РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24241/14 13.01.15

За позовом Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України

до Приватного акціонерного товариства «Укратоменергобуд»

про стягнення 957 772, 32 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Омельченко В.С. за довіреністю № 4/15 від 12.01.2015 р.;

від відповідача: Мазурок І.В. за довіреністю № 746 від 25.12.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державний будівельний комбінат Управління справами Верховної Ради України (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Укратоменергобуд» (далі - відповідач) про стягнення 957 772, 32 грн., з яких 746 272, 58 грн. основного боргу, 56 418, 20 грн. пені, 64 036, 30 грн. 3% річних, 91 045, 24 грн. інфляційних втрат. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати щодо сплати судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між сторонами Договору він виконав будівельні роботи, які відповідачем не були оплачені в повному обсязі, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2014 р. порушено провадження у справі № 910/24241/14, розгляд справи призначено на 25.11.2014 р.

25.11.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання 25.11.2014 р. не з'явився, проте 24.11.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання № 691 від 24.11.2014 р. про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 25.11.2014 р. заперечив проти вищевказаного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, при цьому, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.11.2014 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 11.12.2014 р.

05.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також відзив на позовну заяву № 708 від 04.12.2014 р., за змістом якого проти позову заперечує, оскільки, на його думку, з урахуванням змісту п. 13.2. Договору, на даний час ще не настав строк виконання відповідачем зобов'язання в частині сплати позивачу заявленої до стягнення суми основного боргу, у зв'язку з чим також відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій.

09.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи у справі та письмові пояснення, в яких він звертає увагу на те, що висновки відповідача про те, що строк для остаточних розрахунків ще не настав, - хибні, так як він виокремив з контексту Договору положення другого абзацу п. 13.2. про строк кінцевого розрахунку протягом 30 робочих днів після закінчення гарантійного терміну, не звернувши увагу на абзац перший, який описує випадок прийняття генпідрядником рішення про сповільнення чи прискорення термінів виконання робіт. Таким чином, позивач стверджує, що абзац 2 пункту 13.2. Договору не стосується спірних правовідносин між сторонами, оскільки жодної додаткової угоди відповідно до абзацу першого пункту 13.2. на підставі рішення генпідрядника про сповільнення чи прискорення термінів виконання робіт, - сторони не підписували. При цьому, позивач звертає увагу на те, що відповідач отримав розрахунок за виконані роботи у повному обсязі, проте остаточного розрахунку з позивачем не провів.

У судовому засіданні 11.12.2014 р. в порядку ст. 77 ГПК України судом було оголошено перерву до 22.12.2014 р.

16.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи у справі та доповнення до відзиву на позов, відповідно до якого повторно звертає увагу на те, що за змістом п. 13.2. Договору строк остаточного розрахунку з позивачем ще не настав.

18.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи у справі та письмові пояснення, відповідно до яких він стверджує, що до спірних правовідносин має бути застосовано загальний порядок розрахунків, а саме: 30 робочих днів з дати підписання актів та довідок.

22.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення неустойки.

У судовому засіданні 22.12.2014 р. від представників сторін надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2014 р. на підставі клопотання представників сторін в порядку ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору на 15 днів та в судовому засіданні у відповідності до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 13.01.2015 р.

У судовому засіданні 13.01.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2011 р. між позивачем (субпідрядник) та відповідачем (генпідрядник) було укладено договір № 11/06-128СП на виконання робіт «Реконструкції з прибудовою адміністративного будинку Генеральної прокуратури України по вул. Різницькій, 13/15 у Печерському районі м. Києва» І черга (паркінг та конференцзал»), відповідно до п. 1.1. якого генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується виконати на свій ризик власними і залученими силами і засобами комплекс робіт на об'єкті «Реконструкція з прибудовою адміністративного будинку Генеральної прокуратури України по вул. Різницькій, 13/15 у Печерському районі м. Києва» І черга (паркінг та конференцзал») (далі - об'єкт) відповідно до проектно-кошторисної документації, здати в обумовлені строки закінчені роботи в порядку, передбаченому умовами цього Договору, брати участь у здачі об'єкту робочій комісії та відповідним державним органам, усунути на протязі гарантійного строку експлуатації об'єкту виявлені дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт та сплатити послуги генерального підряду, а генпідрядник зобов'язується надати субпідряднику будівельний майданчик в межах червоних ліній з дозволом на виконання робіт, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчені будівельно-монтажні роботи та оплатити їх у строки, передбачені цим Договором. Замовником будівництва на об'єкті виступає Генеральна прокуратура України.

Згідно з п. 1.2. Договору склад та обсяги робіт, що є предметом Договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації та переліку робіт (Додаток № 1).

