КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Справа№ 927/707/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Остапенка О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у

м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській

області

на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 10.12.2014р.

у справі №927/707/14 (суддя Фесюра М.В.)

за заявою Державної податкової інспекції у м. Чернігові

Головного управління Міндоходів у Чернігівській області

до корпорації "Єврогаз"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 10.12.2014р. у справі №927/707/14 задоволено частково заяву арбітражного керуючого про стягнення з Державної податкової інспекції (далі - ДПІ) у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області коштів по оплаті послуг (грошової винагороди) розпорядника майна, стягнуто на користь арбітражного керуючого Мурзи Андрія Михайловича 8592,8 грн. грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна корпорації ''Єврогаз'' у даній справі.

Не погодившись, ДПІ у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області звернулась до Київського апеляційного господарського суду, подавши апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської області від 10.12.2014р. у справі № 927/707/14 і прийняти нове рішення, яким у відмовити у задоволенні заяви арбітражного керуючого Мурзи А.М. про стягнення з ДПІ у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області коштів по оплаті послуг (грошової винагороди) за виконання повноважень розпорядника майна корпорації ''Єврогаз''.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскарженої ухвали, ДПІ у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначаючи про те, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено можливість виплати державною податковою інспекцією грошової винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень розпорядника майна боржника у справі про банкрутство, що і кошторисом установи не передбачено видатків на оплату послуг арбітражного керуючого, наведено інші доводи та міркування в підтвердження викладених обставин.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014р. (в складі колегії суддів: головуючий суддя Верховець А.А., судді Остапенко О.М., Шипко В.В.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження, призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.12.2014р. Розпорядженням заступника голови суду від 29.12.2014р., враховуючи перебування суддів Шипка В.В., Остапенка О.М. у відпустці, для розгляду скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів Доманської М.Л., Пантелієнка В.О. Ухвалою від 29.12.2014р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.01.2015р. Розпорядженням секретаря судової палати суду від 13.01.2015р., враховуючи перебування судді Пантелієнка В.О. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів Доманської М.Л., Остапенка О.М.

В судове засідання 13.01.2015р., так само як і в засідання 29.12.2014р., представники сторін не з'явились про причини відсутності суд не повідомили, відзиву на апеляційну скаргу, а так само будь-яких інших додаткових матеріалів не надали. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, належне повідомлення сторін та інших учасників у справі про місце і дату засідання, зважаючи на обмеженість процесуальних строків перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвала господарського суду Чернігівської області від 10.12.2014р. у справі №927/707/14 підлягає залишенню без змін, зважаючи на наступні обставини.

Згідно ст. 4, ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". За змістом ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно п. 1.1 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212-VI, що набрала чинності з 19.01.2013р.) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 29.05.2014р. ДПІ у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (ініціюючий кредитор) відмовлено у порушенні провадження у справі про банкрутство корпорації "Єврогаз" з підстав відсутності доказів безспірності вимог кредитора. Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 26.06.2014р. ухвалу господарського суду Чернігівської області у справі №927/707/14 від 29.05.2014р. скасовано, справу передано на розгляд господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 08.08.2014р. за результатами підготовчого засідання порушено провадження у справі, визнано вимоги ініціюючого кредитора в сумі 2002967,32 грн. з включенням до ІІІ черги реєстру вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном на строк 115 днів, мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна призначено Мурзу А.М., встановивши розмір оплати послуг в сумі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень за рахунок ініціюючого кредитора.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 09.10.2014р. затверджено реєстр вимог кредиторів корпорації "Єврогаз" з наступними вимогами: ДПІ у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області в сумі 2002967,32 грн. з включенням до ІІІ черги реєстру вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Чернігівської області від 01.12.2014р. припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження арбітражного керуючого Мурзи А.М. як розпорядника майна боржника, визнано банкрутом корпорацію "Єврогаз", відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, покладено обов'язки ліквідатора банкрута на арбітражного керуючого Мурзу А.М. та затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат розпорядника майна в сумі 8727,60 грн. (борг по оплаті праці становить 8592,8 грн., витрати розпорядника - 134,8 грн.)

