номер провадження справи 14/141/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015 Справа № 908/5075/14

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району (юридична адреса - 69091 м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; поштова адреса - 69057 м. Запоріжжя, вул. Адм. Нахімова, 4)

до відповідача Громадської організації Козацьке Військо Запорізьке низове (адреса - 69035 м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, б. 80)

про стягнення заборгованості

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Хрипченко Ю.Ю., довіреність №61/2019 від 05.01.2015р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

20 листопада 2014 року Позивач - Концерн «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району (далі за текстом Концерн «МТМ») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача - Громадської організації Козацьке Військо Запорізьке низове (далі за текстом ГО Козацьке Військо Запорізьке низове) про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.11.2014р. порушено провадження у справі №908/5075/14, судове засідання призначено на 11.12.2014р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.12.2014р., у зв'язку з неявкою представників Сторін, розгляд справи відкладено до 12.01.2015р.

В судовому засіданні 12.01.2015р. справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, за згодою представника Позивача, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на підставі Договору про постачання та використання теплової енергії №1606 від 10.10.2002р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, останньому в період з червня 2013 року по квітень 2014 року поставлено теплову енергію на загальну суму 18 748,72 грн. Відповідач свої зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати отриманої теплової енергії виконав не в повному обсязі. Відповідачем порушено строк внесення оплати, отже крім основної заборгованості, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних збитків.

З урахуванням зазначених обставин, Позивач просить стягнути з Громадської організації Козацьке Військо Запорізьке низове на користь Концерну «МТМ» 18 748,72 грн. основного боргу, 1 714,48 грн. пені, 416,86 грн. 3% річних, 2544,66 грн. інфляційних збитків та 1827,00 грн. судового збору.

Відповідач в судові засідання 11.12.2014р. та 12.01.2015р.за викликом суду не з'явися, про причини неявки суд не повідомив, правом надати відзив на позов не скористався.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали господарського суду Запорізької області від 21.11.2014р. про порушення провадження у справі та від 11.12.2014р. про відкладення розгляду справи були направлені за адресою місцезнаходження Відповідача, вказаною у позовній заяві, яка також зазначена у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: 69035 м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, б. 80. Ухвали господарського суду Запорізької області повернулися на адресу суду з відміткою в поштовій довідці «організація вибула». Однак, враховуючи вимоги чинного законодавства України, Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду господарським судом та про час і місце проведення судових засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобов'язує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий розсуд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в «розумний строк» через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність Відповідача.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням представника Позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника Позивача, суд встановив наступне.

10.10.2002р. між Концерном «Міські теплові мережі» - Теплопостачальна організація та ГО Козацьке Військо Запорізьке низове - Споживач укладено Договір №1606 про постачання та використання теплової енергії (далі за текстом Договір).

За умовами Договору Теплопостачальна організація взяла на себе зобов'язання відпускати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягу, а Споживач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2.2. Договору Споживач зобов'язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору, облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом.

При відсутності приладів обліку, або виході його з ладу, а також прострочення держповірки, відсутність клейма, або свідоцтва, документації, не надання звіту про спожиту теплову енергію, кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу, визначається Енергопостачальною організацією, розрахунковим способом по тепловому навантаженню, визначеному у п.2.1 договору і фактично відпуску теплової енергії з джерела теплоти за звітній період.

Оскільки, у приміщенні, яке займає Відповідач, не встановлений прилад комерційного обліку, облік споживання теплової енергії відповідачем у спірному періоді проводився розрахунковим способом. Механізм розрахунку сум нарахованих до сплати Відповідачу у спірний період додається.

Згідно з п. 6.4 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.5. Договору, кінцевий розрахунок здійснюється Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця.

У відповідності до п. 6.8. Договору, Сторони щоквартально з ініціативи Енергопостачальної організації проводять звірку взаємних розрахунків за фактично спожиту теплову енергію з підписанням акту звірки для визначення заборгованості.

На виконання своїх зобов'язань, Концерном на адресу Відповідача направлялись акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки на оплату заборгованості за спірний період.

Як зазначено в актах приймання-передачі теплової енергії, в разі неотримання акту приймання-передачі, або обгрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений Договором, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим.

Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими Позивачем до оплати за відповідні періоди.

Згідно із п. 10.1. Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання. Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Як свідчать матеріали справи, Концерн «МТМ» відпустив Споживачеві у період з червня 2013 року по квітень 2014 року теплову енергію на загальну суму 18 748,72 грн., що підтверджується Актами приймання передачі теплової енергії та відповідними щомісячними Рахунками за теплову енергію (а.с.28-39). Відправка Позивачем зазначених Актів та Рахунків Відповідачу підтверджується реєстрами відправки кореспонденції, які містяться у матеріалах справи (а.с.40-48).

Проте, Відповідач договірних зобов'язань належним чином не виконав, оплату за отриману теплову енергію у встановлений Договором строк не здійснив, чим порушив умови Договору.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору, заборгованість ГО Козацьке Військо Запорізьке низове перед Концерном «МТМ» за фактично спожиту теплову енергію за Договором у період з червня 2013 року по квітень 2014 року склала 18 748,72 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

За таких обставин вимога Концерну «МТМ» в особі Філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району про стягнення з ГО Козацьке Військо Запорізьке низове боргу за спожиту теплову енергію в сумі 18 748,72 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, Позивач, посилаючись на прострочення виконання Відповідачем зобов'язання за Договором, просить стягнути з останнього 1714,48 грн. пені, 416,86 грн. 3% річних, 2544,66 грн. інфляційних збитків.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 7.3.3. Договору, Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеняв розмірі 1% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних збитків судом встановлено, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня у розмірі 1644,99 грн., 3% річних у розмірі 416,86 грн., інфляційні збитки у розмірі 2544,66 грн.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

При цьому, Відповідач своїм правом участі в судовому засіданні та правом надати відзив на позов не скористався.

Таким чином, позовні вимоги Концерну «МТМ» в особі Філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району про стягнення з ГО Козацьке Військо Запорізьке низове 18 748,72 грн. основного боргу, 1714,48 грн. пені, 416,86 грн. 3% річних, 2544,66 грн. інфляційних збитків задовольняються частково.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району до Громадської організації Козацьке Військо Запорізьке низове про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації Козацьке Військо Запорізьке низове (69035 м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, б. 80, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району (69091 м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; поштова адреса - 69057 м. Запоріжжя, вул. Адм. Нахімова, 4, ) 18 748 (вісімнадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 72 коп. основної заборгованості, 1 644 (одну тисячу шістсот сорок чотири) грн. 99 коп. пені, 416 (чотириста шістнадцять) грн. 86 коп. 3% річних, 2 544 (дві тисячі п'ятсот сорок чотири) грн. 66 коп. інфляційних втрат, 1 821 (одну тисячу вісімсот двадцять одну) грн. 58 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 16.01.2015р.