РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25018/14 12.01.15

За позовом Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях"
доПублічного акціонерного товариства "Київський річковий порт"
простягнення 610168,62 грн.
Суддя Васильченко Т.В.

в присутності представників сторін:

від позивача Лопух Т.М., довіреність №ПР/10-05/253 від 08.12.2014;
від відповідачане з'явилися.

Суть спору: Державне підприємство водних шляхів "Укрводшлях" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" про стягнення 610168,62 грн. з яких: 557006,32 грн. - основний борг, 26736,30 грн. - інфляційні втрати, 3632,14 грн. - 3 % річних та 22793,86 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору №021/п (31п) від 28.02.2014 позивач надав відповідачу обумовлені договором послуги щодо підняття та навантаження піску на баржі, проте відповідач в порушення умов договору зобов'язання по оплаті наданих послуг в повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в сумі 557006,32 грн., що зумовило нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.11.2014 порушено провадження у справі №910/25018/14 та призначено до розгляду.

В судовому засіданні 12.01.2015 позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, відзив на позов, заяв чи клопотань до суду не подав.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 12.01.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, який приймав участь під час розгляду справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "Київський річковий порт" (замовник) та Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" (виконавець) укладено договір №021/п (31п), відповідно до умов якого, виконавець зобов'язується виконати роботи з підйому та навантаження на баржі, надані замовником, піску Ново-Українського родовища, що знаходиться на території Обухівського району Київської області, земснарядом "Дніпровський-27" з використанням паливно-мастильних матеріалів (дизельне паливо, моторна олива) замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити якісно виконані виконавцем роботи, за ціною, в термін та на умовах цього договору (п. п. 1.1, 1.2 договору).

За умовами п. п. 2.1.1-2.1.4 договору виконавець приступає до виконання зазначених в п. 1.1 договору робіт: після надання замовником технічного завдання з планом виконаних робіт на родовище; через десять днів з дня отримання попередньої оплати в сумі 50000,00 грн. на розрахунковий рахунок виконавця, для підготовки земснаряду до роботи; після отримання від замовника паливо-мастильних матеріалів, які необхідні мінімум на 10 днів роботи земснаряду та після буксировки замовником земснаряда з місця базування до місця надання послуг.

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони визначили, що розрахунковий період становить один календарний місяць. Прийом-передача виконаних робіт за місяць проводиться на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт, складеного на підставі актів навантаження виконавцем кожної баржі, наданої замовником, підписані уповноваженими особами сторін, а роботи вважаються виконаними виконавцем та прийняті замовником з моменту навантаження піску на плавзасоби замовника (на вказані чи надані ним плавзасоби).

Вартість виконаних робіт виконавцем за цим договором становить: 4,57 грн. з ПДВ при піднятті та навантаженні піску в обсязі більш 90000 тон за місяць; 6,28 грн. з ПДВ при піднятті та навантаженні піску в обсязі менш 90000 тон за місяць (п. 4.1 договору).

Відповідно до п.п. 4.2, 4.3 договору замовник здійснює оплату за виконані виконавцем роботи на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт, протягом 5 календарних днів з дня його підписання.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.05.2014 року, а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання сторонами (п. 9.1 договору).

На виконання умов даного договору, позивач надав відповідачу визначені договором послуги на загальну суму 632006,32 грн., що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг №38 від 31.03.2014 на суму 177567,56 грн. та №72 від 30.04.2014 на суму 454438,76 грн., які підписані уповноваженими особами сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Позаяк, відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання в частині оплати наданих послуг в повному обсязі не виконав, сплативши лише 75000,00 грн. внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 557006,32 грн.

Позивач 23.06.2014 звернувся до відповідача з претензією №Пр/10-07/09 про погашення заборгованості.

Втім, відповідач залишив її без відповіді і задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а за умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4.3 договору сторони визначили, що оплата за виконані роботи здійснюється замовником протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу визначених умовами договору послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 557006,32 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що за прострочення розрахунків за виконані роботи, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період заборгованості, за кожен день прострочки.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п. 6.2 договору, позивачем за період з 05.04.2014 по 16.07.2014 нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 22793,86 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 22458,49 грн., згідно нижченаведеного розрахунку, оскільки виходячи зі змісту п. 4.3 договору початок прострочення платежу по акту №38 від 31.03.2014 настає 06.04.2014 та по акту №72 від 30.04.2014 - 06.05.2014, а не як зазначає позивач 05.04.2014 та 05.05.2014 відповідно. (Пеня: 127567,56*2*6,5/100/365*9 (з 06.04.2014 по 14.04.2014) = 408,92 грн., 127567,56*2*9,5/100/365*4 (з 15.04.2014 по 18.04.2014) = 265,62 грн., 102567,56*2*9,5/100/365*89 (з 19.04.2014 по 16.07.2014) = 4751,83 грн., 454438,76*2*9,5/100/365*72 (з 06.05.2014 по 16.07.2014) = 17032,12 грн.).

Окрім того, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3632,14 грн. за період з 05.04.2014 по 16.07.2014 та інфляційні втрати у розмірі 26736,30 грн. за період з травня 2014 року по червень 2014 року.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

В той же час, за результатами перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 3575,88 грн., згідно нижченаведеного розрахунку, оскільки виходячи зі змісту п. 4.3 договору початок прострочення платежу по акту №38 від 31.03.2014 настає 06.04.2014 та по акту №72 від 30.04.2014 - 06.05.2014, а не як зазначає позивач 05.04.2014 та 05.05.2014 відповідно. (3% річних: 127567,56*3/100/365*13 (з 06.04.2014 по 18.04.2014) = 136,31 грн., 102567,56*3/100/365*89 (з 19.04.2014 по 16.07.2014) = 750,29 грн., 454438,76*3/100/365*72 (з 06.05.2014 по 16.07.2014) = 2689,28 грн.).

Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 22458,49 грн. та 3% річних - 3575,88 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 335,37 грн. та 3% річних в розмірі 56,26 грн. позивачу належить відмовити.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (04070, м. Київ, вул. Верхній Вал, 70; ідентифікаційний код 03150071) на користь Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" (04071, м. Київ, вул. Сагайдачного, 12; ідентифікаційний код 03150102) 557006 (п'ятсот п'ятдесят сім тисяч шість) грн. 32 коп. - основного боргу, 22458 (двадцять дві тисячі чотириста п'ятдесят вісім) грн. 49 коп. - пені, 3575 (три тисячі п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 88 коп. - 3% річних, 26736 (двадцять шість тисяч сімсот тридцять шість) грн. 30 коп. - інфляційних втрат та 12195 (дванадцять тисяч сто дев'яносто п'ять) грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.01.2015.

Суддя Т.В.Васильченко