КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2015 р. Справа№ 910/19518/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Масеха Б. О. - представник за довіреністю від 04.11.2014

від відповідача: Ткаченко Т. Ю. - представник за довіреністю № 3309 від 03.11.2014

від третьої особи 1: Лябах О. О. - представник за довіреністю № 01-17/08 від 05.01.2015

від третьої особи 2: Ходорич О. М. - представник за довіреністю № 001-2783 від 24.12.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014

у справі № 910/19518/14 (суддя Мудрий С. М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк»

до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1. Державна служба України з надзвичайних ситуацій

2. Київська міська державна адміністрація

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування майном, а саме: нежилою будівлею загальною площею 1 375 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Контрактова площа, 8-А, та звільнення вказаної будівлі від обладнання, яке незаконно знаходиться у ньому та належить на праві власності відповідачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2014, повний текст якого підписаний 11.12.2014, у справі № 910/19518/14 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи належним чином підтверджено, що власником майна загальною площею 1 375 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Контрактова площа, 8, є позивач, в той час як відповідачем без жодних правових підстав у вказаній будівлі розміщено обладнання, чим здійснюється перешкода у користуванні позивачем своїм майном та унеможливлюється проведення там будівельних робіт з реконструкції пам'ятки архітектури місцевого значення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 № 910/19518/14 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі відповідач послався на те, що спірне рішення є незаконним, необгрнутованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідач зазначив про те, що судом першої інстанції при вирішенні спору по суті не прийнято до уваги заяву відповідача про відмову у позові та не надано правову оцінку тому факту, що твердження позивача ґрунтуються на тому, що йому на праві приватної власності належить нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Контрактова площа, 8, в той час як предметом даного позову є вимога про усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування нежитловою будівлею, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Контрактова площа, 8-А.

Крім того, відповідач зазначив про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність приписів відповідних інстанції, уповноважених проводити роботи по реставрації будинку, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Контрактова площа, 8, адже ані генеральний підрядник (за дозволом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 09.09.2014), ані жоден інший орган не підтвердив неможливість реконструкції згаданої будівлі з огляду на розміщене там обладнання, а відтак, посилання суду першої інстанції на порушення позивачем п. 13 Охоронного договору від 27.12.2012 № 2863, згідно з яким здійснюється охорона пам'ятки архітектури місцевого значення по Контрактовій площі, 8 в м. Києві, є необґрунтованими, адже дане положення договору встановлює лише обов'язок позивача провести встановлений вид робіт, а не пряму вказівку на неможливість проведення будівельних робіт з реконструкції пам'ятки архітектури місцевого значення у зв'язку з розміщенням обладнання відповідача.

Також відповідач зазначив про те, що судом першої інстанції не враховано тієї умови, що позивач, обравши спосіб захисту, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, що знаходить своє відображення у вигляді негаторного позову, зобов'язаний був врахувати, що відповідачем має бути особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном, в той час як дії відповідача є правомірними.

Окрім викладеного вище, відповідач послався на те, що судом першої інстанції не враховано приписи чинного законодавства, які забороняють самостійне, без дозволу відповідного органу Цивільної оборони та Надзвичайних ситуацій, проведення відключення (перенесення на інше місце) апаратури та технічних засобів оповіщення та зв'язку цивільної оборони, до яких відноситься й спірне обладнання, а отже, враховуючи відсутність вказаних дозволів, відповідач не має права на самовільне відключення та демонтування обладнання радіотрансформаторних підстанцій, адже у випадку демонтажу обладнання буде фактично зруйноване провідне радіомовлення у Подільському районі м. Києва, тобто відбудеться припинення надання телекомунікаційних послуг тисячам абонентів, а це унеможливить оповіщення населення, шкільних, дошкільних та медичних закладів, підприємств міста у разі виникнення надзвичайних ситуацій.

Також відповідач послався на те, що висновок суду першої інстанції щодо інформації, викладеної в листах Департаменту організації заходів цивільного захисту ДСНС, про те, що захисна споруда цивільного захисту не значиться за адресою Контрактова площа, 8, є необґрунтованим, адже дане обладнання не є захисною спорудою цивільного захисту (цивільної оборони), а відтак посилання суду першої інстанції на п. 14 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту є помилковим.

