ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" січня 2015 р. Справа № 922/1359/14

Вх. номер 1359/14

Суддя господарського суду Сальнікова Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтар А.Д.

за участю:

представника стягувача - не з`явився;

представника боржника (заявника) - Судавцов Г.М. (довіреність від 29.05.2014 року);

розглянувши заяву ТОВ "Астан" про розстрочку виконання рішення по справі за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Ужгород)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астан" (м. Мерефа)

про стягнення 149906,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Харківської області розглянута справа №922/1359/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астан" про стягнення 149906,74 грн.

Рішенням суду від 26.05.2014 р. позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астан" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за січень місяць 2014 р. в розмірі 2250 доларів США (еквівалент 25293,60 грн.), штраф за дострокове розірвання передбачений п.9.5 договору та п.1 додаткової угоди №1 від 25.11.2013 р. в розмірі 11085 доларів США (еквівалент 124613,14 грн.) та судовий збір в сумі 2998,14 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2014 р. апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2014 р. у справі №922/1359/14 залишено без змін.

На примусове виконання рішення 29.09.2014 р. судом видано відповідні накази.

30.12.2014 р. від боржника надійшла заява про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2014 р. у справі №922/1359/14.

Ухвалою суду від 05.01.2015 р. прийнято заяву боржника про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2014 р. у справі №922/1359/14 до розгляду, та її розгляд призначено на 13.01.2015 р. об 11:00 год.

Представник заявника (боржника) в судовому засіданні 13.01.2015 р. підтримав заяву ТОВ "Астан" про розстрочку виконання рішення.

Представник стягувача у судове засідання 13.01.2015 р. не з`явився, про причини не явки суд не повідомив.

Відповідно до п.3 роз'яснення Вищого господарського суду України №02-5/333 від 12.09.1996 року зі змінами від 22.10.2007 року "Про деякі питання практики застосування ст. 121 Господарського процесуального кодексу України", дата судового засідання, в якому вирішується питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання, має встановлюватися з урахуванням того, що передбачений частиною першою статті 121 ГПК України десятиденний строк визначається з наступного дня після винесення ухвали про призначення відповідного судового засідання.

Відповідно до п.25 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 року №01-8/344 "Про деякі питання практики застосування норм господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році", господарський суд не може продовжити встановлений частиною першою ст.121 ГПК України строк розгляду заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Суд, розглянувши заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду, заслухавши пояснення боржника, зазначає наступне.

Відповідно до ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що приймається ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Враховуючи питання про відстрочку виконання рішення суду, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК України і ст.121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.12.2012 року № 9, господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.12.2012 року № 9, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В даному випадку посилання відповідача на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст.121 ГПК України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення суду.

Крім того, надані заявником в обґрунтування своїх вимог довідки про дебіторську та кредиторську заборгованість станом на 24.12.2014 року не є підставою, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення по даній справі.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд звертає увагу що у рішенні Європейського суду (п.37 рішення у справі "Деркач та Палек проти України" (заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року) наголошується, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося не виконаним на шкоду однієї зі сторін.

Згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви ТОВ "Астан" про розстрочку виконання рішення (вх. №47339 від 30.12.2014 р.).

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 86, 121 господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви (вх. №47339 від 30.12.2014 р.) ТОВ "Астан" про розстрочку виконання рішення по справі № 922/1359/14 відмовити.

Суддя Сальнікова Г.І.