УХВАЛА

Справа № 910/29790/14 05.01.15

За позовом Підприємство з іноземними інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Темпус"

про звернення стягнення на заставлене майно

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін не викликались

СУТЬ СПОРУ :

Заявлено позов про звернення стягнення на заставлене майно за договором застави від 24.06.2014 заставною вартістю 5061462 грн. для погашення заборгованості ТОВ «Анд-Груп» перед ПП «Лукойл» за Договором № КІ201002090/10/1517 від 25.06.2010 в розмірі 1012467,37 грн. основного боргу, пені в розмірі 9191,47 грн. та штрафу в розмірі 253073,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2015 порушено провадження по справі № 910/29770/14, розгляд справи призначено на 02.02.2015.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на заставлені відповідачем транспортні засоби по договору застави від 24.06.2014.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд його відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за

кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 16 від 26.12.2011, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач не надав суду доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, позивач не надав суду, а також нічим не підтвердив припущення, що рухоме майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути або зменшитись.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Підприємство з іноземними інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна" в задоволенні заяви про забезпечення позову заявив про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на заставлені відповідачем транспортні засоби по договору застави від 24.06.2014.

Суддя Грєхова О.А.