Крім того відповідач зазначив про те, що господарським судом не враховано, що між відповідачем та ГУ МНС України укладено договори від 05.03.2012 № 196-34, від 19.03.2013 № 6 та від 01.01.2014 № 1 про надання послуг проводового мовлення для систем оповіщення, згідно з якими на відповідача покладено зобов'язання цілодобово забезпечувати безперебійну та якісну роботу технічних засобів, лінійно-кабельних споруд з радіоточками та системи вуличної звукофікації мережі проводового мовлення у м. Києві для оповіщення та інформування мешканців м. Києва у разі загрози або виникнення надзвичайних ситуацій.

В апеляційній скарзі відповідач також посилається на те, що: розміщення спірної радіотрасформаторної підстанції передбачено Генеральною схемою розвитку м. Києва при проектуванні радіофікації Подільського району; радіотрасформаторні підстанції та лінії радіофікації збудовані за рахунок бюджету м. Києва та Рішенням міської Ради передані ЦТЕР на технічне обслуговування; обладнання радіотрасформаторної підстанції встановлене та введене в експлуатацію на початку 1960 - х років

З огляду на вказані обставини відповідач, посилається на те, що спірне обладнання є складовою частиною загальної системи оповіщення м. Києва для передачі сигналів Цивільної оборони про надзвичайні ситуації техногенного, природного та воєнного характеру, а також забезпечує конституційні права на отримання інформації, у першу чергу, соціально незахищених верств населення, та на те, що приписами чинного законодавства заборонено самостійне, без дозволу відповідного органу Цивільної оборони та Надзвичайних ситуацій, проведення відключення (перенесення на інше місце) апаратури та технічних засобів оповіщення та зв'язку цивільної оборони, до яких відноситься й спірне обладнання, а отже, враховуючи відсутність вказаних дозволів, відповідач не має права на самовільне відключення та демонтування обладнання радіотрасформаторних підстанцій.

Відповідач зазначив і про те, що у разі звільнення приміщень, яке можливо лише за відповідних дозволів МНС, необхідний об'єм капітальних робіт з демонтажу, реконструкції устаткування, запуску радіотрасформаторних підстанцій як елементів централізованої системи оповіщення м. Києва має здійснюватись за кошти бюджету КМДА, а перенесення радіотрасформаторних підстанцій вимагає передбачити виділення в цьому ж районі іншого приміщення, розробки нової проектно-кошторисної документації, демонтаж та монтаж обладнання, перетрасування спеціальних ліній і комунікацій, що викличе довготривалі перерви в роботі проводового мовлення і призведе до великих фінансових втрат та незадоволення абонентів. З огляду на вказані обставини, відповідач зазначив про те, що вимоги позивача тягнуть за собою не лише негативні наслідки для національної безпеки держави та дотримання конституційних прав громадян, а й додаткові витрати з бюджету м. Києва.

Ухвалою від 24.12.2014 колегієї суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Ропій Л. М., Рябуха В. І. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

Під час розгляду справи представники відповідача та третьої особи 1 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, представники позивача та третьої особи 2 проти її задоволення заперечили, просили залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

З матеріалів справи слідує та учасниками судового процесу не заперечується той факт, що позивач є власником домоволодіння (літ. А, Б, В) загальною площею 1 759,10 кв. м. за адресою м. Київ, площа Контрактова, 8. Вказаний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 18.06.2012 (а.с. 12).

Зі змісту договору іпотеки від 29.12.2011, копію якого залучено до матеріалів справи (а.с. 13-18), укладеного позивачем з Дочірнім підприємством «Голдфіл-фінанс» та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос А.Є за реєстраційним №7654, на підставі якого позивач набув права власності на спірне майно, встановлено, що домоволодіння загальною площею 1 759,10 кв. м. (літ. А, Б, В) складається з: нежилої будівлі (літера «А») площею 1 375 кв. м. (складає 78/100 частин від домоволодіння) та нежилих будівель (літери «Б», «В») загальною площею 384,10 кв. м. (складають 22/100 частин від домоволодіння).

Отже, фактично, вказане вище домоволодіння позивача загальною площею 1 759,10 кв. м. складається з декількох будівель, яким присвоєні відповідні літери «А», «Б» та «В», проте всі вказані будівлі зареєстровані за адресою м. Київ, площа Контрактова, 8.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що позивачу на праві приватної власності належить нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Контрактова площа, 8, в той час як предметом даного позову є вимоги про усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування нежитловою будівлею, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Контрактова площа, 8-А, до уваги колегією суддів не приймаються як такі, що не мають значення для справи.