Терміни виконання робіт та умови їх перегляду визначено сторонами у розділі 3 Договору.

У відповідності з приписами п. 4.1. Договору договірна ціна робіт по кожному окремому етапу робіт (Додатку №1), виконання яких доручається субпідряднику, буде визначатись окремими Додатковими договорами до Договору підряду № 11/06-128СП від 23.06.2011 р.

Договірна ціна робіт є динамічною (п. 4.2.).

За приписами п. 13.1. Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно, шляхом перерахування Генпідрядником грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, за умови фактичного виділення замовником коштів відповідного призначення генпідряднику.

Відповідно до абзацу першого пункту 13.2. Договору сторони визначили, що якщо генпідрядник у встановленому порядку ухвалить рішення про сповільнення чи прискорення (за згодою субпідрядника) темпів виконання робіт упродовж поточного року, він подасть субпідряднику для узгодження Додаткову угоду, в якій будуть відкориговані обсяги коштів, що виділяються на фінансування виконання робіт у поточному році.

Абзацом 2 пункту 13.2. Договору сторони визначили, що проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більше як 90 % їх загальної вартості договірної ціни.

Відповідно до абзацу 3 пункту 13.2. Договору було встановлено, що кінцеві розрахунки здійснюються протягом 30 робочих днів після закінчення гарантійного терміну у випадку додержання гарантійних зобов'язань.

Згідно з п. 13.3. Договору було визначено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються генпідрядником щомісячно на підставі документів, визначених п. п. 13.4., 13.7., підписаних уповноваженими представниками сторін в межах забезпечення технологічного циклу виконання робіт.

Так, як зазначено в п. 13.4. Договору, підставою для здійснення розрахунків є підписана сторонами Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3), складена на підставі підписаних сторонами актів прийняття виконаних підрядних робіт (ф.КБ-2в).

Акти прийняття виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в) складаються субпідрядником і подаються для підписання генпідряднику до 20 числа поточного місяця. Розрахунок проводиться протягом 30 робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами (п. 13.5.).

Пунктом 13.6. Договору передбачено, що акти приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), подані субпідрядником після 22 числа звітного місяця, приймаються генпідрядником, опрацьовуються і включаються до Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3) наступного за звітним місяцем.

Згідно з п. 13.7. Договору субпідрядник надає разом з актами приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) всі підтверджуючі документи на матеріали, машини-механізми (оригінали), акти на приховані роботи, виконавчі зйомки та інші документи, передбачені чинними ДБН. У разі ненадання вказаних документів акти не приймаються на розгляд генпідрядником.

Відповідно до п. 13.11. Договору генпідрядник може здійснювати попередню оплату робіт у розмірі, який не перевищує 30 % вартості будівництва при обґрунтуванні доцільності, в межах виділених на фінансування робіт у поточному році коштів, або генпідрядник, за рахунок попередньої оплати, здійснює платежі за будівельні матеріали з відповідним зменшенням суми платежів за виконані роботи. Субпідрядник зобов'язується використати отриману попередню оплату для закупівлі необхідних для виконання робіт матеріалів, устаткування і інших ресурсів, а в разі невикористання попередньої оплати протягом 30 календарних днів, повернути її генпідряднику на умовах п. 18.10. цього Договору.

Положеннями п. 13.12. Договору передбачено, що у разі затримки бюджетного фінансування не з вини генпідрядника, оплата за виконані роботи здійснюється протягом п'яти банківських днів з дати отримання генпідрядником бюджетного фінансування на свій реєстраційний рахунок. а у разі зміни бюджетного фінансування генпідрядник письмово повідомляє про це субпідрядника, який зобов'язаний негайно призупинити роботи з моменту отримання повідомлення.

Вартість послуг генерального підряду, які субпідрядник зобов'язаний сплатити генпідряднику, становить 10% від величини договірної ціни (п. 13.13. Договору).

Умовами п. 13.13.1 Договору передбачено, що підставою для оплати послуг генпідряду є акт наданих послуг генпідряду, який генпідрядник надає субпідряднику в момент та на дату підписання акта приймання виконаних підрядних робіт ф.КБ-2в. Субпідрядник зобов'язаний підписати зазначений акт та протягом 3-х календарних днів повернути його генпідряднику. В разі неповернення акта в зазначений термін, він вважається підписаним та є підставою для сплати генпідрядних послуг генпідряднику.

