ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р.Справа № 915/2349/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В.Поліщук,

суддів Г.П. Разюк, В.Б. Туренко

(на підставі розпорядження голови суду від 10.12.2014р. №3135)

при секретарі судового засідання - І.М.Станковій,

за участю представників сторін:

від позивача: Т.О.Зальотова, Н.А.Клис,

від відповідача: І.О.Войтенкова,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.11.2014 р.

у справі №915/2349/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго"

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №125-ріш від 27.09.2013 року у справі № 1-26.213/114-2013,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулося з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №125-ріш від 27.09.2013 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відділенням неправомірно прийнято оскаржуване рішення, оскільки вже були розглянуті такі ж справи та прийнято рішення, згідно яких порушенням законодавства України про захист економічної конкуренції визнані такі самі дії товариства, що визнаються порушенням в оскаржуваному рішенні, тобто відділенням притягнуто до відповідальності товариство декілька разів за однакові дії. Крім того, позивач зазначив, що визначення монопольного становища товариства на ринку виконано відділенням з грубим порушенням норм матеріального права, яке відбулося внаслідок неправильного тлумачення норм статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Зміст і сутність даного Закону та Методики відділенням трактується неправильно. Прийняте рішення не має жодного відношення до визначеної Законом мети діяльності Антимонопольного комітету України - захисту конкуренції у підприємницькій діяльності, і ніяк не стосується відносин, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію.

У відзиві на позов відповідач просив суд відмовити в його задоволенні, рішення комітету залишити без змін.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.03.2014р. позов задоволено з мотивів обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 р. рішення господарського суду Миколаївської області від 13.03.2014р. скасовано, в позові відмовлено з посиланням на те, що поняття контролю огляду засобу не є тотожним поняттю технічної перевірки, а надання споживачеві для оплати рахунок на оплату послуги з технічної перевірки без встановлення факту пошкодження, що не замовлялася ним є ущемлення інтересів споживача. Крім того, посилання позивача на порушення оспореним рішенням територіального відділення Антимонопольного комітету України статті 61 Конституції України, яка закріплює, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, є неправомірним, оскільки зазначена норма стосується безпосередньо фізичних осіб.

Постановою Вищого господарського суду від 02.09.2014 р. рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області з посиланням на те, що попередні судові інстанції не оцінили в контексті наведених норм зміст дослідженого ними рішення № 125-ріш, з якого вбачається, що розгляд справи № 1-26.213/114-2013 порушено за ініціативи відділення АМК у зв'язку з здійсненням контролю за дотриманням ПАТ "Миколаївобленерго" законодавства про захист економічної конкуренції щодо надання додаткових послуг, пов'язаних з ліцензованою діяльністю, а не за заявою окремого споживача на досліджуваному ринку. Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що за одне й те ж порушення законодавства про захист економічної конкуренції до товариства неодноразово застосовувалися значні санкції декількома рішеннями. Відповідно ж до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.11.2014 р. позов задоволено, визнано недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №125-ріш від 27.09.2013 року у справі № 1-26.213/114-2013 з посиланням на те, що за однакові дії, які відділення вважає порушенням, воно фактично притягнуло позивача до відповідальності 7 разів, що підтверджується матеріалами справи. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем вже розглянуто справи з тих же підстав щодо того самого відповідача, та притягнуто до відповідальності, то прийняття даного оспорюваного рішення є безпідставним, оскільки справа підлягала закриттю згідно із ст.49 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що, скасовуючи рішення відділення, судом не зазначено жодної правової підстави його скасування в частині визнання монопольного становища позивача, а також неправильно застосовано норми законодавства про захист економічної конкуренції. Скаржник зазначив, що специфіка розслідування справ про порушення конкуренційного законодавства та притягнення до відповідальності за вчинення таких порушень, полягає в необхідності застосування індивідуального підходу органу Антимонопольного комітету до аналізу дій суб'єкта правопорушення, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Застосування такого підходу обумовлено і необхідністю визначення у кожній справі складу правопорушення, оскільки у кожному конкретному порушенні, вчиненому одним і тим самим суб'єктом, складові правопорушення можуть відрізнятися.

Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" у відзиві на апеляційну скаргу просило рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення як безпідставну.

Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України надало додаткові письмові пояснення, в яких підтримало апеляційну скаргу в повному обсязі, зазначивши при цьому, що протягом 2010-2014 років до відділення надходили заяви від різних споживачів електроенергії щодо неправомірних дій позивача, які полягали у неправомірному припиненні електропостачання фізичним та юридичним особам, за результатами розгляду яких територіальним відділенням було вжито передбачених законом заходів реагування, і в кожному випадку один і той самий суб'єкт правопорушення - позивач- вчиняв аналогічні дії, які мали загальний наслідок - неправомірне припинення електропостачання, відділення досліджувало кожен випадок вчинення неправомірних дій окремо та приходило висновку, що кожного разу такі дії позивача містили ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

До апеляційної скарги та письмових пояснень відповідач додав копії скарг фізичних осіб на дії ПАТ "Миколаївобленерго" щодо неправомірного припинення їм електропостачання та копію звернення ТОВ "Фаворит-люкс" щодо перевірки дій позивача відносно необґрунтованого встановлення та стягненні підвищеної оплати за перетікання реактивної електроенергії з товариства з винесенням окремого рішення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.09.2013 року адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи № 1-26.213/114-2013 прийнято рішення №125-ріш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", відповідно до якого:

- визнано, що Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" займало монопольне становище у 2011-2012 роках на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню у межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні електричні мережі ПАТ "Миколаївобленерго", як таке, що на цьому ринку не мало жодного конкурента;

- визнано дії Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго", які полягали у неправомірному зобов'язувані гр. Кізіми Г.І., яка мешкала за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 13, кв. 15, здійснити оплату за послугу технічної перевірки електроустановки без належних на те правових підстав, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- за вчинення порушення, вказаного у пункті 2 рішення, на Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" накладено штраф відповідно до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000,00 гривень;

- зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" оприлюднити за власні кошти пункти 1-3 резолютивної частини цього рішення в офіційному друкованому виданні Миколаївської обласної ради у місячний строк з дня набуття ним законної сили, про що повідомити територіальне відділення з наданням усіх підтверджуючих документів у п'ятиденний строк з дня розміщення публікації.

В рішенні відповідач зазначив, що підставою для початку розгляду справи була власна ініціатива Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. У зв'язку із здійсненням контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Миколаївським територіальним відділенням запитувалася інформація у ПАТ „Миколаївобленерго" з питань стосовно надання енергопостачальником додаткових платних послуг, пов'язаних із ліцензованою діяльністю, зокрема, відключення та підключення до електропостачання, здійснення технічної перевірки електроустановок споживачів. Одержана інформація свідчить про наявність ознак зловживання монопольним становищем у діях товариства, вчинених стосовно споживача Кізіми Галини Іванівни, особовий рахунок 606039, яка мешкала за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 13, кв. 15. Оскільки, у зв'язку з поданням споживачем 04.10.2012 року заяви про розірвання договору про постачання електроенергії у зв'язку з укладенням нового договору, персоналом енергопостачальної організації було запропоновано надати послугу з технічної перевірки засобу обліку електричної енергії, вартість якої - 70 грн. 78 коп. та яка була стягнута з споживача необґрунтовано, оскільки останнім дана послуга у енергопостачальника не замовлялась. Отже, надання для оплати споживачеві так званого "повідомлення" на послугу, що не замовлялася ним, не ґрунтувалося на законодавстві, було безпідставним.

За умов значної конкуренції на ринку наведені дії ПАТ „Миколаївобленерго" були б неможливими, оскільки маючи зацікавлення продати свій товар товариство мало б вживати заходів щодо недопущення ущемлення інтересів споживачів в частині неправомірного стягнення оплати за роботи чи послуги, яких споживач не замовляв і не зобов'язаний був сплачувати.

З огляду на встановлені обставини судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

При дослідженні ринку Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України були дотримані вимоги Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року № 49-р та визначено, що позивач є єдиним суб'єктом господарювання, який постачає електричну енергію за регульованим тарифом населенню в межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні місцеві (локальні) електричні мережі позивача відповідно до отриманих ліцензій НКРЕ від 18.08.2005 № 177322, від 18.08.2005 №177323, від 28.04.2011 № 500343, від 28.04.2011 №500344. Часовими межами ринку визначено 2011 - 2012 роки - проміжок часу, протягом якого залишились незмінні структура ринку, співвідношення попиту та пропозиції на ньому.

