ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 р. Справа № 909/1331/14

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишин В. В. , при секретарі судового засідання Максимів Н. Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи Дранути Оксани Орестівни (вул. Нова, 5 кв. 45, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, 76002)

до відповідача: Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" (вул. Хриплинська, 11, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, 76002)

про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 10 949, 85 гривень

За участю представників сторін:

Від позивача: представник в судове засідання не з'явився.

Від відповідача: представники в судове засідання не з'явилися.

в с т а н о в и в :

до господарського суду Івано-Франківської області звернулася Дранута Оксана Орестівна із позовом (вх.№15187/14 від 25.11.14) до Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 10 949, 85 гривень, в тому числі компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням термінів її виплати у сумі 1 118, 80 гривень.

Ухвалою господарського суду від 27.11.14 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні 16.12.14.

В судовому засіданні 16.12.14 розгляд справи було відкладено на 20.01.15 на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з нез'явленням повноважних представників сторін та клопотанням про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте 19.01.2015 направив на адресу суду факсограму (Вх. № 608/15) про продовження розгляду справи та відкладення судового засідання. Клопотання позивача мотивовано тим, що з моменту звільнення позивача йому було донараховано заробітну плату, яка також своєчасно не виплачена. Крім того, вказуючи причини відкладення справи, позивач посилається на той факт, що ухвалою господарського суду від 16.12.2014 було зобов'язано позивача виконати вимоги ухвали у повному обсязі.

Суд, розглянувши клопотання позивача про продовження строку розгляду спору на 14 днів, відмовляє у його задоволенні виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Взявши до уваги матеріали справи, господарський суд констатує, що позивач належним чином виконав вимоги суду, зокрема надав довідку про відсутність спору.

Крім того, відсутні виняткові обставини, які можуть бути підставою для продовження строку розгляду спору, а викладені в клопотанні про відкладення розгляду справи доводи, не підтверджені документально.

Враховуючи, що суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, та закінчення двохмісячного строку, в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору та відкладення розгляду справи слід відмовити.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов не подав, про причини своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи ту обставину, що відповідача було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи (поштове повідомлення №781 від 29.12.14), останнього не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів. У разі неможливості забезпечення явки представника в судове засідання, сторона у справі не позбавлена права надавати свої вимоги і заперечення у письмовому вигляді. Разом з тим, у відповідності із ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст. 75 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь - яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно ч. 7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь - яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У відповідності до абзацу 9 статті 16 Господарського процесуального кодексу України, справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до ст.43 ГПК України, суд встановив, що 22.04.2013 Дрануту О.О. було прийнято на роботу на посаду секретар керівника ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", доказом чого є копія трудової книжки серії АВ № 629872 де в графі "Відомості про роботу" є відмітка про прийняття на роботу у ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод".

Господарським судом Івано-Франківської області 22.08.13 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" та введено процедуру санації в порядку ст. 94 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У відповідності до запису у трудовій книжці Дранута О.О. працює на підприємстві з 2013 року. Однак, на момент подання позовної заяви існує наявна заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.13 по 31.10.14. Довідка вих.№ Б-745 від 21.11.14, видана підприємством позивачу, свідчить, що станом на 24.11.14 заборгованість з виплати заробітної плати Дрануті О.О. за період з 01.06.13 по 31.10.14 складає 9 831,05 гривень. В даній довідці міститься щомісячний розрахунок заборгованості з червня 2013 року по жовтень 2014 року включно.

Згідно ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

З огляду на викладені обставини та зважаючи на положення чинного законодавства, слід зробити висновок, що Дранута О.О. виконує обов'язки секретаря з 22.04.13 (дата прийняття на роботу). За період з 01.06.13 по 31.10.14 заборгованість ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" із виплати заробітної плати перед позивачем складає 9 831, 05 гривень, що підтверджується довідкою вих.№Б-745 від 21.11.14, виданою підприємством позивачу.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, позовні вимоги не спростовано.

Зважаючи на вищевикладене, із врахуванням усіх обставин справи, оцінивши докази у справі у відповідності до чинного законодавства України, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Позовні вимоги про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати в сумі 9 831, 05 гривень слід задовольнити.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням термінів її виплати у сумі 1 118, 80 гривень. Так, в матеріалах справи міститься розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням термінів її виплати позивачу.

Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Розрахунок компенсації здійснено у спосіб, що визначений Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, що затверджено Постановою КМУ №1427 від 20.12.1997.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем суми компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням термінів її виплати, встановлено, що така вимога заявлена обґрунтовано та у відповідності до положень ЗУ "Про оплату праці" підлягає до задоволення.

Таким чином, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у справі, у відповідності до чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати слід покласти на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" та не сплачував судовий збір при поданні позовної заяви, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету.

Керуючись ст. 1, 34 Закону України "Про оплату праці", ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст. 10, 94 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 12, 16, 43, 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" (і.к.07552205; вул.Хриплинська, 11, м.Івано-Франківськ, 76002) на користь Дранути Оксани Орестівни (номер платника податків ; (вул. Нова, 5 кв. 45, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, 76002) 10 949, 85 гривень (десять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять гривень вісімдесят п'ять копійок) заборгованості, з яких 9 831, 05 гривень заборгованість по заробітній платі та 1 118, 80 гривень компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" (і.к.07552205; вул.Хриплинська, 11, м.Івано-Франківськ, 76002) в дохід Державного бюджету України 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп. судового збору, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.01.15

Суддя Михайлишин В. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Осудар І. Б. 26.01.15