При цьому, згідно з п. 13.14. Договору кошти за послуги генерального підряду утримуються генпідрядником окремо, з кожного платежу за виконані роботи, шляхом оплати субпідряднику належних йому коштів з утримання заборгованості за послуги генпідряду здійснені в межах даного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були виконані роботи на загальну суму 7 462 725, 75 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи довідками ф. КБ-3 за жовтень 2011 року на суму 1 747 702, 08 грн., за жовтень 2011 р. на суму 208 763, 83 грн., за жовтень 2011 року на суму 5 506 259, 84 грн. та актами приймання будівельних робіт № 1 ф. КБ-2в за жовтень 2011 року, № 2 за жовтень 2011 року, № 3-1 за жовтень 2011 року, № 3 за жовтень 2011 року.

Відповідно до актів № ОУ-0000085 від 28.10.2011 р. та № ОУ-0000089 від 31.10.2011 р. вартість наданих позивачу генпослуг складає 746 272, 58 грн. (10 % від вартості виконаних робіт).

Відповідачем у рахунок оплати виконаних позивачем будівельних робіт перераховано 5 970 180, 59 грн.

Крім того, оскільки за спірним Договором відповідач виступає боржником за будівельні роботи, а позивач боржником за генпідрядні послуги, сторони в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України уклали акти заліку взаємних вимог № ПБ-0000059 від 28.10.2011 р. та № ПБ-0000062 від 31.10.2011 р. на загальну суму 746 272, 58 грн.

Таким чином, з урахуванням здійсненої відповідачем оплати в сумі 5 970 180, 59 грн. та проведеного сторонами заліку взаємних вимог в сумі 746 272, 58 грн., фактично відповідачем було погашено заборгованість з оплати виконаних позивачем робіт на суму 6 716 453,17 грн., що складає 90 % від вартості виконаних робіт.

Відповідно залишок неоплачених відповідачем робіт склав 746 272, 58 грн.

З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити вказану заборгованість, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Частиною 2 ст. 875 Цивільного кодексу України Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилась внаслідок неповного розрахунку за виконані роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Як зазначалось вище, умовами укладеного між сторонами Договору було визначено інший порядок розрахунків між сторонами, неоднозначне розуміння якого і призвело до даного спору.

Усуваючи розбіжності в оцінці сторонами умов Договору та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк в розумінні вказаної статті є періодом часу, зі спливом якого має бути здійснене виконання зобов'язання. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого має бути здійснене виконання зобов'язання.

Дотримання строку (терміну) виконання є одним з критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання (ст. ст. 610, 612 ЦК України).

Як прострочене виконання, так і дострокове виконання (за загальним правилом) вважаються неналежним виконанням.

У свою чергу, виконання зобов'язання в належний строк (термін) - це один з елементів належного виконання зобов'язання, що припиняє його існування.

Таким чином, строк (термін) є тим мірилом відліку часу, зі спливом (настанням) якого виникає (припиняється) зобов'язання, а відповідно до спливу строку (настання терміну) кредитор не має права вимагати виконання, а боржник не зобов'язаний виконувати, тоді як з настанням часу виконання боржник зобов'язаний виконати, а кредитор не має права відмовитись від прийняття належного виконання.

Вирішуючи питання щодо дійсної волі сторін при укладенні спірного Договору в частині визначення порядку розрахунків між ними, суд вважає застосувати загальні правила тлумачення правочинів, визначені законодавцем в статті 213 ЦК України, за змістом частини 3 якої спочатку при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів (граматичне тлумачення); після чого, якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін (структурно-системне тлумачення). При цьому, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

В даному випадку, причиною розбіжностей сторін у розмінні порядку та строків розрахунків є структура викладу розділу 13 Договору, а саме: наявність в п. 13.2. абзаців 2 та 3, які передбачають оплату робіт в обсязі 90 % з кінцевим розрахунком після спливу гарантійного терміну, та наявність окремо п. п. 13.1. та 13.5. Договору, які передбачають щомісячну оплату робіт та розрахунки протягом 30 робочих днів з дати підписання актів форми КБ-2в та довідок форми КБ-3.

Враховуючи зазначене, при вирішенні спірного питання щодо настання строків кінцевого розрахунку за виконані роботи має бути застосовано в сукупності граматичне та структурно-системне тлумачення розділу 13 Договору.

Так, пунктом 13.1. Договору сторони встановили, що розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно, шляхом перерахування Генпідрядником грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, за умови фактичного виділення замовником коштів відповідного призначення генпідряднику.

Зі змісту даного пункту Договору вбачається, що він визначає загальні умови розрахунків між сторонами, вказуючи на їх порядок: щомісячні платежі, безготівкова форма, попередня оплата робіт замовником генпідряднику.

