ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. Справа № 914/3685/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

розглянув апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" від 24.11.14р. б/н

на рішення господарського суду Львівської області від 11.11.2014р.

у справі № 914/3685/14

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", м.Київ

до відповідача приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод", м.Львів

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державної фінансової інспекції у Львівській області, м.Львів

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної адміністрації залізничного транспорту України, м.Київ

про стягнення 266715,79 грн.,

представники сторін:

- від позивача - Шапран Л.І.,

- від відповідача - Фурик А.Я.,

- від третьої особи-1 - не з'явився,

- від третьої особи-2 - не з'явився.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 11.11.2014р. у справі №914/3685/14 (суддя Бортник О.Ю.) відмовлено в задоволенні позову Державного територіально-галузевого об'єднання (надалі - ДТГО) "Південно-Західна залізниця" до приватного акціонерного товариства (надалі - ПрАТ) "Львівський локомотиворемонтний завод" за участю третіх осіб Державної фінансової інспекції у Львівській області та Державної адміністрації залізничного транспорту України про стягнення 266715,79 грн. збитків.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що видані Державною фінансовою інспекцією довідка зустрічної звірки з питання документального підтвердження виду, обсягу, якості операцій та розрахунків від 20.06.2014р. №05-21/33 та довідка ревізії №06-13/0-8 від 15.07.2014р. не можуть підтверджувати порушення відповідачем умов договору. Таким чином, зважаючи на факти належного виконання сторонам своїх зобов'язань за договором, підписання ними актів приймання робіт, відсутності будь-яких застережень щодо якості та вартості робіт, відповідності вартості робіт ціні договору, а також за відсутності інших належних та допустимих доказів протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст.ст. 22, 611 ЦК України, ст. 224 ГК України, для відшкодування збитків через відсутність усіх елементів цивільного правопорушення.

Дане рішення оскаржив позивач, оскільки вважає, що при його прийнятті суд дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, необ'єктивно оцінив надані докази, неповно з'ясував обставини справи, невірно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив рішення скасувати та прийняти нове, яким повністю задоволити позов. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом не було досліджено та не надано оцінки доводам та висновкам Державної фінансової інспекції щодо допущеного правопорушення відповідачем, що викладені у довідці ревізії та в довідці зустрічної звірки. Крім того, судом не було витребувано у відповідача документи, якими визначалась вартість придбаних запчастин та напівфабрикатів.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, відповідач подав до суду заперечення, в якому зазначив, що рішення суду прийняте із врахуванням всіх фактичних обставин справи та з відповідністю правовим нормам, які регулюють спірні правовідносини, у зв'язку з чим просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Треті особи вимог ухвали суду від 12.12.2014р. не виконали та не подали письмових пояснень на апеляційну скаргу, явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм вказаної ухвали суду (а.с. 132, 134). Оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія вважає за можливе розглянути справу без представників третіх осіб.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

21.06.2013р. між ДТГО «Південно-Західна залізниця» (замовником) та ПрАТ «Львівський локомотиво-ремонтний завод» (виконавцем) було укладено договір №ПЗ/Т-131342/НЮ (надалі - договір), відповідно до п.1.1 якого виконавець прийняв на себе зобов'язання щодо надання послуг з капітального ремонту вузлів та агрегатів локомотивів, переданих замовником виконавцю, згідно правил ремонту (а.с. 14-26).

Як вбачається із актів приймання з капітального ремонту рухомого складу, вузлів та агрегатів у період з 26.07.2013р. по 22.10.2013р. відповідач на підставі договору належним чином виконав ремонтні роботи для позивача (капітальний ремонт 50 штук колісних пар ВЛ80). Вказаними актами визначено обсяг виконаних робіт, вони містять підписи членів комісії позивача та відбитки його печатки, у них також відсутні застереження щодо кількості, якості та вартості виконаних робіт. Вартість робіт згідно вказаних актів підтверджується копіями рахунків-фактур відповідача та відомостями вартості ремонту позивача та становить 3253266,00 грн. з врахуванням ПДВ і залізничного тарифу (а.с. 27-38).

За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією у Львівській області зустрічної перевірки з питань документального підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків, проведених відповідачем з позивачем (довідка від 20.06.2014р. №05-21/33, а.с. 43-46) встановлено завищення вартості наданих послуг з ремонту колісних пар внаслідок завищення вартості покупних комплектуючих виробів і напівфабрикатів в порівнянні з даними бухгалтерського обліку відповідача на загальну суму 266715,79 грн. (з врахуванням калькуляційного прибутку і ПДВ). Вказані обставини також зазначені і в довідці від 15.07.2014р. №06-13/08 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ВП «Локомотивне депо Козятин» ДТГО «Південно-Західна залізниця» (а.с. 39-42).

