РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22125/13 14.01.15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Максимус Констракшн»
доКиївської міської клінічної лікарні №1
простягнення 304 860,00 грн.
Головуючий суддя Босий В.П.

Судді: Літвінова М.Є.

Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача:Рябчун О.І., Жовтий В.А., Химич С.М.
від відповідача:Маковська Т.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимус Констракшн» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської клінічної лікарні №1 (надалі - «Лікарня») про стягнення 304 860,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов договору підряду №08/01-П від 01.08.2012 р. виконав підрядні роботи з капітального ремонту асфальтобетонних покриттів Київської міської клінічної лікарні №1 за адресою: Харківське шосе, 121, м. Київ, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті виконаних робіт не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 277 359,60 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 20 076,28 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 109,44 грн. та 3% річних у розмірі 6 314,68 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.11.2013 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

25.12.2013 р. представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував повністю з огляду на відсутність належних доказів виконання позивачем підрядних робіт, передбачених умовами договору №08/01-П від 01.08.2012 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.03.2014 р. у справі №910/22125/13 призначено судову будівельно-технічну експертизу, розгляд справи зупинено до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва №04-23/598 від 23.07.2014 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з тривалим лікарняним судді Куркотової Є.Б..

Згідно автоматизованої системи документообігу господарського суду міста Києва справу №910/22125/13 передано на розгляд судді Босому В.П.

25.09.2014 р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерту №604/605/14-42 від 12.09.2014 р. за результатами проведення судової експертизи у справі №910/22125/13.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.09.2014 р. прийнято до свого провадження суддею Босим В.П., поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.10.2014 р.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 20.10.2014 р. та 24.11.2014 р. розгляд справи відкладено на 24.11.2014 р. та 10.12.2014 р. відповідно.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2014 р вирішено здійснювати розгляд справи 910/22125/13 колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 10.12.2014 р. для здійснення колегіального розгляду справи визначено наступних суддів: Босий В.П. (головуючий), судді Спичак О.М., Літвінова М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2014 р. справу прийнято до провадження колегією суддів, розгляд справи призначено на 14.01.2015 р.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, надали пояснення стосовно суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, вимоги ухвал суду виконала, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі з огляду на те, що строк виконання грошового зобов'язання не настав у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи відписаного акту виконаних підрядних робіт.

Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що під час складання процесуальних документів у даній справі було допущено технічну описку під час написання найменування позивача, а саме замість назви Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимус Констракшн» було зазначено «Максимум Констракшн», що підлягає виправленню та вподальшому враховується судом під час вирішення спору.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2012 р. між Лікарнею (замовник) та Товариством (підрядник) було укладено договір підряду №08/01-П (надалі - «Договір»).

Відповідно до п.1.1 Договору замовник доручає, а підрядник в межах договірної ціни виконує власними силами та засобами всі роботи з капітального ремонту асфальтобетонних покриттів Київської міської клінічної лікарні №1 (територія за корпусом №1, біля ТП, біля медучилища) за адресою: Харківське шосе, 121, м. Київ.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що підрядник забезпечує необхідну якість робіт відповідно до БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження замовника та дефекти, допущені з його вини, протягом гарантійного строку, а замовник зобов'язується передати підряднику фронт робіт, прийняти та оплатити роботи.

Згідно з п. 2.1 Договору вартість виконання робіт є твердою і складає 277 359,60 грн. з ПДВ.

За змістом п. 3.1 Договору замовник оплачує підряднику вартість виконаних робіт по мірі надходження коштів з місцевого бюджету, але не пізніше 30 календарних днів з дати підписання акту виконаних підрядних робіт.

На виконання умов Договору позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 277 359,60 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 та актом приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в за серпень 2012 року.

Спір у справі виник у зв'язку із невиконанням відповідачем за зобов'язання з оплати виконаних позивачем підрядних робіт, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 277 359,60 грн.

Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем були виконані підрядні роботи на загальну суму 277 359,60 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень 2012 року.

В той же час, від імені замовника вказаний акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних робіт не підписані, зауважень на вказані документи відповідачем не надано.

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Як вбачається із акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних робіт за серпень 2012 року, позивачем було констатовано факт безпідставної відмови Лікарні від приймання виконаних підрядних робіт та підписання акту й довідки, про що було зроблено відповідний напис у відповідності до приписів ст. 882 Цивільного кодексу України.

Крім того, листами №4 від 22.01.2013 р., №59 від 15.05.2013 р. та №58 від 15.05.2013 р. позивач надавав відповідачеві вказані документи на підписання, проте відповідач довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень 2012 року не підписав, вмотивованої відмови від підписання не надав.

Претензією №87 від 09.07.2013 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити суму заборгованості за виконані підрядні роботи з поточного капітального ремонту асфальтобетонних покриттів території Лікарні, яка також залишена відповідачем без відповіді.

Таким чином суд приходить до висновку, що замовник на порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за Договором.

Аналогічні висновки містяться в оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р. «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)».