Відповідно до абзацу першого пункту 13.2. Договору сторони визначили, що якщо генпідрядник у встановленому порядку ухвалить рішення про сповільнення чи прискорення (за згодою субпідрядника) темпів виконання робіт упродовж поточного року, він подасть субпідряднику для узгодження Додаткову угоду, в якій будуть відкориговані обсяги коштів, що виділяються на фінансування виконання робіт у поточному році.

Змістом даного абзацу сторони узгодили порядок їх дій щодо формування річного кошторису за обставин узгодженої зміни темпів виконання підрядних робіт.

Абзацом 2 пункту 13.2. Договору сторони визначили, що проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більше як 90 % їх загальної вартості договірної ціни.

При цьому, відповідно до абзацу 3 пункту 13.2. Договору було встановлено, що кінцеві розрахунки здійснюються протягом 30 робочих днів після закінчення гарантійного терміну у випадку додержання гарантійних зобов'язань.

Аналізуючи зміст другого та третього абзацу пункту 13.2. Договору, суд приходить до висновку, що хоча вони і розміщені в межах одного пункту з абзацом першим, - вони стосуються порядку розрахунків між сторонами в цілому, а не лише випадку, коли сторони узгодять сповільнення або прискорення темпів виконання робіт.

Так, ні речення другого, ні речення третього абзацу за своїм змістом не має зв'язку з реченням абзацу першого пункту 13.2. Договору, оскільки в них відсутні загальновживані в таких випадках у юридичній техніці словосполучення: «у такому випадку», «у разі прийняття такого рішення» тощо.

У свою чергу, виділення спірних речень окремими абзацами вказують на їх самостійний зміст, оскільки абзац - це період мовлення, тексту, що складається з одного чи кількох речень, пов'язаних між собою за змістом.

Крім того, слід враховувати, що кожен пункт правочину належить тлумачити у взаємозв'язку із іншими положеннями правочину; тлумачення одного пункту правочину не повинне суперечити змісту інших пунктів правочину, а у разі суперечливих, сумнівних тлумачень належить віддати перевагу тому змісту, який більше відповідає усьому змісту і цілям правочину.

Мета правочину встановлюється на підставі аналізу сукупності всіх умов правочину.

Відповідно до предмету Договору, визначеного в п. 1.1., позивач зобов'язався виконати не лише комплекс будівельних робіт на об'єкті, але й усунути протягом гарантійного строку експлуатації об'єкту виявлені дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт.

Таким чином, виходячи з системного аналізу Договору в цілому, суд приходить до висновку, що обрання вказаного порядку розрахунку (90 % вартості робіт після їх виконання та кінцевий розрахунок зі спливом гарантійного терміну) було обрано з метою додаткової гарантії виконання позивачем взятих на себе зобов'язань з усунення можливих недоліків робіт відповідно до предмету Договору.

У свою чергу, аналізуючи зміст п. п. 13.5. Договору в системі з попередніми положеннями розділу 13 Договору, суд приходить до висновку, що він стосується порядку здійснення щомісячних платежів за виконані роботи в межах зазначених 90 % загальної вартості робіт.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Позивачем не наведено суду належного обґрунтування, в тому числі шляхом наведення обставин, які передували і супроводжували укладення спірного Договору, пред'явлення документів, якими сторони обмінювалися із метою його укладення, на користь його власного розуміння умов розділу 13 Договору, якими він обґрунтовує заявлені позовні вимоги.

Зокрема, суду не наведено переконливих доводів причин визначення сторонами спірної схеми розрахунку (90 % вартості робіт після їх виконання та кінцевий розрахунок зі спливом гарантійного терміну) виключно та саме для випадку, описаного в абзаці першому пункту 13.2. Договору.

З урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що пред'явлений позивачем позов є передчасним, оскільки наразі строк виконання зобов'язання з остаточного розрахунку між сторонами в частині спірної суми (10 % від загальної вартості виконаних робіт), - не настав.

Так, відповідно до п. 16.1. Договору сторони визначили, що субпідрядник гарантує якість виконаних робіт і можливість експлуатації об'єкта відповідно до умов проекту впродовж гарантійного терміну, який визначається згідно чинного законодавства. Гарантійний термін експлуатації об'єкта починається з дати видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва і продовжується на час, упродовж якого об'єкт не міг використовуватися внаслідок недоробок, відповідальність за які несе субпідрядник.

Згідно з ч. 1 ст. 884 ЦК України гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об'єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом.

З урахуванням зазначеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, в тому числі про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які є похідними від вимог про стягнення основної заборгованості.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки суд встановив необґрунтованість позову, він відмовляє в його задоволенні та відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.

Що стосується заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності, суд його відхиляє, оскільки правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові, у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.01.2015 р.

Суддя В.С. Ломака