За визначенням ч. 1 ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач у 2011 - 2012 роках займав монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню у межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні електричні мережі позивача, як такий, що на цьому ринку не мав жодного конкурента.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не надав належних доказів в розумінні ст. 34 ГПК України на підтвердження того, що його підприємство зазнає значної конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню та не довів наявності фактів, які б підтверджували надання протягом 2011-2012 рр. послуг з постачання електричної енергії іншими суб'єктами господарювання.

Між тим, як свідчать матеріали справи, 27.02.2000 р. між позивачем та гр. Кізіма Г.І. було укладено договір про користування електричною енергією №606039, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 13, кв. 15, електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до умов цього договору, а споживач зобов'язується сплачувати одержану електричну енергію за діючими тарифами у терміни, передбачені даним договором. 04.10.2012р. споживач звернувся до ПАТ "Миколаївобленерго" із заявою про розірвання договору №606039 у зв'язку з укладенням нового договору. Йому було надано для оплати повідомлення на послуги з технічної перевірки електроустановки на суму 70,78 грн., яке споживачем було оплачено.

Відповідно до п. 6 ПКЕЕ визначено порядок припинення користування електроенергією де зазначено, що у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про це енергопостачальника та розрахуватися за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору. Енергопостачальник припиняє подачу електричної енергії на об'єкт споживача та вживає заходів для запобігання розкраданню чи пошкодженню приладів обліку, використанню електричної енергії без обліку. Отже, зазначений пункт правил не закріплює обов'язку споживача оплачувати технічну перевірку електроустановки у разі, коли він звертається за припиненням дії договору на постачання електроенергії.

В пункті 1.2 ПКЕЕ зазначено, що технічна перевірка-це виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності стану засобу обліку електричної енергії та схеми його підключення, а також відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку "Правилам устройства электроустановок" та іншим нормативно-технічним документам; засоби обліку - засоби вимірювальної техніки, у тому числі лічильники, трансформатори струму та напруги, кола обліку, які використовуються для визначення обсягу електричної енергії та величини споживання електричної потужності; електроустановка - комплекс взаємопов'язаних устаткування і споруд, призначених для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії.

Відповідно до пункту 37 цих Правил енергопостачальник має право, зокрема, пропонувати споживачам додаткові послуги, пов'язані з постачанням електричної енергії; перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору, проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку.

Виконання додаткових робіт (послуг), відповідно до вимог пункту 1.4 Методики розрахунку вартості робіт з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових робіт і послуг, пов'язаних із ліцензованою діяльністю, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 25 грудня 2008 року № 1522, має здійснюватися на підставі договору, який укладається між замовником і виконавцем згідно з чинним законодавством України.

Отже, споживач формулюючи своє звернення до позивача щодо припиненням дії договору на постачання електроенергії чітко вказав своє прохання про закриття особового рахунку не зазначивши при цьому, що йому потрібна технічна перевірка електроустановки. В свою чергу позивач, висував вимогу про оплату вартості технічної перевірки електроустановки споживача, яка споживачем не замовлялась та відповідних договорів на її надання не укладалось.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

В пункті 2 ст. 50 цього Закону зазначено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Отже, з огляду на монопольне становище позивача на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню в межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні електричні мережі позивача, дії останнього, які полягали у неправомірному зобов'язанні гр. Кізіма Г.І. оплатити вартість технічної перевірки електроустановки цього споживача без належних на те підстав, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Між тим, разом із рішенням від 27.09.13 р. № 125-ріш, яке оскаржується у даній справі, відділенням в короткий проміжок часу одночасно було прийнято ряд аналогічних рішень: від 27.09.13 р. № 126-ріш у справі № 1-26.213/115-2013; від 30.09.2013 р. № 130-ріш у справі № 1-26.213/118-2013; від 27.09.2013 р. № 127-ріш у справі № 1-26.213/116-2013; від 30.09.2013 р. № 128-ріш у справі № 1-26.213/113-2013; від 30.09.2013 р. № 129-ріш у справі № 1-26.213/117-2013; від 30.09.2013 р. № 131-ріш у справі № 1-26.213/120-2013р.. Зазначеними рішеннями однакові дії ПАТ "Миколаївобленерго" визнані такими самими порушеннями законодавства України про захист економічної конкуренції, як і в рішенні №125-ріш від 27.09.13 р.. Тобто, відділенням за однакові дії притягнуто позивача до відповідальності 7 разів із стягненням штрафу 68000 грн. в кожному випадку.