З матеріалів справи слідує, що нежила будівля (літера «А») загальною площею 1 375 кв. м. (78/100 частин від вказаного вище домоволодіння) (далі Будівля) є пам'яткою архітектури місцевого значення (охоронний № 287, розпорядження КМДА № 620 від 26.04.1999), з огляду на що позивач згідно з укладеним позивачем з Головним управлінням охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації охоронним договором на пам'ятку культурної спадщини № 2863 від 27.12.2012 (а.с. 27-29) взяв на себе зобов'язання щодо охорони вказаної пам'ятки та, серед іншого, зобов'язався провести протягом 2013 року реставраційні роботи Будівлі за проектом реставрації, розробленим та погодженим у встановленому законодавством порядку.

З метою проведення вказаних реставраційних робіт Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 29.08.2014 видано дозвіл на виконання реставраційних робіт з пристосуванням (а.с. 19), згідно з яким підрядній будівельній організації - Асоціації «Реконструкція фундаментів та санація стін» надано дозвіл на виконання реставрації з пристосуванням під сучасні потреби (офіс) на Контрактовій площі, 8 (літ «А») (а.с. 19).

Також 09.09.2014 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України позивачу як замовнику та Асоціації «Реконструкція фундаментів та санація стін» як генеральному підряднику (підряднику) надано дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 66 (а.с. 20) на виконання реставрації Будівлі з пристосуванням під сучасні потреби (офіс) .

Позивач посилається на те, що ним при проведення відповідних робіт з реставрації виявлено, що в одному з приміщень Будівлі розташоване обладнання діючої радіотрасформаторної підстанції, яке знаходиться на балансі Центру технічної експлуатації радіофікації публічного акціонерного товариства «Укртелеком». Факт перебування спірної підстанції на балансі відповідача та розташування її у Будівлі підтверджується наявними в матеріалах справи копією Акту від 01.09.2014 (а.с. 120) та довідкою відповідача № 823600,09/86-371 від 03.11.2014 (а.с. 172).

Враховуючи відсутність правових підстав (договір оренди приміщення тощо) для перебування вказаного обладнання у спірній Будівлі, позивач звернувся до відповідача з листом №3155/14-01 від 11.04.2014 (а.с. 32), в якому просив останнього, з метою безперешкодного проведення підготовчих і будівельних робіт, до 01.06.2014 вжити відповідних заходів щодо звільнення приміщення Будівлі від обладнання радіотрасформаторної підстанції, проте відповідач не здійснив жодних дій щодо звільнення приміщення від обладнання, наслідком чого і стало звернення позивача до суду з цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що внаслідок незаконного розміщення у приміщенні Будівлі обладнання, що належить на праві власності відповідачу, здійснюється перешкода у користуванні позивачем своїм майном та унеможливлюється проведення там будівельних робіт з реконструкції пам'ятки архітектури місцевого значення, що тягне за собою порушення позивачем охоронного договору на пам'ятку культурної спадщини №2863 від 27.12.2012, за яким позивач прийняв на себе зобов'язання провести реставраційні роботи Будівлі.

Згідно з статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частини 1 та 2 ст. 319 ЦК України встановлюють, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та те, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що:

- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1);

- особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, в силу приписів чинного законодавства позивач як власник Будівлі має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання Будівлею.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності у відповідача відповідної правової підстави (договір оренди, договір безоплатного користування тощо) щодо перебування у Будівлі, власником якої є позивач, спірного обладнання.

Відсутність відповідного договору сторонами не заперечується та підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації № 01-7037/143 від 19.11.2014 (а.с. 182-183), в якому, серед іншого, зазначено про те, що при проведенні перевірки встановлено, що документи, які підтверджують право відповідача на оренду спірного приміщення, відсутні, а встановлення вказаного телекомунікаційного обладнання в приміщення, яке належить позивачу без договору, є порушенням вимог ч. 6 ст. 31 Закону України «Про телекомунікації», з огляду на що відповідачу надано припис про усунення порушень законодавства про телекомунікації, яким останнього зобов'язано в строк до 12.12.2014 усунути відповідне порушення.