Згідно наявного в матеріалах справи протоколу №1 зборів комітету кредиторів корпорації "Єврогаз" від 25.11.2014р., було вирішено затвердити виплату грошової винагороди розпорядника за рахунок майна та коштів підприємства-банкрута, оскільки ДПІ у м. Чернігові є державною установою та фінансується з Державного бюджету України, кошторисом видатків на 2014 рік фінансування за КЕКВ "інші видатки" не передбачено. З тим, арбітражним керуючим Мурзою А.М. було подано заяву суду, в якому викладено прохання стягнути з ДПІ у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області кошти по оплаті послуг (грошової винагороди) розпорядника майна в сумі 8727,60 грн. та зобов'язати податковий орган перерахувати дані кошти на розрахунковий рахунок 9100 в Чернігівському РУ ПАТ КБ "Приватбанк", , МФО 305299, картковий рахунок №747664.

ДПІ у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, заперечуючи проти задоволення заяви арбітражного керуючого в суді першої інстанції, так само як і по суті поданої апеляційної скарги на оскаржену ухвалу господарського суду Чернігівської області від 10.12.2014р., посилалось на те, що кошторисом бюджетної установи не передбачено видатків на оплату послуг арбітражного керуючого, на існування права у останнього відмовитись від виконання обов'язків з огляду на те, що він міг передбачити відсутність можливості державного органу оплатити послуги.

Відхиляючи доводи ДПІ у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, суд першої інстанції посилався на те, що вказане вище рішення комітету кредиторів від 25.11.2014р. не відповідає вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зазначаючи, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду, Законом не передбачено звільнення ініціюючого кредитора від обов'язку сплатити грошової винагороди в разі, якщо джерелом його фінансування є державний бюджет, заперечення представника податкового органу, які полягають у можливості арбітражного керуючого відмовитись від виконання покладених на нього обов'язків розпорядника майна з огляду на неспроможність державного органу судом першої інстанції визнано є недоречними. Колегія суддів суду апеляційної інстанції з такими висновками в цілому погоджується, вважаючи за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно ч. 1-2 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п'яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Частиною 2 вищенаведеної статті Закону також передбачено, що сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Вищенаведена ст. 115 Закону передбачає можливість погашення грошової винагороди арбітражного керуючого за рахунок коштів боржника, проте за змістом статті грошова винагорода розпоряднику майном сплачується в першу чергу за рахунок ініціюючого кредитора.

Відповідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Статус ініціюючого кредитора боржника, який є податковим органом, як бюджетної організації не може бути підставою для звільнення його від обов'язку з оплати послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство, порушеній за його заявою. Зазначені правові висновки неодноразово були наведені у змісті постанов Вищого господарського суду України (від 02.07.2013р. у справі №Б29/14-07 (Б40/191-06 (Б24/67/06) та інші).

Згідно звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, оплата послуг розпорядника майна з 08.08.2014р. по 01.12.2014р. становить 8592,80 грн., витрати на канцелярські товари складають 58,40 грн. та поштові витрати в сумі 74,60 грн., що підтверджується наявними фіскальними чеками. За таких обставин, господарський суд Чернігівської області обґрунтовано дійшов висновку, що заява арбітражного керуючого підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з ініціюючого кредитора грошової винагороди в сумі 8592,8 грн., враховуючи те, що за рахунок ініціюючого кредитора сплачується лише грошова винагорода, а витрати, пов'язані з провадженням у справі погашаються за рахунок активів боржника.

Всебічно, повно і об'єктивно розглянувши в судовому процесі всі обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, за наслідками розгляду апеляційної скарги та перевіряння законності та обґрунтованості ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі, повторно розглянувши справу, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскаржене судове рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого господарського суду не спростовують та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 10.12.2014р. у справі №927/707/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Повний текст постанови складено 13.01.2015р.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

О.М. Остапенко