Всі вказані рішення ПАТ "Миколаївобленерго" оскаржило до господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.14 р. у справі №915/2350/13, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.08.14 р., було визнано правомірним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.09.13 р. №129-ріш. По іншим справам Вищий господарський суд скасував рішення суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції і передав справи на новий розгляд з підстав, які були зазначені вище.

Відповідно до змісту ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Частиною першою статті 36 Закону передбачено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Органи Антимонопольного комітету України можуть прийняти розпорядження про об'єднання кількох справ в одну або про виділення справи для окремого розгляду (частина перша статті 38 Закону).

В статті 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно із статтею 49 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції підлягає закриттю без прийняття рішення по суті, якщо: справа не підлягає розгляду в Антимонопольному комітеті України, його територіальному відділенні; не встановлено відповідача або його місцезнаходження; відповідача - юридичну особу ліквідовано; вже розглянуто чи розглядається органами Антимонопольного комітету України справа з тих же підстав щодо того самого відповідача; не доведено вчинення порушення; є інші підстави, передбачені законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем було порушено справу за власною ініціативою у зв'язку зі здійсненням контролю за дотриманням ПАТ "Миколаївобленерго" законодавства про захист економічної конкуренції щодо надання додаткових послуг, пов'язаних із ліцензованою діяльністю, а не заявою окремого споживача та прийнято рішення з тих же підстав щодо того ж самого відповідача.

Враховуючи той факт, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції щодо надання додаткових послуг, пов'язаних з ліцензованою діяльністю може мати системний триваючий характер, і виявлятися в порушенні прав кількох споживачів, а також той факт, що відповідачем вже розглянуто справи з тих же підстав щодо того самого відповідача, то прийняття даного оспорюваного рішення є безпідставним, оскільки справа підлягала закриттю.

Дана позиція також викладена в листі Вищого господарського суду України №01-06/2304/14 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням конкурентного законодавства (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)".

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №125-ріш від 27.09.2013 року у справі № 1-26.213/114-2013, оскільки справа на підставі ст. 49 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підлягала закриттю.

Скаржник в додаткових письмових поясненнях, наданих до суду, зазначив, що протягом 2010-2014 років до відділення надходили заяви від різних споживачів електричної енергії, як фізичних так і юридичних осіб, щодо неправомірного припинення ПАТ "Миколаївобленерго" електропостачання, за результатами розгляду яких відділенням було вжито передбачених законом заходів реагування. У кожному випадку один і той самий суб'єкт правопорушення ПАТ "Миколаївобленерго" вчиняв аналогічні дії, які мали загальні наслідки, а саме неправомірне припинення електропостачання і в кожному окремому випадку відділення досліджувало кожен окремий факт вчинення неправомірних дій та приходило до висновку, що кожного разу такі дії ПАТ "Миколаївобленерго" містили ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Надані відповідачем до апеляційної скарги та письмових пояснень копії скарг фізичних осіб на дії ПАТ "Миколаївобленерго" щодо неправомірного припинення їм електропостачання та звернення ТОВ "Фаворит-люкс" щодо перевірки дій позивача відносно необґрунтованого встановлення та стягненні підвищеної оплати за перетікання реактивної електроенергії з ТОВ "Фаворит-люкс" з винесенням окремого рішення, не приймаються судом до уваги, оскільки вони стосуються порядку розгляду окремих скарг споживачів на дії ПАТ "Миколаївобленерго" щодо неправомірного припинення електропостачання та щодо необґрунтованого встановлення і стягнення підвищеної плати за перетікання реактивної електроенергії шляхом завищеного значення еквіваленту реактивної потужності, тобто інших обставин, ніж ті, що розглядаються у даній справі.

За таких обставин господарський суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, всебічно, повно та об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи, у зв'язку з чим рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

керуючись ст.ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу

України, суд -

постановив:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 19.11.2014 р. у справі №915/2349/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без -задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови підписано 23.01.2015

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Г.П.Разюк

Суддя В.Б. Туренко