ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2015 р.Справа № 922/5480/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради (м. Рубіжне, Луганська обл.)
до Департаменту житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації (м. Луганськ)
про стягнення 133967,35 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Пономарьов Б.Ю. (довіреність №20/109 від 14.01.2014 р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

11.07.2014 р. Комунальне підприємство "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради направило позовну заяву №20/3015 від 10.07.2014 р. з додатками про стягнення з Департаменту житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації заборгованості в розмірі 133967,35 грн.

Відповідно до наказу в.о. голови господарського суду Луганської області від 17 липня 2014 року №34, в господарському суді Луганської області з 21 липня 2014 року встановлено особливий режим роботи до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю і здоров'ю працівників господарського суду Луганської області та учасників судового процесу.

28.11.2014 р. до канцелярії господарського суду Харківської області надійшов лист вих. №20/3920 від 24.11.2014 р. та копії матеріалів справи за позовом Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради до Департаменту житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації про стягнення 133967,35 грн.

Як вказує представник Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради, вищевказана позовна заява на адресу КП "РВУВКГ" не поверталася, а також ухвали про порушення провадження також не отримували.

Відповідно до ч.2 ст.15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території міста Луганськ та Луганської області, відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", на виконання Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 1632-18 від 12.08.2014 року та відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" №28-р від 02.09.2014 року визначено, які суди розглядатимуть справи, підсудні господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, зокрема: господарським судом Харківської області - господарських справ, підсудних господарському суду Луганської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.12.2014 р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 15.12.2014 р. о 11:40 год.

15 грудня 2014 року представник позивача надав додаткові документи, які долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 грудня 2014 р. було відкладено розгляд справи на 19 січня 2015 року.

23 грудня 2014 року представник відповідача надіслав до суду заяву, в якій визнавав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд розглянути справу без участі представника відповідача.

05 січня 2015 року представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 111259,94 грн. заборгованості, 3328,65 грн. 3% річних, 21806,96 грн. інфляційних витрат, 8601,78 грн. пені та судового збору.

Оскільки у відповідності до ст. 22 ГПК України позивач має право до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог і це не порушує чиїх -небудь прав та охоронюваних законом інтересів, суд приймає заяву про збільшення позовних вимог до розгляду та розгляд справи продовжується з їх урахуванням.

Представник позивача в судовому засіданні 19.01.2015 р. підтримував збільшені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 19.01.2015 р. не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 040546/1.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши присутнього представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

25 червня 2013 року між Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради (позивач) та Департаментом житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації (відповідач) був укладений договір на виконання робіт № 95п, у відповідності до умов якого відповідач доручає, а позивач зобов"язується виконати у 2013 році на свій ризик власними або власними і залученими силами та засобами роботи по об"єкту "Система централізованого водопостачання та водовідведення м. Рубіжного - капітальний ремонт обладнання свердловини № 18" відповідно до дефектного акту, договірної ціни та кошторисної документації у строки, встановлені календарним графіком робіт, а відповідач зобов"язується прийняти та оплатити їх.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що ціна договору визначається по узгодженню сторін, є твердою і становить 111388,80 грн., включаючи вартість обладнання в сумі 102039,60 грн. і оформлюється договірною ціною.

Відповідно до п. 4.1 договору, джерелом фінансування робіт відповідачем є кошти субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на капітальний ремонт систем централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідач оплачує позивачу виконані роботи по мірі надходження відповідних коштів.

Згідно з п. 4.7 договору, остаточний розрахунок з позивачем за виконані роботи здійснюється в двотижневий термін після виконання та приймання всіх передбачених договором робіт та підписання акту приймання виконаних робіт з наданням всієї виконавчої документації.

Свої зобов'язання - роботи з капітального ремонту обладнання свердловини № 18 на суму 111259,94 грн., позивач виконав та передав відповідачу, що підтверджується матеріалами справи, а саме актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 16.12.2013 р. на суму 9220,34 грн., а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на суму 102039,60 грн..

Станом на момент розгляду справи грошові кошти в сумі 111388,80 грн. за роботи виконані по Договору відповідачем не сплачені, що також визнається ним в заяві від 22.12.2014 р. № 15/07-1041(арк. справи 54).

Внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов"язань, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 111388,80 грн., а також позивачем нараховані 3328,65 грн. 3% річних, 21806,96 грн. інфляційних витрат, 8601,78 грн. пені.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст.843 ЦК України).

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

В частині 1 статті 854 ЦК України закріплено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вбачається з матеріалів справи, роботи за спірним договором виконані позивачем без зауважень, що свідчить про наявність зобов'язання відповідача сплатити за виконані роботи в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Крім того, відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи вищевикладене, те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 111259,94 грн. заборгованості обґрунтована, підтверджені матеріалами справи та визнана відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов"язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом було здійснено перерахунок 3% річних за період з 31.12.2013 р. по 29.12.2014 р. та інфляційних витрат за січень 2014 р. по листопад 2014 р. за допомогою системи "Законодавство" та встановлено, що розрахунок позивача є вірним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 3328,65 грн. та інфляційних витрат в сумі 21806,96 грн. за прострочення виконання грошового зобов"язання підлягають задоволенню як правомірні.

Згідно зі ст.ст.193,198 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов"язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов"язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Пунктом 7.4 договору передбачена відповідальність сторін, а саме за порушення строків виплати за договором, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення платежу від суми договору.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань", пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позовна вимога щодо стягнення з відповідача пені у сумі 8601,78 грн., яка нарахована позивачем за прострочення виконання грошового зобов"язання у відповідності до умов, передбачених вищевказаним договором, з урахуванням часткових проплат, відповідає вимогам діючого законодавства, розрахунок пені перевірено судом, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2899,95 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене, ст. ст. 7, 20, 173, 174 ГК України та ст. ст. 525, 530, 610, 611, 629 ЦК України, керуючись ст.ст. 29, 32, 33, 34, 43, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства Луганської обласної державної адміністрації (93405, м. Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський, 59, код 03364062) на користь Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради (93010, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, 49, код 32026192, р/р № 5903 в АТ "Укрсиббанку", МФО 351005) 111259,94 грн. заборгованості, 3328,65 грн. 3% річних, 21806,96 грн. інфляційних витрат, 8601,78 грн. пені та 2899,95 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.01.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова