номер провадження справи 10/147/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 Справа № 908/5717/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

до відповідача: Малого приватного виробничо - впроваджувального підприємства "Гермес", м. Донецьк

про стягнення 53 685 677, 07 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Растворова Д.А., на підставі довіреності від 04.09.2014 р. ;

від відповідача - не з'явився;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ до Малого приватного виробничо - впроваджувального підприємства "Гермес", м. Донецьк про стягнення заборгованості в розмірі 53 685 677, 07 грн.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., витягом з реєстру автоматичного розподілу справ між суддями від 12.12.2014 р., справу 908/5717/14 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2014 р. порушено провадження у справі № 10/147/14, її розгляд призначено на 21.01.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав своїх вимоги викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив не направив.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка відповідача не перешкоджала вирішенню спору, у судовому засіданні 21.01.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та публічним акціонерним товариством «БАНК 3/4» був укладений договір про відступлення права вимоги. Відповідно до умов вказаного договору публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» передав публічному акціонерному товариству «БАНК 3/4» право вимоги, що належить йому на підставі Кредитного договору № 2ДС/04/2010-КЛТ від 15.10.2010 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та МПВВП «ГЕРМЕС».

В свою чергу, Договором відступлення прав вимоги від 28 лютого 2013 року ПАТ «БАНК 3/4» (в розумінні вказаного договору - Первісний кредитор) передав АТ «Дельта Банк» (в розумінні вказаного договору - Новий кредитор) право вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги, у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові Право вимоги до Боржника та Майнових поручителів, а Новий кредитор приймає зазначене вище Право вимоги та зобов'язується перерахувати Первісному кредитору кошти у сумі Ціни Права вимоги на умовах, визначених цим Договором.

Права вимоги, що передаються (відступаються) за цим договором належать Первісному кредитору на підставі Договору про відступлення права вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні) від 28.02.2013р. Кредитного договору та Забезпечувальних договорів.

Згідно з п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги Новий кредитор після переходу до нього Права вимоги стає кредитором за Кредитним договором, укладеним між Первісний кредитором і Боржником, та одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання ним зобов'язань за таким Кредитним договором та від Божника та Майнових поручителів зобов'язань за Забезпечувальними договорами в межах переданого Права вимоги. Права кредитора за Кредитним договором та Забезпечувальними договорами переходять до Нового кредитори у повному обсязі.

Пунктом 4.4. Договору про відступлення права вимоги передбачено, що Право Вимоги переходить до Нового кредитора з моменту укладання цього Договору.

Відповідно до п. 4.6. Договору про відступлення права вимоги, з моменту переходу до Нового кредитора Право вимоги стає дійсними для Нового кредитора. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші пов'язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а також прав, що виникнуть в майбутньому, зокрема щодо нарахованих та несплачених Боржником процентів, процентів, що будуть нараховані в майбутньому та інших платежів, право на які Новий кредитор одержить після переходу до нього Права вимоги.

У відповідності до п. 12.1 Договору про відступлення права вимоги, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, скріплення печатками Сторін, та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до Акту прийому-передачі права вимоги та документації від 28 лютого 2013 року до Договору про відступлення права вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні) від 28 лютого 2013 року право вимоги за Кредитним договором № 2ДС/04/2010-КЛТ від 15.10.2010 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та МПВВП «ГЕРМЕС» перейшло до АТ «Дельта Банк».

15 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», надалі -Банк / ПАТ «Кредитпромбанк» та Малим приватним виробниче-впроваджувальним підприємством «Гермес», надалі - Позичальник укладено Кредитний договір № 2ДС/04/2010-КЛТ, що діє зі змінами та доповненнями (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в межах максимального ліміту заборгованості 40 000 000,00 (сорок мільйонів) гривень

Пунктом 1.2. Кредитного договору встановлено, що зобов'язання Банку щодо надання кредитів та зобов'язання Позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші права та зобов'язання Сторін, передбачені цим Договором, виникають з моменту укладання Сторонами додаткових угод про надання кредитів, які є невід'ємними частинами цього Договору (надалі - «Додаткова угода»), в сумах, зазначених в таких Додаткових угодах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої пунктом 1.1. цього Договору та термін його кінцевого повернення, визначається Додатковими угодами, але не пізніше строку, встановленого пунктом 3.4.4 цього Договору.

Відповідно до п. 3.4.4. Кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю погасити заборгованість за кредитами у терміни, визначені відповідними Додатковими угодами, але у будь-якому випадку не пізніше ЗО листопада 2011 року зі своїх поточних рахунків на рахунки Банку, що вказані у Додаткових угодах.

Кредит надавався Позичальнику на наступні цілі: для оплати за товари та матеріали, по розрахунках з контрагентами та фінансування інших витрат, пов'язаних з господарською діяльністю (п. 2.2 Кредитного договору).

В подальшому умови Кредитного договору змінювалися шляхом підписання додаткових договорів.

Договором про внесення змін № 04-1 від 07.07.2011 до Кредитного договору визначено, що процентна ставка за кредитом дорівнює 12,85 (Дванадцять цілих вісімдесят п'ять сотих) процентів річних.

При невиконанні Позичальником умов, передбачених п. 3.4.10. Кредитного договору, Банк має право встановити процентну ставку за кредитом у розмірі 14,85 (Чотирнадцять цілих вісімдесят п'ять сотих) процентів річних в порядку, визначеному п. 3.1.11. Кредитного договору.

