ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року Справа № 915/2059/14

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А

Адреса для листування: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 33 А

До відповідача: Споживчого товариства «Діамед»

54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40

Про: стягнення заборгованості в розмірі 247567,54 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Олейникова С.С., за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 10.12.2014 р. звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 247567,54 грн., з яких: 180590,66 грн. - основна сума боргу, 30225,44 грн. - нарахована за період з 27.02.14 р. по 10.12.14 р. пеня; 4245,12 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, нараховані за період з 27.02.14 р. по 10.12.14 р., 32506,32 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, нараховане за період з 27.02.14 р. по 10.12.14 р.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору купівлі-продажу № 18-12 від 03.01.12 р., видаткових накладних за період з 20.11.13 р. по 30.01.14 р. на загальну суму 180590,66 грн.; умов договору відступлення прав вимоги № 71242-20/14-7 від 05.06.14 р., претензії № 1 від 07.10.14 р.; норм ст. ст. 512, 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 216, 218, 217 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що зобов'язання відповідача до сьогоднішнього дня залишається невиконаним, а майнове право позивача, як нового кредитора на отримання оплати поставленого товару - порушеним.

Відповідач вимоги ухвали суду від 12.12.14 р. не виконав, відзив по суті позову не надав, в судове засідання свого представника з невідомих причин не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 356, за яким ухвала була вручена відповідачу 18.12.14 р.

Отже, справу розглянуто на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

13.01.2015 року за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 ГПК України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача, суд -

встановив:

1) 03 січня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Альба Україна», як продавцем, та Споживчим товариством «Діамед», як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу № 18-12 предметом якого виступила реалізація лікарських засобів і виробів медичного призначення. Так, продавець зобов'язався здійснити постачання товару автомобільним транспортом відповідно до умов пунктів 2.1, 2.2, 6.1 договору, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та оплатити його в порядку передбаченому розділом 5 цього договору, пунктом 5.2 якого обумовлено, що оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються в видатковій накладній на поставку товарної партії.

Згідно пункту 10.2 даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2012 року, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов'язань та взаєморозрахунків. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 1 місяць до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на наступний і кожний слідуючий календарний рік.

Як вбачається з матеріалів справи, учасники, протягом дії даного договору, укладали до нього декілька додаткових угод.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вищенаведеного договору купівлі-продажу продавець передав, а покупець прийняв товар без зауважень та заперечень на загальну суму 180590,66 грн., про що вказано в оформлених обома контрагентами наступних видаткових накладних:

№ 34501379 від 20.11.13 р. на 24569,16 грн.;

№ 34501380 від 20.11.13 р. на 867,33 грн.;

№ 34504819 від 20.11.13 р. на 375,80 грн.;

№ 34563563 від 26.11.13 р. на 1886,50 грн.;

№ 34565076 від 26.11.13 р. на 16098,49 грн.;

№ 34617988 від 28.11.13 р. на 13301,94 грн.;

№ 34617989 від 28.11.13 р. на 46,98 грн.;

№ 34621959 від 28.11.13 р. на 769,81 грн.;

№ 34638763 від 29.11.13 р. на 1200,27 грн.;

№ 34638764 від 29.11.13 р. на 259,65 грн.;

№ 34663710 від 03.12.13 р. на 20307,99 грн.;

№ 34663711 від 03.12.13 р. на 3204,55 грн.;

№ 34663726 від 03.12.13 р. на 547,14 грн.;

№ 34663727 від 03.12.13 р. на 37,39 грн.;

№ 34663730 від 03.12.13 р. на 3263,26 грн.;

№ 34663731 від 03.12.13 р. на 37,02 грн.;

№ 34663835 від 03.12.13 р. на 774,68 грн.;

№ 34663838 від 03.12.13 р. на 9,24 грн.;

№ 34678973 від 03.12.13 р. на 16494,23 грн.;

№ 34678974 від 03.12.13 р. на 631,74 грн.;

№ 34678975 від 03.12.13 р. на 869,36 грн.;

№ 34678976 від 03.12.13 р. на 62,40 грн.;

№ 34684802 від 03.12.13 р. на 922,60 грн.;

№ 34684843 від 03.12.13 р. на 38,95 грн.;

№ 34720915 від 05.12.13 р. на 1779,00 грн.;

№ 34721883 від 06.12.13 р. на 2125,59 грн.;

№ 34732779 від 06.12.13 р. на 14393,15 грн.;

№ 34732780 від 06.12.13 р. на 1086,32 грн.;

№ 34760227 від 10.12.13 р. на 5018,62 грн.;

№ 34760228 від 10.12.13 р. на 9024,62 грн.;

№ 34875405 від 17.12.13 р. на 1628,94 грн.;

№ 34875581 від 17.12.13 р. на 5701,29 грн.;

№ 34875640 від 17.12.13 р. на 72,46 грн.;

№ 34887352 від 18.12.13 р. на 18577,10 грн.;

№ 34887353 від 18.12.13 р. на 632,99 грн.;

№ 34891599 від 18.12.13 р. на 173,18 грн.;

№ 34905250 від 19.12.13 р. на 3681,52 грн.;

№ 34905251 від 19.12.13 р. на 227,07 грн.;

№ 40240406 від 30.01.14 р. на 9892,33 грн.

