УХВАЛА

Справа № 910/22190/13 14.01.15

За заявою Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві
пророз'яснення способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2014р.
у справі № 910/22190/13
За позовом Swissport International Ltd (Свіспорт Інтернешенел Лімітед)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Авікомпанія "Міжнародні

Авіалінії України"

про визнання недійсними рішень зборів учасників та визнання

недійсною нову редакцію статуту

Колегія суддів Трофименко Т.Ю. (головуюча)

Босий В.П.

Марченко О.В.

Представники сторін:

Від заявника не з'явився

Від позивача: Кіян А.В. - по дов. №б/н від 23.05.2014р.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи Гончаренко Є.С. - по дов. № б/н від 23.01.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2014 позов задоволено повністю, визнано недійсними рішення від 8 квітня 2013 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіспорт Україна", що оформлені рішенням позачергових зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіспорт Україна", прийнятим шляхом письмового опитування без проведення зборів учасників. Визнано недійсними Зміни № 2 до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіспорт Україна", що були затверджені рішенням позачергових зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіспорт Україна" від 8 квітня 2013 року та зареєстровані 18.04.2013 державним реєстратором Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації Шабуніною Т.Я., номер запису 3003316. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА" на користь Swissport International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел Лімітед) 2294, 00 грн. судового збору.

21.08.2014 на примусове виконання рішення від 22.04.2014 у справі №910/22190/13 видано наказ про стягнення судового збору.

До господарського суду міста Києва надійшла заява Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про роз'яснення способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2014 при наявності ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2013 №826/15270/13-а.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2014 заяву Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про роз'яснення способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2014 прийнято до розгляду та призначено на 30.10.2014.

29.10.2014 через відділ діловодства суду від позивача надійшли дві апеляційні скарги на ухвали господарського суду міста Києва від 21.10.2014 по справі №910/22190/13.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2014р., відповідно до ст. ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, зупинено розгляд заяви Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про роз'яснення способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2014 до повернення матеріалів справи з Київського апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Судом встановлено, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі № 910/22190/13 усунено, у зв'язку з чим, суд визнав за необхідне поновити провадження у даній справі та призначити заяву до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 14.01.2015р.

В судове засідання представник заявника та відповідача не з'явилися. Про час та місце розгляду судом повідомлені належним чином.

Представник позивача просив задовольнити дану заяву.

Представник третьої особи проти задоволення даної заяви заперечував.

Розглянувши подану заяву суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.1.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 №9 під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконаня у порядку і способом, раніше встановленим. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

У відповідності до п. 7.2. зазначеної Постанови Пленуму підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Статтею 121 ГПК не передбачено подання і розгляд заяв про встановлення способу та/або порядку виконання рішення. Такі спосіб і порядок визначаються державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та виходячи зі змісту резолютивної частини рішення господарського суду.

Водночас, оцінюючи подану заявником до суду заяву, господарський суд міста Києва відзначає, що позивачем невірно сформульовано вимоги до суду у поданій ним заяві, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості роз'яснення способу виконання рішення господарського суду.

Так, статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 р. № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, враховуючи визначену законодавцем процедуру зміни способу та порядку виконання саме рішення суду, а не роз'яснення способу виконання рішення господарського суду міста, суд відмовляє у задоволенні поданої заявником заяви.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про роз'яснення способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2014р. у справі №910/22190/13 залишити без задоволення.

Колегія суддів Трофименко Т.Ю. (головуюча) Босий В.П. Марченко О.В.