ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р.Справа № 916/3133/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді В.Б. Туренко
суддів Л.В. Поліщук, С.В. Таран
(на підставі розпорядження голови суду від 06.11.2014 р. № 2744)
при секретарі судового засідання: І.М. Станковій

за участю представників сторін:
від прокуратури М.М. Набекало
від позивачів Ю.І. Добров
від відповідача С.С. Чернокульський
від третьої особи О.В. Артеменко (Ломаченко В.А.)
Представник Відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровський Одеської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце апеляційного перегляду повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України
на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2014 року
у справі № 916/3133/13
за позовом Білгород-Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району
до Білгород-Дністровської міської ради
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровський Одеської області, на стороні відповідача - ОСОБА_1
про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2013 року Білгород-Дністровський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про:
-визнання незаконним та скасування п. 1.4. рішення Білгород-Дністровської міської ради від 08.07.2010р. № 1058-V «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам України в м. Білгород-Дністровському», яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,064 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-11 т.1).
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням вимог Земельного кодексу України та Законів України «Про Збройні Сили України», «Про використання земель оборони».
Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.11.2013р. порушено провадження у справі та позовну заяву прийнято до розгляду (а.с. 1 т.1).
Відповідач у відзиві на позов зазначив про його необґрунтованість. Крім того, у своєму клопотанні просив припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки даний спір підвідомчий адміністративним судам (а.с. 53-55, 58-59 т.1).
Рішенням господарського суду Одеської області від 27.01.2014р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2014р. у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с. 128-133, 218-223 т.1).
Постановою Вищого господарського суду України від 17.07.2014р. вищезазначені рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції скасовані, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області (а.с. 31-36 т.2).
Ухвалою місцевого господарського суду від 07.08.2014р. дану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 39-40 т.1).
10.09.2014р. прокурор звернувся із клопотаннями про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровський Одеської області та про призначення судової землевпорядної експертизи (а.с. 59-62, 95-96 т.2).
Ухвалою суду першої інстанції від 10.09.2014р. залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділ Держземагентства у м. Білгород-Дністровський Одеської області (а.с. 67-69 т.2).
Рішенням господарського суду Одеської області від 17.10.2014р. (суддя Никифорчук М.І.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 22.10.2014р., у задоволенні позову відмовлено повністю з мотивів його недоведеності, клопотання прокурора про призначення землевпорядної експертизи відхилено (а.с. 126-131 т.2).
Не погодившись з рішенням суду, Військовий прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України 30.10.2014р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права (а.с. 146-153 т. 2).
Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2014р. апеляційна скарга прийнята до провадження із призначенням до розгляду (а.с. 136-137 т.2).
Позивачі у свої письмових пояснення підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили її задовольнити, а рішення суду скасувати (а.с. 155-162, 243-247 т.2).
Крім того, позивачами заявлено клопотання про призначення судової землевпорядної експертизи, яке представником останніх в судовому засіданні апеляційної інстанції 22.01.2015р. знято з розгляду (а.с. 163-164 т.2)
Відділ Держземагентства у м. Білгород-Дністровський Одеської області просив розглянути справу за відсутністю його представника (а.с. 165, 190, 218-220 т.2).
Відзиви на апеляційну скаргу від інших сторін не надходили.
Заслухавши прокурора, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішення. Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель є завданням земельного законодавства, а саме Земельного кодексу України.
Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
За умовами ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
ОСОБА_1 відповідно до вимог Земельного кодексу України має право на безоплатну передачу йому земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в місті не більше 0,10 га, у зв`язку з чим останній звернувся із заявою до Білгород-Дністровської міської ради про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,064 га, що розташована за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська, 10а (а.с. 193 т.2).