2) Позивач стверджує, що зі свого боку покупець жодного платежу за отриманий товар не здійснив, тому заборгував суму в розмірі 180590,66 грн., посилаючись на наступні події:

05 червня 2014 року між ПАТ «Альба Україна» (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Банк Київська Русь» (новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги № 71242-20/14-7 згідно з предметом якого первісний кредитор відступає (продає), а новий кредитор набуває (купує) за 149 267,22 грн. у порядку та на умовах, визначених ним договором, право вимоги за зобов'язаннями Споживчого товариства «Діамед», (надалі - боржник) у сумі 149 267,22 грн., що випливає з договору купівлі-продажу №18-12 від 03 січня 2012 року (далі іменується - «договір купівлі-продажу»), укладеного між боржником та первісним кредитором, в цілому надалі по тексту - "основне зобов'язання".

Пунктом 2.1 сторони встановили, що первісний кредитор зобов'язаний повідомити боржника про здійснення відступлення права вимоги (додаток № 1) за основним зобов'язанням протягом 3 днів з моменту набуття новим кредитором права вимоги, в порядку передбаченому п. 3.1. цього договору.

Розділом 3 договору обумовлено, що новий кредитор набуває (купує) права вимоги, що відступається (продається) за цим договором після підписання сторонами цього договору. Виконання грошових зобов'язань за цим договором може здійснюватися в грошових коштах, або шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог (за вибором нового кредитора).

Відповідно до п. 4.2.1 та п. 4.2.2 договору до обов'язків первісного кредитора входить: передати в день укладання цього договору новому кредитору за актом приймання-передачі (додаток № 2), оригінали наступних документів: договір купівлі-продажу із всіма його невід'ємними частинами/додатками/додатковими/ угодами, згідно додатку № 2, який не містить заборони/обмеження на відступлення прав вимоги новому кредитору з боку Боржника. Передати в строк до 01.07.2014 р. новому кредитору за актом приймання-передачі (додаток № 3) оригінали наступних документів: акт звірки взаєморозрахунків між боржником та первісним кредитором до договору купівлі - продажу, зазначеного в п. 4.2.1. цього договору; видаткові накладні, специфікації, інші документи, що підтверджують наявність заборгованості боржника за договором купівлі-продажу на всю суму, права вимоги на яку здійснюється відступлення прав за цим договором.

Як свідчать матеріали справи, 05.06.14 р. між ПАТ «Альба Україна» та ПАТ «Банк «Київська Русь» було підписано акт приймання - передачі права вимоги до договору відступлення прав вимоги № 71242-20/14-7 від 05.06.14 р., за яким первісний кредитор зняв з балансу, а новий кредитор взяв на баланс дебіторську заборгованість в розмірі 149267,22 грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачена можливість заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що первісний кредитор оформив для боржника письмове повідомлення про здійснення відступлення права вимоги та разом з договором про відступлення права вимоги скерував його 25.06.14 р. відповідачу. В подальшому, 07.10.14 р. ПАТ «Банк «Київська Русь» відповідачу направив претензію № 1 від 07.10.14 р. за вих. № 6375/20-25590 з вимогою перерахувати 149267,22 грн., додатками до якої виступили: копія договору відступлення права вимоги № 71242-20/14-7 від 05.06.14 р.; копія акту приймання-передачі права вимоги до договору відступлення прав вимоги № 71242-20/14-7 від 05.06.14 р.

Вищевказану претензію відповідачем було отримано 13.10.14 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 800.

Належне реагування відповідача або спростування наведених фактів в матеріалах справи відсутнє.

Згідно з нормами ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем не надано суду належних доказів виконання взятих на себе договірних зобов'язань як за договором купівлі-продажу, так і за договором відступлення прав вимоги, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Але, суд знаходить невірним твердження позивача про наявність перед ним у відповідача суми основного боргу в розмірі 180590,66 грн., оскільки позивачу, як новому кредитору, за договором відступлення прав вимоги було відступлено за договором купівлі-продажу лише 149267,22 грн., що вбачається як з тексту самого договору (пункти 1.1, 1.1.1, 7.1), так і з акту прийому-передачі права вимоги та з суми претензії позивача від 07.10.2014 р.

Таким чином, позивач вправі, за правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, вимагати по даній справі від боржника належного виконання зобов'язання по оплаті коштів по основного боргу, лише на суму 149267,22 грн.

Пунктами 7.2 та 7.4 договору визначено, що крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі-продажу. Відступлення права вимоги відповідно до цього договору не тягне за собою будь-яких змін до основного зобов'язання.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з вищенаведених норм, обставин, умов пунктів 7.2 та 7.4 договору № 71242-20/14-7 від 05.06.14 р., за перевіреним розрахунком, фактично до стягнення з боржника за період з 27.02.14 р. по 09.12.14 р. підлягають: 3 % річних в розмірі 3508,80 грн., пені в сумі 24982,83 грн., також, інфляційні втрати в розмірі 28868,10 грн. (за період з лютого 2014 р. по листопад 2014 р.).

Таким чином, дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини, суд, з урахуванням вищенаведених зауважень, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути зі Споживчого товариства «Діамед» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А, ) грошові кошти у загальному розмірі 204626,95 грн., з яких: 149267,22 грн. - основна сума боргу, 24982,83 грн. - пеня; 3508,80 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, 26868,10 грн. - інфляційне збільшення суми боргу та 4092,54 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 19 січня 2015 року.

Суддя О.Г. Смородінова