Частина 6 ст. 31 Закону України «Про телекомунікації» встановлює, що суб'єкти господарювання, які здійснюють будівництво телекомунікаційних мереж загального користування, можуть установлювати в приміщеннях, що їм належать на правах найму, телекомунікаційне обладнання, використовувати дахи будинків і технічні приміщення для встановлення антен та необхідного обладнання на підставі договору з власником приміщення.

Отже, чинним законодавством встановлений обов'язок встановлення телекомунікаційного обладнання не у власному приміщення лише за наявності відповідної правової підстави для користування таким приміщенням, що кореспондується з приписами чинного законодавства щодо непорушності права власності та неможливості протиправного позбавлення цього права чи обмеження у його здійсненні.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів наявності відповідної правової підстави для користування приміщеннями Будівлі, перебування у Будівлі спірного обладнання є незаконним та таким, що здійснює позивачу перешкоди у користування своїм майном, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог позивача про усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування майном, а саме, нежилою будівлею загальною площею 1 375 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Контрактова площа, 8-А, та звільнення вказаної будівлі від обладнання.

При цьому, те, що при переміщенні вказаного обладнання відповідач як його балансоутримувач зобов'язаний оформити відповідні дозволи органу цивільної оборони та надзвичайних ситуацій, діяти з дотримання умов укладених з таким органами договорів та узгоджувати свої дії з органами місцевого самоврядування, законності вказаного висновку суду не спростовують.

Щодо посилань відповідача на те, що спірне обладнання є складовою частиною загальної системи оповіщення м. Києва для передачі сигналів Цивільної оборони про надзвичайні ситуації техногенного, природного та воєнного характеру і що відповідно до приписів чинного законодавства йому заборонено самостійне, без дозволу відповідного органу Цивільної оборони та Надзвичайних ситуацій, проведення відключення (перенесення на інше місце) апаратури та технічних засобів оповіщення та зв'язку цивільної оборони, до яких відноситься й спірне обладнання, а отже, враховуючи відсутність вказаних дозволів, відповідач не має права на самовільне відключення та демонтування обладнання радіотрасформаторних підстанцій, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 39 ч. 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України, система оповіщення - комплекс організаційно-технічних заходів, апаратури і технічних засобів оповіщення, апаратури, засобів та каналів зв'язку, призначених для своєчасного доведення сигналів та інформації про виникнення надзвичайних ситуацій до центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій та населення.

Згідно з ч. 8 п. 1 Положення про організацію оповіщення і зв'язку у надзвичайних ситуаціях затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.1999 № 192 (далі Положення) система оповіщення цивільної оборони - комплекс організаційно-технічніх заходів, апаратури і технічних засобів оповіщення, апаратури, засобів та каналів зв'язку, призначених для своєчасного доведення сигналів та інформації з питань цивільної оборони до центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій і населення.

Пункт 8 Положення встановлює, що система оповіщення цивільної оборони організовується з урахуванням структури державного управління, характеру і рівня надзвичайних ситуацій (НС), наявності і місця розташування сил, які можуть залучатися до ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій. Оповіщення організовується відповідним органом цивільної оборони та надзвичайних ситуацій за схемою, яка затверджується начальником цивільної оборони відповідного рівня.

Згідно з п. 9 Положення система оповіщення цивільної оборони складається із загальнодержавної, регіональних і спеціальних систем централізованого оповіщення; локальних та об'єктових систем оповіщення, систем циркулярного виклику.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що відповідач посилається на те, що спірне обладнання є складовою частиною загальної системи оповіщення м. Києва для передачі сигналів цивільної оборони, він має довести вказані обставини, проте жодних належних доказів цього суду надано не було.

Однак, враховуючи що відповідачем не наведено правових норм, які б встановлювали можливість розташування систем оповіщення у приміщеннях без дозволу їх власників, колегія суддів вважає, що встановлення факту належності спірного обладнання до систем оповіщення не є таким, що впливає на вирішення спору по суті.

Водночас колегія суддів зауважує відповідачеві на тому, що він як балансоутримувач спірного обладнання не позбавлений права звернутися до позивача з пропозицією щодо укладення договору оренди для розміщення вказаного обладнання у спірній Будівлі та у випадку недосягнення згоди вирішити вказаний спір в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 910/19518/14 не вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної скарги, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 910/19518/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 910/19518/14 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/19518/14.

Повний текст постанови складено: 26.01.2015

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.М. Ропій

В.І. Рябуха