При вирішенні спору в апеляційній інстанції з`ясовано, що адреса: вул. Кишинівська, 10а вперше була зазначена в графічних матеріалах Управління містобудування та архітектури міста (а.с. 194-195 т.2)
Відповідно до ст. ст. 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 08.07.2010р. №1058-V, зокрема, гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0640 га за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська, 10а для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (пункт 1.4) а.с. 33 т.1
За твердженням прокурора дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність третій особі надано з перевищенням повноважень Білгород-Дністровської міської ради, оскільки ця земельна ділянка відноситься до земель оборони та перебуває на обліку у Білгород-Дністровській КЕЧ району, що підтверджується рішенням виконкому Білгород-Дністровської міської ради депутатів трудящих від 21.09.1945р. №3/7, яким земельна ділянка за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська, 10 (обліковане військове містечко №31) була відведена для потреб військової частини Білгород-Дністровського гарнізону. На підставі вказаного рішення міськвиконкому 1945 року та за обліковими даними (форма 405) Білгород-Дністровської КЕЧ району і Відділу Держземагентства м. Білгород-Дністровський (форма 6-ЗЕМ) за Міністерством оборони України рахується земельна ділянка площею 0,1813 га за адресою м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська, 10, на якій на даний час знаходиться вивільнене військове містечко №31. Земельний кодекс 1990 року вперше закріпив визначення поняття земель оборони як, земель наданих для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств, і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ. Порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством України. На думку прокурора, оскільки рішенням 1945 року було встановлено право землекористування військових частин Білгород-Дністровського гарнізону на ті земельні ділянки, які були надані для розміщення та постійної діяльності військових формувань, у період чинного на той час законодавства, то обґрунтованим є твердження про віднесення цих земель за цільовим призначенням до земель оборони, а за формою власності до державної власності. Належність спірної земельної ділянки до земель оборони підтверджується також проведеною інвентаризацією земель оборони в м. Білгород Дністровському, яка погоджена Відділом Держземагентства у м. Білгород-Дністровському (а.с. 18-28 т.1).
Як стверджував прокурор, рішення щодо припинення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване військове містечко №31 за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська, 10 органами виконавчої влади або місцевого самоврядування не приймалися; згода Міністра оборони України на передачу цієї земельної ділянки Білгород-Дністровський міській раді не надавалася; Міністерство оборони України не зверталось до органів місцевого самоврядування з клопотання про відмову від права користування земельною ділянкою площею 0,064 га за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська, 10, а відтак Білгород-Дністровська міська рада не мала жодних повноважень на володіння, користування і розпорядження спірною земельною ділянкою.
Між тим, рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради депутатів трудящих від 21.09.1945р. №3/7 в матеріалах справи відсутнє, на вимогу суду апеляційної інстанції не надано, а тому колегія суддів позбавлена можливості достеменно встановити на яких умовах (тимчасове чи в постійне користування) передавалась земельна ділянка (а.с. 248-251 т.2).
Як вбачається з пояснень Відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровський земельна ділянка площею 0,0640 га за адресою: вул. Кишинівська, 10а фактично є складовою частиною земельної ділянки площею 0,1813 га за адресою: вул. Кишинівська, 10 (а.с. 217-220 т.2).
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2013р. у справі № 1505/10424/2012 у задоволенні позову заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора до Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ломаченко В.А. про визнання незаконним та скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради від 08.07.2010р. №1058-V відмовлено (а.с. 56-57 т.1).
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2013р. у справі №815/5925/13-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровської міської ради про визнання неправомірним висновку Відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровський від 12.07.2013р. №01-10/2182 про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0640 га за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 у власність та зобов`язання погодити цей проект землеустрою задоволено. Законність вказаної постанови підтверджена ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.03.2014р. (а.с. 102-106, 107-108 т.1, 87-88 т.2).