Договором про внесення змін №04-8 від 28 лютого 2013 року п.3.4.4. Кредитного договору був викладений у новій редакції: « 3.4.4. Повністю погасити заборгованість за кредитами у терміни, визначені відповідними Додатковими угодами, але у будь-якому випадку не пізніше 31 липня 2013 року зі своїх поточних рахунків на рахунки Банку, що вказані у Додаткових угодах.» Іншими словами, строк повернення кредиту було продовжено до 31.07.2013 р..

На виконання Кредитного договору між Банком та Позичальником було укладено:

Додаткова угода № 1 від 15 жовтня 2010 р. про надання Позичальнику кредиту в сумі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів) гривень.

Додаткова угода № 2 від 31 січня 2011 р. про надання Позичальнику кредиту в сумі 7 302 342,91 (сім мільйонів триста дві тисячі триста сорок дві) гривні 91 коп.

Додаткова угода № 3 від 31 березня 2011р. про надання Позичальнику кредиту в сумі 7 248 453,53 (сім мільйонів двісті сорок вісім тисяч чотириста п'ятдесят три) гривні 53 коп.

Додаткова угода № 4 від 08 липня 2011 р. про надання Позичальнику кредиту в сумі 5 449 203,56 (п'ять мільйонів чотириста сорок дев'ять тисяч двісті три) гривні 56 коп.

Отже, зобов'язання Банку за Кредитним договором з надання кредитів Позичальнику в межах 40 000 000,00 (сорок мільйонів) гривень виконані Банком у повному обсязі, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами.

Відповідно до пункту 5 всіх Додаткових угод до Кредитного договору нарахування та сплата процентів здійснюються на умовах, передбачених Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.4.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язався сплачувати Банку нараховані проценти за кожним кредитом, наданим згідно з Додатковими угодами, з 1 по 19 число кожного місяця, нараховані з 20 по останній календарний день місяця - до останнього робочого числа наступного місяця за відповідним графіком. Згідно до останнього договору про внесення змін № 04-8 від 28 лютого 2013 сторонами було встановлено наступний графік погашення відсотків:

заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за період з 20.11.2010 по 31.01.2013 не пізніше 31.07.2013р.

проценти, що будуть нараховані за період з 01.02.2013 до 30.07.2013 - не пізніше 31.07.2013.

Пунктом 3.4.4. Кредитного договору встановлено зобов'язання Позичальника повністю погасити заборгованість за кредитами не пізніше 31 липня 2013 року.

Згідно п. 3.4.8. Кредитного договору Позичальник зобов'язувався у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами сплатити Банку пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та/або процентами.

Позичальник не виконав належним чином взяті на себе за Кредитним договором зобов'язання, в результаті чого станом на 30.09.2014 за Позичальником виникла заборгованість в загальній сумі 53 685 677,07 (п'ятдесят три мільйони шістсот вісімдесят п'ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 07 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом в розмірі 40 000 000,00 гри.;

- заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом в розмірі 8 564 455,45 грн.;

- заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 4 218 082,19 грн.;

- заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 903 139,43 грн.

Як стверджує позивач, у зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань на адресу Відповідача 13 грудня 2013 року було направлено претензію про сплату заборгованості, яка залишилась без виконання.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У порушення зазначених норм закону та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини відносяться до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу України, встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно до частини другої статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання однією зі сторін договору настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 ГК України, учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов'язання штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наведені докази і доводи свідчать про те, що відповідач Мале приватне виробничо - впроваджувального підприємства "Гермес" в односторонньому порядку протиправно відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за умовами укладеного договору банківського обслуговування і не бажає добровільно сплачувати борг.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором № 2ДС/04/2010-КЛТ від 15 жовтня 2010 р. становить 53 685 677,07 (п'ятдесят три мільйони шістсот вісімдесят п'ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 07 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом в розмірі 40 000 000,00 гри.;

- заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом в розмірі 8 564 455,45 грн.;

- заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 4 218 082,19 грн.;

- заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 903 139,43 грн.

Факт порушення відповідачем умов Кредитного договору № 2ДС/04/2010-КЛТ від 15 жовтня 2010 р., а також факт заборгованості за договором, підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не з'являвся. На адресу суду від відповідача ніяких заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ до Малого приватного виробничо - впроваджувального підприємства "Гермес" про стягнення заборгованості в розмірі 53 685 677,07 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ до до Малого приватного виробничо - впроваджувального підприємства "Гермес" задовольнити.

Стягнути з Малого приватного виробничо - впроваджувального підприємства "Гермес" (83052, м. Донецьк, вул. Чернігівська, 6 а, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-6, код за ) заборгованість за Кредитним договором № 2ДС/04/2010-КЛТ від 15 жовтня 2010 р. у розмірі 53 685 677,07 (п'ятдесят три мільйони шістсот вісімдесят п'ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 07 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 40 000 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом в розмірі 8 564 455,45 грн.; заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 4 218 082,19 грн.; заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 903 139,43 грн.

Видати наказ.

Стягнути з Малого приватного виробничо - впроваджувального підприємства "Гермес" (83052, м. Донецьк, вул. Чернігівська, 6 а, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-6, код за ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Щорса, б. 36-6, МФО 380236, , рахунок №6931) судовий збір у розмірі 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень 00 копійок).

Видати наказ.

Суддя Т.Г. Алейникова

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 23.01.2015 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає

законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.