Вважаючи вказане завищення фінансовим порушенням з боку відповідача, внаслідок якого йому завдано матеріальної шкоди (збитків) на згадану суму і беручи до уваги вимогу Державної фінансової інспекції від 22.08.2014р. № 05-14/1187 про усунення порушень (а.с. 47-49), позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 266715,79 грн. збитків.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення - відсутні, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір №ПЗ/Т-131342/НЮ від 21.06.2013р. за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на вій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч. 1 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її зазначення. Згідно зі ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч.2 ст. 11 ЦК України договори є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків. Приписами ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п.3.2 договору, його ціна складає 5603226,00 грн. (разом з ПДВ). Згідно додатку №1 до договору визначено обсяги та ціни послуг з капітального ремонту вузлів та агрегатів локомотивів, зокрема, вказано позицію «капітальний ремонт колісних пар ВЛ80» у кількості 60 одиниць на загальну суму 3052080,00 грн. (без ПДВ). У додатку до договору №4 сторони узгодили вартість ремонту окремих вузлів, агрегатів та деталей. Стосовно ремонту колісних пар, вартість окремих робіт визначена в п.1 та п.2 вказаного додатку. Ремонті роботи могли відбуватись як із заміною елементів вузлів та агрегатів, так і без такої заміни, від чого залежала їхня вартість.

При цьому, за результатами ревізії, проведеної Державною фінансовою інспекцією у Львівській області, було встановлено, що за період з липня по листопад 2013 року заводом визначено вартість 50 колісних пар електровозів ВЛ-10 із заміною 2-х бандажів за калькуляційною вартістю 9492,00 грн. за одиницю, в той час як за даними бухгалтерського обліку заводу за вказаний період списання бандажів у виробництво з подальшим віднесенням на собівартість реалізованих робіт і послуг проводилось по вартості 8342,5 грн. Таким чином, за даними бухгалтерського обліку ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» не підтверджено вартість по наданню послуг з ремонту колісних пар електровозів ВЛ10 за договором №ПЗ/Т-131342/НЮ фактичним витратам в частині вартості бандажів згідно даних бухгалтерського обліку, що призвело до завищення вартості ремонтів в загальній сумі 114950,00 гривень. Подібно, при ремонті колісних пар електровозів ВЛ10 проведено заміну 25 зубчастих коліс, заготовки яких включені у вартість послуг з ремонту колісних пар електровозів ВЛ10 згідно договору по ціні 16455,00грн., в той час як їх списання по бухгалтерському обліку заводом проведено по ціні 14200,00 грн., внаслідок чого завищення вартості ремонту колісних пар склало в загальній сумі 56375,00 гривень. Аналогічно, при ремонті колісних пар електровозів ВЛ10 використано: 1) 4 вісі напівоброблені, включених до вартості послуг з ремонту колісних пар електровозу ВЛ10 - 15269,8 грн., вартість списання по бухгалтерському обліку - 11920,00 грн., не підтверджено фактичних витрат - 13399,2 грн.; 2) 9 центрів колісних, калькуляційна вартість яких - 35940,0 грн., вартість списання по бухгалтерському обліку - 32945,00 грн., не підтверджено фактичних витрат - 26955,00 грн.

Разом з тим, з додатка №4 до договору не вбачається, що калькуляційна вартість заміни 2-х бандажів (9492,00 грн. за одиницю), заміни 1-го зубчастого колеса (16455,00 грн. за одиницю), заміни осі (15269,80 грн. за одиницю), заміни колісного центру (35940,00 грн. за одиницю) перевищує погоджену ціну, зазначену у вказаному додатку. Додатково, судом першої інстанції з пояснень представників сторін було встановлено, що вартість послуг не перевищила погоджену ними ціну договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Зважаючи на наведене, у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не подані належні та допустимі докази протиправної поведінки відповідача, яка спричинила шкідливий результат для позивача, а відтак, - й докази наявності причинного зв'язку між заподіяною шкодою та поведінкою відповідача, наявність якого є обов'язковою. При цьому, не беруться до уваги посилання позивача на висновки зустрічної звірки Державної фінансової інспекції у Львівській області, як на такі, що не є належними та допустимими доказами порушення відповідачем зобов'язань за договором і завданням позивачеві збитків. Виявлені інспекцією обставини не впливають на умови укладеного між сторонами договору та не можуть їх змінювати.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги наявність підписаних без будь-яких зауважень і застережень актів приймання виконаних робіт та ту обставину, що вартість робіт з капітального ремонту не перевищує ціни договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав, передбачених ст.ст. 22, 611 ЦК України, ст. 224 ГК України для відшкодування збитків, завданих внаслідок надмірно сплачених коштів у розмірі 266715,79 грн. через відсутність усіх елементів цивільного правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 11.11.2014р. у справі №914/3685/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 21.01.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.