Також позивач просив суд при розподілі судових витрат відшкодувати за рахунок відповідача витрати товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" на оплату послуг адвоката в розмірі 70 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вказана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому судом розглядається позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" з урахуванням зменшеного розміру позовних вимог та зміненого предмету позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 02 грудня 2014 року №547 та зазначав, що вартість поставленої позивачем електроенергії за період грудень 2013 року - травень 2014 року, липень - жовтень 2014 року відповідачем сплачено повністю. В зв'язку з чим відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 22 січня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/2146/14.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 17 вересня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (ТЕК) та публічним акціонерним товариством "Дашуківські бентоніти" (споживач) було укладено договір купівлі - продажу електричної енергії №31-Е, який 29 липня 2013 року було викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1. договору ТЕК зобов'язалася продати, а споживач - купити (приймати та оплачувати) активну електричну енергію відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 3.2.1. договору відповідач зобов'язаний надати позивачу до 15-го числа місяця, що передує розрахунковому періоду, уточнену письмову заяву про заявлені обсяги споживання електричної енергії і потужності на наступний розрахунковий період (місяць).

Відповідно до п. 4.4 договору оплату заявленого до постачання в розрахунковому місяці обсягу електроенергії споживач здійснює поетапно за наступним графіком:

до 15 числа розрахункового періоду (місяця) - 33% від загальної вартості заявленого (в заявках) обсягу електричної енергії в розрахунковому періоді (місяці);

до 25 числа розрахункового періоду (місяця) - 33% від загальної вартості заявленого (в заявках) обсягу електричної енергії в розрахунковому періоді (місяці);

остаточний розрахунок - до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим.

При цьому у разі перевищення споживачем договірних величин споживання електроенергії за розрахунковий період він сплачує суму перевищення (частина 3 пункту 4.7 договору), а у разі надходження коштів в рахунок оплати за електричну енергію, куплену споживачем в розрахунковому місяці, понад очікувану її вартість, зазначені кошти зараховуються як авансовий платіж на наступний розрахунковий період або за письмовим зверненням споживача перераховуються на його поточний рахунок (п. 4.9 договору).

В пункті 4.5. договору вказано, що при здійсненні платежів споживач повинен вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обов'язково зазначається цей договір, за яким здійснюється купівля - продаж електроенергії.

В червні - серпні 2014 року сторонами договору було укладено додаткові угоди до даного договору: № 4 від 06 червня 2014 року, № 5 від 15 липня 2014 року, №6 від 04 серпня 2014 року, якими визначено інший порядок розрахунків за електроенергію, яка поставлялася в червні - серпні 2014 року.

Зокрема, підпунктами 1.1, 1.2 додаткових угод №5 від 15 липня 2014 року та №6 від 04 серпня 2014 року передбачено, що споживач зобов'язаний здійснити оплату впродовж 2-х банківських днів з дати виставлених рахунків, які виставляються поетапно:

1 етап - за період з 01 по 15 число розрахункового місяця;

2 етап - за період з 16 по 20 число розрахункового місяця;

3 етап - за період з 21 по 31 число розрахункового місяця.

Всього за період з липня по жовтень 2014 року відповідачем було спожито активної електроенергії на загальну суму 1 948 491 грн. 48 коп., що підтверджується копіями актів купівлі - продажу електроенергії:

за липень 2014 року на суму 733 102 грн. 32 коп. (акт №92 від 31 липня 2014 року);

за серпень 2014 року на суму 335 965 грн. 84 коп. (акт №106 від 31 серпня 2014 року);

за вересень 2014 року на суму 502 241 грн. 72 коп. (акт №123 від 30 вересня 2014 року);

за жовтень 2014 року на суму 377 181 грн. 60 коп. (акт №144 від 31 жовтня 2014 року).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, в липні 2014 року оплата повинна була здійснюватися відповідно до умов, викладених в п.1 додаткової угоди №5 від 15 липня 2014 року.