При розгляді вказаних справ встановлено слідуюче:
-на земельну ділянку відсутні правоустановчі документи;
-земельна ділянка за адресою м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська 10а станом на 01.01.2012р. належить до земель Білгород-Дністровської міської ради та враховуються як землі Міністерства оборони, вид угідь забудовані землі у т.ч. які громадського призначення, згідно листа Відділу Держкомзему у м. Білгород-Дністровський від 09.08.2012р. №28-28-02/1556;
-земельна ділянка площею 0,0640 га за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська 10а є частиною земельної ділянки по вул. Кишинівська, 10 та знаходиться в межах м. Білгород-Дністровський, тобто в комунальній власності Білгород-Дністровської міської ради;
-на земельній ділянці площею 0,0640 га капітальні будівлі та споруди відсутні, відповідно до довідки КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 30.08.2013р. №1537;
-не доведено факт віднесення земельної ділянки, на якій розміщено військове містечко № 31, до земель оборони на постійній основі на підставі розпорядження виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 17.05.1993р. №88, оскільки зі змісту цього розпорядження вбачається, що в користуванні Міністерства оборони України на території м. Білгород-Дністровського і смт. Затока перебувають: у постійному користуванні - землі, загальною площею 56,01га, у тимчасовому користуванні - землі, загальною площею 1,42 га. (загалом 57,43 га). Зведені показники інвентаризації земель Міністерства оборони України, складені 17.05.1993р. КЕЧ Білгород-Дністровського району, не підтверджують облікові дані щодо постійного або тимчасового користування земельними ділянками. Крім того, загальний розмір земель за зведеними показниками інвентаризації КЕЧ Білгород-Дністровського району (58,122 га) є значно більшим ніж розмір земель оборони, визначений розпорядженням виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 17.05.1993р. №88 (57,43 га) та представником Міністерства оборони України не пояснено, за рахунок яких земель сталася така розбіжність;
-з 1992р. фонди військового містечка № 31 вивільнені військовими, та з цього часу ніким не зайняті, що підтверджується довідкою Білгород-Дністровського КЕЧ від 15.03.2012р.;
-відсутність доказів передачі домобудівлі 10 по вул. Кишинівській в м. Білгород-Дністровському у постійне або тимчасове користування для розміщення військової частини або військових установ та формувань з 1944р. по теперішній час.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку про недоведеність належності спірної земельної ділянки до земель оборони, а відтак колегія суддів вважає, що Білгород-Дністровська міська рада діяла в межах своїх повноважень щодо прийняття оскарженого рішення.
Крім того, прокурор у своїй позовній заяві та апеляційній скарзі відзначив, що на неодноразові звернення Білгород-Дністровської КЕЧ району до Білгород-Дністровської міської ради та її виконкому стосовно належного оформлення права постійного землекористування на земельну ділянку за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Кишинівська, 10, остання перешкоджає в реалізації права постійного землекористування та законних інтересів Міністерства оборони України і військових установ Білгород-Дністровському гарнізону, що в свою чергу свідчить про те, що прокурор та позивачі визнають, що право на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою площею 0,1813 га належить саме територіальній громаді в особі Білгород-Дністровської міської ради.
Лист Міністерства оборони України від 16.09.2011р. №220/5455, наданий Відділом Держземагентства у м. Білгород-Дністровський не приймається до уваги колегії суддів, оскільки стосується земельної ділянки площею 0,0992 га по вул. Кишинівська 10, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки надано гр. ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 (а.с. 228-229 т.2).
Враховуючи недоведеність факту належності спірної земельної ділянки до земель оборони, вирішення питань щодо наявності згоди Міністерства оборони України на передачу спірної земельної ділянки Білгород-Дністровській міській раді та наявності клопотання Міністерства оборони України щодо відмови від права користування цією земельною ділянкою (0,064 га) не потребують дослідження.
Також слід зазначити, що рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 03.10.2014р. №1076-VI затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безкоштовно у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0640 га (кадастровий номер :01:003:0373) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 196 т.2). Більш того, ОСОБА_1 23.10.2014р. отримав свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку, державна реєстрація права власності здійснена, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №28526529 від 23.10.2014р. (а.с. 215-216 т.2).
З огляду на викладене висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог прокурора є цілком обґрунтованим та правомірним, а тому судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 103, 105 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2014р. у справі №916/3133/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 26.01.2015р.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран