РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23860/14 12.01.15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «БК-ЕКСПЕРТ»
до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»
про відшкодування шкоди в розмірі 50000,00 грн.
Суддя Васильченко Т.В.

в присутності представників сторін:

від позивачаБартосевич Б.В., довіреність №16/09/-14 від 16.09.2014;
від відповідачане з'явилися.
Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "БК-ЕКСПЕРТ" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про відшкодування шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ "НФСК "Добробут" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №30/29110 від 19.10.2010 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі -ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ, а тому відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

При цьому, згідно договору про відступлення права вимоги від 01.11.2012, укладеного між ПрАТ "НФСК "Добробут" (первісний кредитор) та ТОВ "БК-Експерт" (новий кредитор) первісний кредитор перевів (уступив) належне йому право вимоги в порядку регресу до фізичних та юридичних осіб, що виникло у нього внаслідок виплати страхового відшкодування за договорами страхування, укладеними між первісним кредитором та споживачами (страхувальниками), а новий кредитор набув право вимоги, в тому числі і спірної вимоги.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.10.2014 порушено провадження у справі №910/23860/14 та призначено до розгляду.

20.11.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав заперечення на позовну заяву в якому проти позову заперечив з підстав того, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.12.2014 продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи.

12.12.2014 позивач, через відділ діловодства суду подав заяву про поновлення строків позовної давності, в якій наголосив на тому, що 14.10.2014, в межах строку позовної давності, ним було подано позов до відповідача, втім ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2014 позовну заяву повернуто. Дану ухвалу позивач отримав лише 29.10.2014, що позбавило його можливості повторного звернення до суду в межах строку позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні 12.01.2015 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 12.01.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, який приймав участь під час розгляду справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2010 між приватним акціонерним товариством "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" "Регіональне управління", як страховиком та представництвом "Берлін-Хемі АГ", як страхувальником було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №30/29110, об'єктом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, перелік яких наведений в додатку до договору №41 від 17.06.2011, що є невід'ємною частиною цього договору, зокрема, автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ, 2010 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору згідно додатку №41 від 17.06.2011 до договору страхування №30/29110 від 19.10.2010 встановлено з 22.06.2011 по 21.06.2012.

24.10.2011 року о 14 год. 15 хв. на 733км+800м автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ та автомобіля "ВАЗ-2101", реєстраційний номер АК0565КМ, а саме: Жуков В.П., керуючи автомобілем "ВАЗ-2101", реєстраційний номер АК0565КМ, який належить на праві власності Смайлову О.Е., рухаючись на спуск на випередження транспортного засобу, неправильно обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ, під керуванням Пилипенко О.Л., що призвело до пошкодження транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Жуковим В.П. вимог п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується довідкою ВДАІ Ялтинського міського управління ГУ МВС України в АР Крим №8900469.

Постановою Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 08.11.2011 у справі №3-2532 2011 року встановлено порушення Жуковим В.П. вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, Жукова В.П. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

24.10.2011 страхувальник звернувся до ПрАТ "НФСК "Добробут" із заявою про страховий випадок та виплату страхового відшкодування за договором №30/29110 від 19.10.2010 на рахунок СТО.

Відповідно до Звіту №1313 U від 03.12.2011, складеного оцінювачем Горобець Ю.М. (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 26.07.2006 №4785)) вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей, завданого власнику автомобіля "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ внаслідок пошкодження складає 74149,11 грн.

08.12.2011 ПрАТ "НФСК "Добробут" був складений та підписаний страховий акт №135р191, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 113370,00 грн.

На підставі складеного страхового акту №135р191 від 08.12.2011 ПрАТ "НФСК "Добробут", виконуючи свої зобов'язання за договором добровільного страхування наземного транспорту №30/29110 від 19.10.2010, перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 113370,00 грн. на рахунок страхувальника, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку ПрАТ "НФСК "Добробут" за період з 14.12.2011 по 27.12.2011.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПрАТ "НФСК "Добробут" перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

01.11.2012 Приватне акціонерне товариство "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" (первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "БК-Експерт" (новий кредитор) уклали договір відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор переводить (уступає) належне йому право вимоги в порядку регресу до фізичних та юридичних осіб, що виникло у нього внаслідок виплати страхового відшкодування за договорами страхування, укладеними між первісним кредитором та споживачами (страхувальниками), а новий кредитор набуває право вимоги та зобов'язується перерахувати первісному кредитору кошти за переведене (уступлене) право вимоги відповідно до розділу 3 договору.

Перелік заборгованості фізичних та юридичних осіб, право вимоги в порядку регресу до яких переводиться (уступається) новому кредитору, відображається в акті приймання-передачі регресних справ до даного договору та передається новому кредитору (п.1.2 договору про відступлення права вимоги).

05.11.2012 Приватне акціонерне товариство "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" та Товариство з обмеженою відповідальністю "БК-Експерт" на виконання умов договору про відступлення права вимоги від 01.11.2012 підписали акт приймання-передачі регресних справ, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає оригінали регресних справ, серед яких, зокрема, і справа №135р191 по факту спірної ДТП, яка сталася 24.10.2011.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "БК-Експерт" отримало право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток власнику автомобіля "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ в результаті ДТП, яка сталася 24.10.2011.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль "ВАЗ-2101", реєстраційний номер АК0565КМ, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ, належить громадянину Смайлову О.Е. та знаходився під керуванням Жукова В.П., вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що Жуков В.П. не мав права керування транспортним засобом "ВАЗ-2101", реєстраційний номер АК0565КМ та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що Жуков В.П. на законних підставах керував транспортним засобом "ВАЗ-2101", реєстраційний номер АК0565КМ.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України №30/5009/2733/11 від 02.04.2012.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина Жукова В.П. встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації транспортного засобу "ВАЗ-2101", реєстраційний номер АК0565КМ відшкодовується Жуковим В.П. як законним володільцем цього транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що Смайлов О.Е. уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформлений полісом серії АА№6242275 з Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією "Оранта" предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "ВАЗ-2101", реєстраційний номер АК0565КМ, строк дії якого з 16.07.2011 по 16.07.2012, що підтверджено відповіддю МТСБУ, яка надійшла на запит суду.

Згідно п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах.

Отже, оскільки Жуков В.П. експлуатував транспортний засіб "ВАЗ-2101", реєстраційний номер АК0565КМ на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією "Оранта".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Договором (поліс серії АА№6242275) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 510 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Skoda Fabia", реєстраційний номер АА9566ІХ, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 74149,11 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АА№6242275 розміри лімітів відповідальності (50000,00 грн.) та франшизи (510,00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач повинен сплатити позивачу кошти в сумі 49490,00 грн. (50000,00 грн. (сума страхового відшкодування, з урахуванням ліміту відповідальності) - 510,00 грн. (франшиза) = 49490,00 грн.).

В той же час, відповідач під час розгляду справи заявив про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що з моменту ДТП, а саме 24.10.2011 минуло 3 роки, в зв'язку з чим позивач втратив право регресної вимоги у відповідності до вимог ч. 1 ст. 257 ЦК України.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

У відповідності до статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В даному випадку, перебіг строку позовної давності розпочався 24.10.2011 та закінчився 24.10.2014.

Позивач звернувся до господарського суду із даною позовною заявою 30.10.2014 (згідно відбитку штемпеля господарського суду міста Києва), тобто з пропуском встановленого чинним законодавством трирічного строку позовної давності на 6 днів.

В свою чергу, в позовній заяві, а також в заяві від 12.12.2014 позивач просить відновити пропущений строк позовної давності, з підстав того, що 14.10.2014, в межах строку позовної давності, з метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до господарського суду міста Києва з відповідним позовом, проте, ухвалою суду від 17.10.2014 дана позовна заява повернута без розгляду. Дану ухвалу він отримав лише 29.10.2014, про що свідчить відмітка на звороті вказаної ухвали, яка наявна в матеріалах справи, що позбавило його можливості повторно звернутись з даним позовом в межах строку позовної давності. При цьому, позивач також зауважує на тому, що до моменту звернення до суду з даним позовом, він вчиняв численні спроби отримати у Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЕРДЕ БАНК" Ткач М.Ю документи у підтвердження факту перерахування коштів ПрАТ НФСК "Добробут" - Представництву Берлін-Хемі АГ в Україні, які були необхідні для підтвердження факту понесення фактичних витрат по спірній ДТП.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причини пропуску строку позовної давності.

Так, відповідно до п. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Дослідивши фактичні обставини справи та доводи позивача викладені в клопотанні про поновлення строку позовної давності, суд дійшов висновку про наявність поважних причин незначного (шість днів) пропуску строку позовної давності, у зв'язку з чим порушене право підлягає захисту.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БК-ЕКСПЕРТ" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ідентифікаційний код 36530730) суму страхового відшкодування в розмірі 49490 (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'яносто) грн. 00 коп. та 1808 (одну тисячу вісімсот вісім) грн. 37 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.01.2015.

Суддя Т.В.Васильченко