За електроенергію, поставлену за період з 1 по 15 липня 2014 року, виставлено рахунок № 277 від 14 липня 2014 року на суму 271 427 грн. 12 коп., який відповідач зобов'язаний був оплатити до 16 липня 2014 року (впродовж 2-х банківських днів),

за електроенергію, поставлену з 15 по 20 липня 2014 року - рахунок № 288 від 21 липня 2014 року на суму 291 831 грн. 84 коп., який відповідач зобов'язаний був оплатити до 23 липня 2014 року,

за електроенергію, поставлену з 21 по 31 липня 2014 року - рахунок № 305 від 01 серпня 2014 року на суму 169 843 грн. 36 коп., який повинен був оплачений до 05 серпня 2014 року (оскільки друге та третє серпня - вихідні, тобто не банківські дні, а відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Таким чином, заборгованість виникає на наступний день після закінчення строку оплати (тобто, в даному випадку, відповідно, 17, 24 липня та 6 серпня 2014 року).

У серпні 2014 року оплата повинна була здійснюватися відповідно до умов, викладених в п.1 додаткової угоди №6 від 04 серпня 2014 року.

За спожиту у серпні 2014 року електроенергію були виставлені рахунки

№326 від 14 серпня 2014 року на суму 200 337 грн. 98 коп., №341 від 20 серпня 2014 року на суму 17 767 грн. 31 коп. та №359 від 01 вересня 2014 року на суму 117 842 грн. 55 коп., які відповідач зобов'язаний був оплатити, відповідно 18, 22 серпня та 03 вересня 2014 року.

При цьому позивач вказував, що оскільки при розрахунках за спожиту в липні 2014 року електроенергію платіж від 12 серпня 2014 року, здійснений відповідачем, перевищив на 18 грн. 00 коп. суму виставлених рахунків та відшкодування заборгованості, яка була станом на 03 липня 2014 року, зазначена сума відповідно до п. 4.9 договору була зарахована як авансовий платіж при розрахунках за серпень 2014 року, а тому сума рахунків за серпень 2014 року склала 335 947 грн. 84 коп. (тобто на 18 грн. 00 коп. менше, ніж зазначено в акті купівлі-продажу електроенергії за серпень 2014 року).

За поставлену електричну енергію у вересні - жовтні 2014 року позивачем відповідачу були виставлені рахунки на оплату №384 від 12 вересня 2014 року на суму 222 030 грн. 00 коп., №403 від 23 вересня 2014 року на суму 222 030 грн. 00 коп., №415 від 01 жовтня 2014 року на суму 58 181 грн. 72 коп., №440 від 10 жовтня 2014 року на суму 195 386 грн. 40 коп., №459 від 21 жовтня 2014 року на суму 195 386 грн. 40 коп., які повинні бути оплачені, згідно п.4.4 договору, відповідно до 15, 25 вересня, 5, 15, 25 жовтня 2014 року.

Оскільки відповідач здійснював оплату спожитої електроенергії з порушенням строку, визначеного п. 4.4. договору та строків визначених п. 1 додаткових угод №№5, 6, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат, пені, а також штрафу.

Крім того позивачем нараховано вищевказані санкції і на суму боргу в розмірі 779 193 грн. 54 коп. стягнутої на користь позивача з відповідача постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 вересня 2014 року зі справи №925/804/14.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 18 330 грн. 40 коп. інфляційних втрат та 3 099 грн. 72 коп. - 3 % річних (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Слід зазначити, що 3% річних та інфляційні втрати нараховані позивачем на суму боргу за спожиту відповідачем електроенергію за липень - жовтень 2014 року здійснено не вірно, оскільки останнім не враховувалося призначення платежу у здійснених відповідачем оплатах.

Як зазначалося вище, при здійсненні платежів споживач повинен вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обов'язково зазначається цей договір, за яким здійснюється купівля - продаж електроенергії (п. 4.5. договору).

Так, за період з 24 липня 2014 року по 27 липня 2014 року (28 липня 2014 року відбулася сплата на суму 700 000 грн. 00 коп. згідно рахунку №376) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 291 831 грн. 84 коп. (термін оплати 23 липня 2014 року, рахунок №288 від 21 липня 2014 року) складає 95 грн. 94 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 06 серпня 2014 року (05 серпня 2014 року оплата рахунку №305 від 01 серпня 2014 року на суму 169 843 грн. 36 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 69 843 грн. 36 коп. (169 843 грн. 36 коп. - 100 000 грн. 00 коп. сплачених 06 серпня 2014 року) складає 5 грн. 74 коп., в подальшому 07 серпня 2014 року було сплачено 100 000 грн. 00 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 19 серпня 2014 року (18 серпня 2014 року термін сплати рахунку №326 від 14 серпня 2014 року на суму 200 337 грн. 98 коп.) по 21 серпня 2014 року (22 серпня 2014 року строк оплати рахунку №341 від 20 серпня 2014 року на суму 17 767 грн. 31 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 200 337 грн. 98 коп. складає 49 грн. 40 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 22 серпня 2044 року по 26 серпня 2014 року (27 серпня 2014 року сплачено борг повністю) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 218 105 грн. 29 коп. (200 337 грн. 98 коп. + 17 767 грн. 31 коп.) складає 89 грн. 63 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 04 вересня 2014 року (03 вересня 2014 року оплата рахунку №359 від 01 вересня 2014 року на суму 117 842 грн. 55 коп.) по 18 вересня 2014 року (19 вересня 2014 року сплачено 50 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 67 842 грн. 55 коп. (117 842 грн. 55 коп. - 50 000 грн. 00 коп., які сплачені 04 вересня 2014 року) складає 83 грн. 64 коп., інфляційні втрати - 1 967 грн. 43 коп.;

за період з 19 вересня 2014 року по 23 вересня 2014 року (24 вересня 2014 року сплачено 17 842 грн. 55 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 17 842 грн. 55 коп. (67 842 грн. 55 коп. - 50 000 грн. 00 коп., які сплачено 19 вересня 2014 року) складає 7 грн. 33 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

з 16 вересня 2014 року (15 вересня 2014 року термін оплати рахунку №384 від 12 вересня 2014 року на суму 222 030 грн. 00 коп.) по 24 вересня 2014 року (25 вересня 2014 року термін оплати рахунку №403 від 23 вересня 2014 року на суму 222 030 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 222 030 грн. 00 коп. складає 164 грн. 24 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 25 вересня 2014 року по 28 вересня 2014 року (29 вересня 2014 року сплачено 70 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 444 060 грн. 00 коп. (222 030 грн. 00 коп. + 222 030 грн. 00 коп.) складає 145 грн. 99 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 29 вересня 2014 року (30 вересня 2014 року сплачено 130 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 374 060 грн. 00 коп. (444 060 грн. 00 коп. - 70 000 грн. 00 коп.) складає 30 грн. 74 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 30 вересня 2014 року по 04 жовтня 2014 року (05 жовтня 2014 року дата оплати рахунку №415 від 01 жовтня 2014 року на суму 58 181 грн. 72 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 244 060 грн. 00 коп. (374 060 грн. 00 коп. - 130 000 грн. 00 коп.) складає 100 грн. 30 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

з 05 жовтня 2014 року по 08 жовтня 2014 року (09 жовтня 2014 року сплачено 302 241 грн. 72 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 302 241 грн. 72 коп. (244 060 грн. 00 коп. + 58 181 грн. 72 коп.) складає 99 грн. 37 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 16 жовтня 2014 року (15 жовтня 2014 року термін сплати рахунку №440 від 10 жовтня 2014 року на суму 195 386 грн. 40 коп.) по 22 жовтня 2014 року (23 жовтня 2014 року сплачено 150 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 195 386 грн. 40 коп. складає 112 грн. 41 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 23 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2014 року (25 жовтня 2014 року термін оплати рахунку №459 від 21 жовтня 2014 року на суму 181 795 грн. 20 коп. - вартість фактично спожитої електроенергії) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 45 386 грн. 40 коп. (195 386 грн. 40 коп. - 150 000 грн. 00 коп.) складає 7 грн. 46 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 25 жовтня 2014 року по 02 листопада 2014 року (03 листопада 2014 року сплачено 200 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 227 181 грн. 60 коп. (45 386 грн. 40 коп. + 181 795 грн. 20 коп.) складає 168 грн. 05 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 03 листопада 2014 року по 20 листопада 2014 року (21 листопада 2014 року сплачено 10 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 27 181 грн. 60 коп. (227 181 грн. 60 коп. - 200 000 грн. 00 коп.) складає 40 грн. 21 коп., інфляційні втрати - 516 грн. 45 коп.;