Під час розгляду справи по суті відповідач вказував на те, що виконанні позивачем роботи не відповідають обсягу, визначеного в локальному кошторисі №2-1-1 на капітальний ремонт асфальтобетонних покриттів території Київської міської клінічної лікарні №1.

З метою перевірки обсягів та вартості виконаних позивачем будівельних робіт і відповідності складеної звітної документації проектно-кошторисній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а також визначення відповідності виконаних будівельних робіт, окремих елементів об'єкту будівництва за Договором, виробів та матеріалів проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2013 р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №604/605/14-42 від 12.09.2014 р. встановлено, що виконані позивачем будівельні роботи вцілому відповідають наявній кошторисній та технічній документації, яка в свою чергу відповідає вимогам нормативних документів щодо порядку її оформлення та складання.

Згідно із ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Із матеріалів висновку вбачається, що він обґрунтований, містить докладний опис проведеного дослідження, чіткий висновок з поставленого перед експертами питання, а будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи сторонами не наведено, судом не встановлено, а відповідачем не наведено.

Твердження відповідача про те, що обстеження спірного об'єкту відбувалося не за місцем виконання робіт за Договором вважається судом необґрунтованим та надуманим з огляду на те, що під час проведення огляду об'єкта експертами були присутні представники обох сторін Договору, і жодних заперечень щодо місця розташування обстежуваної земельної ділянки представниками надано не було, а таке обстеження повністю відповідало технічній документації на об'єкт.

Відтак, наданий Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз висновок є належним та допустимим в розумінні ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказом у справі.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт належного виконання позивачем підрядних робіт за Договором на загальну суму 277 359,60 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 3.1 Договору замовник оплачує підряднику вартість виконаних робіт по мірі надходження коштів з місцевого бюджету, але не пізніше 30 календарних днів з дати підписання акту виконаних підрядних робіт.

При цьому, пунктом 8.3 Договору встановлено, що в разі відмови від підписання акту, замовник зобов'язаний надати підряднику письмову мотивовану відмову протягом двох робочих днів, якщо інший строк не буде обумовлено сторонами додатково.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 277 359,60 грн., а згідно п.п. 3.1, 8.3 Договору строк виконання грошового зобов'язання на момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів у розмірі 277 359,60 грн. на підставі Договору за виконані роботи.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Лікарнею обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з Лікарні заборгованості у розмірі 277 359,60 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 20 076,28 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 109,44 грн. та 3% річних у розмірі 6 314,68 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 25.01.2013 р. по 28.10.2013 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 12.4 Договору в разі порушення замовником передбачених договором строків перерахування платежів за виконані роботи, він зобов'язаний сплатити на користь підрядника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми платежу за кожен день прострочення. Замовник звільняється від відповідальності, якщо він доведе, що затримка в розрахунках сталася не з його вини.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 20 076,28 грн. за період прострочення оплати 24.02.2013 р. - 24.08.2013 р., а також 3% річних за період прострочення оплати 25.01.2013 р. - 28.10.2013 р.

З огляду на те, що листом №4 від 22.01.2013 р. позивач надавав відповідачеві довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень 2012 року на підписання, з урахуванням приписів п.п. 3.1, 8.3 Договору, відповідач зобов'язаний був розрахуватися за виконані роботи до 25.02.2013 р. (оскільки 24.02.2013 р. припадає на вихідний день, а тому останній день з огляду на приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на понеділок), а з 26.02.2013 р. він вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання.

За перерахунком суду розмір пені та 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 19 848,31 грн. та 5 585,19 грн. відповідно. В іншій частині пеня та 3% річних обраховані невірно.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності відносно нарахованої до стягнення пені не підлягає до задоволення, оскільки прострочення ним виконання грошового зобов'язання за Договором відбулося з 26.02.2013 р., а позов подано до суду 15.11.2013 р., тобто в межах строку позовної давності, передбаченого приписами ст. 258 Цивільного кодексу України.

Крім того, здійснивши перерахунок інфляційних втрат за період з 26.02.2013 р. по 28.10.2013 р. суд встановив, що індекс інфляції за вказаний період має від'ємне значення, а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 109,44 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 277 359,60 грн., пені у розмірі 19 848,31 грн. та 3% річних у розмірі 5 585,19 грн.

В іншій частині (пеня у розмірі 227,97 грн., 3% річних у розмірі 729,49 грн. та інфляційні у розмірі 1 109,44 грн.) в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з викладених підстав.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимус Констракшн» задовольнити частково.

2. Стягнути з Київської міської клінічної лікарні №1 (02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, 121; ідентифікаційний код 01981738) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимус Констракшн» (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, 9; ідентифікаційний код 31201909) заборгованість у розмірі 277 359 (двісті сімдесят сім тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 60 коп., пеню у розмірі 19 848 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 31 коп., 3% річних у розмірі 5 585 (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 19 коп. та судовий збір у розмірі 6 055 (шість тисяч п'ятдесят п'ять) грн. 86 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.01.2015 р.

Головуючий суддя В.П. Босий

Судді М.Є. Літвінова

О.М. Спичак