ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року Справа № 925/2328/14

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду розглянув справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Черкаської регіональної дирекції, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23

до приватного підприємства «Мікат», юридична адреса: м. Черкаси, вул. Смілянська, 2, оф. 29, (фактична адреса: м. Черкаси, вул. Р. Люксембург, 202, оф. 54)

про стягнення 62 996,74 грн. заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача: І.І.Бредуляк - за довіреністю;

від відповідача: О.Т. Кайгородов - директор - за посадою.

Публічне акціонерне товариство Банк «Київська Русь» в особі Черкаської регіональної дирекції звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до приватного підприємства «Мікат» про стягнення 62996,74 грн., у тому числі:

- 62350 грн. боргу по кредиту;

- 646,74 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом - за період з 01.12.2014р. по 15.12.2014р.;

- та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Представник відповідача вимоги позову визнав повністю. Відзив не подано з мотивів безспірності вимог банку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені такі взаємовідносини сторін та обставини.

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» є правонаступником акціонерного банку «Київська Русь».

24.03.2008р. між акціонерним банком «Київська Русь» (Банком - Позивач по справі), та приватним підприємством «Мікат» (Клієнтом - Відповідач по справі), було укладено кредитний договір №1368-12 на відкриття відзивної відновлювальної кредитної лінії в сумі 200000 грн., зі сплатою 19% річних за користування кредитом, на строк до 23.03.2009р. (а.с. 10-11).

01.07.2008р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору №1368-12, згідно якого встановлено наступні умови:

- сума кредиту 200000 грн.;

- з 01.07.2008р. плата за користування кредитом 22% річних;

- строк використання кредиту до 23.03.2009р. (а.с. 12).

19.09.2008р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору №1368-12, згідно якого встановлено наступні умови:

- сума кредиту 240000 грн. з 19.09.2008р.;

- плата за користування кредитом 22% річних;

- строк використання кредиту до 23.03.2009р. (а.с. 13).

03.11.2008р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору №1368-12, згідно якого встановлено наступні умови:

- сума кредиту 240000 грн.;

- з 01.11.2008р. плата за користування кредитом 23% річних;

- строк використання кредиту до 23.03.2009р. (а.с. 14).

23.12.2008р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору №1368-12, згідно якого встановлено наступні умови:

- сума кредиту 240000 грн.;

- плата за користування кредитом 23% річних;

- строк використання кредиту до 22.10.2010р. (а.с. 15).

22.02.2010р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1368-12, згідно якого встановлено наступні умови:

- сума кредиту 169000 грн.;

- плата за користування кредитом 23% річних;

- строк використання кредиту до 20.02.2011р. (а.с. 16).

21.02.2011р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору №1368-12, згідно якої встановлено наступні умови:

- сума кредиту 118000 грн.;

- плата за користування кредитом 22% річних;

- строк використання кредиту до 19.02.2012р. (а.с. 17).

26.01.2012р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору №1368-12, згідно якої встановлено наступні умови:

- сума кредиту 118000 грн.;

- плата за користування кредитом 23% річних по 31.01.2012р. З 01.02.2012р. в розмірі 25% річних;

- строк використання кредиту до 19.02.2012р. (а.с. 18).

17.02.2012р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору №1368-12, згідно якої встановлено наступні умови:

- сума кредиту 110000 грн.;

- плата за користування кредитом 25% річних;

- строк використання кредиту до 29.06.2012р. (а.с. 19).

Банк, що діє на підставі Ліцензії Національного банку України (НБУ) та публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (надалі - Умови) та пропонує типовий кредитний договір.

Відповідно до п. 2.4 договору кредит позичальнику надається на поповнення обігових коштів Клієнта.

Відповідно до п. 4.1 договору кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Банк виконав договірні зобов'язання у повному обсязі, надавши Клієнту грошовий кредит.

Проте Клієнт (відповідач) свої зобов'язання належним чином не виконав, прострочив повернення кредиту та сплату відсотків, що стало підставою для звернення Банку до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідачем не подано пояснень, мотивів та підстав порушення зобов'язання. Відсутність прибутків з господарської діяльності не є підставою ухилення від повернення кредиту. Заяв, звернень до суду про об'єктивну неможливість подання документів суду - відповідач не надав.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відносини між сторонами суд розцінює як договірні кредитні відносини на підставі строкового оплатного письмового двостороннього консенсуального договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Отримання Клієнтом кредиту підтверджується витягами з банківського реєстру на суму 240 000,00 грн. (а.с. 21-53), що перераховані на позичковий рахунок відповідача ПП «Мікат» № на виконання кредитного договору №1368-12.

Заперечень проти отримання кредитних коштів чи відмов у отриманні коштів Клієнт суду не надав.

За доводами, поданими доказами та мотивованими розрахунками Позивача, Клієнт (відповідач) розрахунок по кредиту не провів. Заборгованість по кредиту станом на 16.12.2014р. становить 62350,00 грн. (а.с. 20) та визнана відповідачем.

В Розділах 7 та 8 Кредитного договору встановлений порядок розрахунків, та затверджений порядок розрахунків за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до розділу 9 Кредитного договору при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого договором, Банк має право вимагати від Клієнта сплати неустойки, відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

За період з 01.12.2014р. по 15.12.2014р. Клієнт (відповідач) допустив прострочення сплати 646,74 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Доказів про сплату процентів у повній сумі Клієнт суду не надав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідач визнав та не заперечив доводи позивача, не спростував встановлені судом факти, та не подав суду доказів проведення розрахунку із позивачем відповідно до умов Договору.

Суд враховує, що позивач і відповідач є суб'єктами господарювання.

Суд враховує, що дії позивача і відповідача були направлені на укладення договору та настання певних юридичних наслідків у зв'язку з отриманням кредиту.

Суд вважає, що між сторонами виникли відносини кредитування та кредитного обслуговування відповідно до положень гл. 71 ЦК України (та ст. 1054 ЦК України). За кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору (угоди) від 24.03.2008р. (з послідуючими змінами). Договір є чинним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача 62 350 грн. боргу по кредиту, 646,74 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом є законною і обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, не спростована відповідачем, тобто такою, що підлягає до задоволення.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 1 827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства «Мікат», м. Черкаси, вул. Смілянська, 2, оф. 29 (фактичне знаходження: м. Черкаси, вул. Р. Люксембург, 202, оф. 54), , номер рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного товариства Банк «Київська Русь», м. Київ, вул. Хорива, 11-А, , в особі Черкаської регіональної дирекції, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, номер рахунку в банку невідомий

- 62 350 грн. боргу по кредиту;

- 646,74 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

- 1 827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 14.01.2015р.

Суддя Г.М. Скиба