за період з 21 листопада 2014 року по 23 листопада 2014 року (24 листопада 2014 року сплачено 11 181 грн. 60 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 17 181 грн. 60 коп. (27 181 грн. 60 коп. - 10 000 грн. 00 коп.) складає 4 грн. 24 коп., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося;

за період з 24 листопада 2014 року (25 листопада 2014 року сплачено 6 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 6 000 грн. 00 коп. (17 181 грн. 60 коп. - 11 181 грн. 60 коп.) складає 0,49 грн., інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбулося.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного розрахунку загальна суму 3% річних складає 1 205 грн.18 коп., інфляційних - 2 483 грн. 88 коп.

Що стосується нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу в розмірі 779 193 грн. 54 коп. стягнутої постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 вересня 2014 року зі справи №925/804/14 слід вказати наступне:

Нарахування інфляційних втрат в розмірі 3 116 грн. 77 коп. за липень 2014 року на суму боргу 779 193 грн. 54 коп. є вірним.

Нарахування 3% річних в розмірі 1 300 грн. 29 коп. за період з 03 липня 2014 року по 23 липня 2014 року здійснено позивачем в меншому розмірі, оскільки позивач не був позбавлений права нараховувати 3% річних на суму боргу 779 193 грн. 54 коп. за період з 03 липня 2014 року по 27 липня 2014 року, оскільки лише з 28 липня 2014 року після сплати позивачем 700 000 грн. 00 коп., зазначена сума боргу зменшилася, однак позивач самостійно визначив розмір боргу на який нараховував 3% річних.

Розмір 3% річних нарахований за період 24 липня 2014 року по 27 липня 2014 року на суму боргу 779 193 грн. 54 коп. складає 256 грн. 17 коп., інфляційне збільшення боргу не відбулося;

за період з 28 липня 2014 року по 06 серпня 2014 року (07 серпня 2014 року залишилася передоплата в розмірі 30 156 грн. 64 коп. згідно сплачених 07 серпня 2014 року 100 000 грн. 00 коп. в погашення рахунку №305 від 01 серпня 2014 року на суму 169 843 грн. 36 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 371 025 грн. 38 коп. (779 193 грн. 54 коп. - 408 168 грн. 16 коп. - передплата (700 000 грн. 00 коп. (сплачені 28 липня 2014 року) - 291 831 грн. 84 коп. (вартість електроенергії згідно рахунку №288 від 21 липня 2014 року)) складає 304 грн. 95 коп., інфляційне збільшення боргу не відбулося;

розмір 3% річних за 07 серпня 2014 року нарахований на суму боргу 340 868 грн. 74 коп. (371 025 грн. 38 коп. - 30 156 грн. 64 коп.) складає 28 грн. 02 коп.,

розмір 3% річних нарахований за період з 08 серпня 2014 року по 10 серпня 2014 року (11 серпня 2014 року сплачено 240 886 грн. 74 коп. (платіжне доручення №518 від 11 серпня 2014 року, в якому не вказано періоду, за який сплачуються сума) на суму боргу 240 868 грн. 74 коп. (340 868 грн. 74 коп. - 100 000 грн. 00 коп. сплачених 08 серпня 2014 року платіжні доручення №№486, 513) складає 59 грн. 39 коп., інфляційне збільшення боргу не відбулося.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених розрахунків загальна сума 3% річних складає 3 154 грн. 00 коп., інфляційних втрат - 5 600 грн. 65 коп.

Водночас слід зазначити, що позивачем заявлено до стягнення 3 099 грн. 72 коп. 3% річних, а тому вказана сума підлягає задоволенню.

Також підлягає стягненню 5 600 грн. 65 коп. інфляційних, в решті позову в розмірі 12 729 грн. 75 коп. слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5.4.3. договору в разі несвоєчасних розрахунків за отриману електричну енергію споживач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення), за кожен день прострочення.

В зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленої електроенергії, позивачем було заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 24 149 грн. 70 коп. пені (розрахунок штрафних санкцій знаходиться в матеріалах справи).

При нарахуванні пені позивачем було допущено аналогічні помилки, що й при розрахунку 3% річних та інфляційних.

Здійснивши перевірку нарахування пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3." судом встановлено, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача складає 19 287 грн. 52 коп. (з урахуванням розміру пені в сумі 9 221 грн. 56 коп. нарахованої позивачем на суму 779 193 грн. 54 коп. та 507 766 грн. 42 коп. (за період з 03 липня 2014 року по 27 липня 2014 року), в решті стягнення 4 862 грн. 18 коп. пені слід відмовити, у зв'язку з безпідставним нарахуванням.

При цьому слід вказати, що при нарахуванні розміру пені за несвоєчасну сплату електроенергії спожиту за липень - жовтень 2014 року, судом застосовувалися періоди нарахування та суми боргу, що й при розрахунку 3% річних та інфляційних втрат.

Підпунктами 1.4 додаткових угод № 5 від 15 липня 2014 року та № 6 від 04 серпня 2014 року передбачено, що у разі порушення строку оплати виставлених рахунків у термін передбачений п. 1.2. даних додаткових угод споживач, крім пені, сплачує штраф у подвійному розмірі від несплаченої суми за електроенергію на підставі виставленого ТЕК рахунку впродовж 2 - х банківських днів.

Так, 21 липня 2014 року відповідачу було виставлено рахунок № 288 на суму 291 831 грн. 84 коп., який він повинен був сплатити не пізніше 23 липня 2014 року. Оскільки вказаний рахунок в зазначений строк не було оплачено, (сплата відбулася 28 липня 2014 року) позивачем було прийнято рішення про застосування штрафу та 8 жовтня 2014 року виставлено рахунок № 436 на сплату штрафу в розмірі 583 663 грн. 68 коп..

14 серпня 2014 року відповідачу було виставлено рахунок № 326 на суму 200 337 грн. 98 коп., який він повинен був сплатити не пізніше 18 серпня 2014 року (оплата відбулася 27 серпня 2014 року). Оскільки вказаний рахунок в зазначений строк не було оплачено, позивачем прийнято рішення про застосування штрафу та 8 жовтня 2014 року виставлено рахунок № 435 на сплату штрафу в розмірі 400 675 грн. 97 коп.

01 вересня 2014 року відповідачу було виставлено рахунок №359 на суму 117 842 грн. 55 коп., який він повинен був сплатити не пізніше 03 вересня 2014 року (остаточна сплата відбулася 24 вересня 2014 року). Оскільки зазначений рахунок в зазначений строк було оплачено лише частково, позивачем прийнято рішення про застосування штрафу в подвійному розмірі від несплаченої суми та 8 жовтня 2014 року виставлено рахунок № 434 на сплату штрафу в розмірі 135 684 грн. 95 коп.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Статтею 231 Господарського кодексу України визначено розмір штрафних санкцій.

Зокрема, названою нормою закону передбачено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як зазначалося вище умовами додаткових угод передбачено сплату штрафу за несвоєчасну сплату вартості спожитої електроенергії у подвійному розмірі від несплаченої суми, тобто розмір штрафу складає 200% від суми несвоєчасно сплаченої електроенергії.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено право господарського суду, при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В пункті 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд в даному випадку вважає за можливе скористатися правом передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та зменшити розмір штрафу з 200% до 2% від суми несвоєчасно сплаченої вартості електроенергії.

При цьому судом враховано, невідповідність розміру заявленої до стягнення неустойки (штрафу) наслідкам порушення зобов'язання, оскільки максимальне прострочення сплати боргу складає лише 15 днів (з 04 вересня 2014 року по 18 вересня 2014 року на суму 67 842 грн. 55 коп.), крім того судом враховано вжиття відповідачем заходів щодо погашення боргу в найкоротші терміни.

З урахуванням викладеного з відповідача підлягає стягненню 11 200 грн. 25 коп., що складає 2% від суми боргу в розмірі 560 012 грн. 37 коп. за несвоєчасно сплачені рахунки №288, №326 та №359 (291 831 грн. 84 коп. + 200 337 грн. 98 коп. + 67 842 грн. 55 коп.) штрафу, в решті вимог слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Відповідно до ст. 44 ГПК України оплата послуг адвоката включена до складу судових витрат.

Господарські витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ч. 5 ст. 49 ГПК України: при задоволенні позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивача, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з договору №03/11 від 03 листопада 2014 року про надання адвокатської допомоги укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (клієнт) та адвокатом Пекельним Олександром Володимировичем (виконавець) клієнт доручив виконавцю проведення передбачених даним договором комплексу дій, направлених на стягнення в судовому порядку заборгованості публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", яка виникла після 01 липня 2014 року за поставлену електричну енергію, передбачених законодавством України та договорами, санкцій зі її несвоєчасну оплату, включаючи неустойку, штрафи, річні, інфляційні нарахування та заподіяні збитки.

Вартість послуг виконавця становить орієнтовно 150 000 грн. 00 коп. та визначається за взаємною згодою сторін в залежності від обсягу виконаних робіт окремо по кожному етапу (етапів) виконаних робіт, про що зазначається в актах приймання - передачі виконаних робіт (п.2.1. договору).

Згідно акту №1 приймання - передачі виконаних робіт від 30 грудня 2014 року адвокатом Пекельним Олександром Володимировичем виконано комплекс робіт з підготовки позову, проведення розрахунків заборгованості та штрафних санкцій, а також з підготовки заяви про зменшення позовних вимог та предмету позову і здійснення відповідних розрахунків. Договірна вартість виконаних робіт складає 70 000 грн. 00 коп.

Кошти в сумі 70 000 грн. 00 коп. були перераховані позивачем адвокату, що підтверджується копією платіжного доручення №863 від 05 січня 2015 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Правила адвокатської етики, схвалені Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня 1999 року протокол від 1-2 жовтня 1999 року № 6/VI, визначають уніфіковане тлумачення норм адвокатської етики, у тому числі щодо винагороди адвоката за виконані ним дії по наданню правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч.ч. 1-6 ст. 33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з факторів, указаних у ч. 3 цієї статті, не має самостійного значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку стосовно до обставин кожного конкретного випадку. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Крім того в абз. 3 п. 6.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року, №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Отже, враховуючи не значну складність даного спору, коротку тривалість розгляду справи в суді та інші обставини, суд вважає, що обсяг роботи адвоката з представництва інтересів позивача в суді є неспіврозмірним зі складністю справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 8 526 грн. 00 коп. витрат за надані послуги адвоката, що становить сім мінімальних заробітних плат.

Даний розмір витрат на послуги адвоката за участь у розгляді однієї справи в господарському суді на думку суду є співрозмірним з її складністю, та відповідає максимальній заробітній платі за місяць у 2015 році державних службовців найвищого рангу.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

В пункті 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Отже, оскільки відповідачем було сплачено суму боргу в розмірі 27 181 грн. 60 коп. після звернення позивача до суду з відповідним позовом, то судовий збір у цій частині стягується з відповідача.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Така правова позиція підтримана і в п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", зокрема, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. 82, п. 3 ч. 1 ст. 83, ст. ст. 84, 85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", с. Дашуківка, Лисянського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 00223941 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія", вул. Глибочицька, 17, м. Київ, ідентифікаційний код 36530971 - 5 600 грн. 65 коп. інфляційних втрат, 3 099 грн. 72 коп. 3% річних, 19 287 грн. 52 коп. пені, 11 200 грн. 25 коп. штрафу, 23 393 грн. 66 коп. витрат на сплату судового збору та 8 526 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

3. В решті вимог - в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 27 січня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович