РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26244/14 16.01.15
Суддя Отрош І.М., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Контакт"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн"
простягнення 213194 грн. 58 коп.
Представники сторін:

від позивача: Осипенко М.В. - представник за довіреністю б/н від 09.12.2014;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.11.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн" про стягнення 213194 грн. 58 коп., з яких 169389 грн. 89 коп. основного боргу, 9926 грн. 71 коп. 3% річних та 33877 грн. 98 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору субпідряду № 68/10-11 від 22.06.2011, не в повному обсязі здійснив оплату за проведені позивачем роботи, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 169389 грн. 89 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати за проведені позивачем роботи, останнім було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 9926 грн. 71 коп. 3% річних за період з 29.11.2012 по 12.11.2014 та 33877 грн. 98 коп. інфляційних втрат за період з грудня 2012 року по жовтень 2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 порушено провадження у справі № 910/26244/14 та справу призначено до розгляду на 15.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 16.01.2015.

16.01.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечення явки представника.

Розглянувши у судовому засіданні 16.01.2015 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив в його задоволенні, оскільки чинним законодавством України не обмежено коло осіб, які можуть бути представниками сторін при розгляді справи.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

У судовому засіданні 16.01.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання 16.01.2015 не з'явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 008.

У судовому засіданні 16.01.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн" (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контакт" (субпідрядник) укладено Договір субпідряду № 68/10-11, відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язується на свій ризик виконати комплекс робіт: монтажні та пусконалагоджувальні роботи ліфтового обладнання на об'єкті Адміністративно-торгівельний центр на перехресті вулиці академіка Заболотного та Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва, а генпідрядник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх.

Пунктом 1.2 Договору субпідряду № 68/10-11 сторони погодили, що склад і обсяг робіт за цим Договором визначається відповідно до кошторисів або/та договірних цін, які сторони складають та підписують протягом строку дії цього Договору. Підписаний сторонами поточний кошторис та/або договірна ціна є невід'ємною частиною цього Договору. Сторони також вправі підписати будь-які інші додатки до цього Договору, котрі визначають та/або уточнюють умови щодо предмету цього Договору та зобов'язань сторін за цим Договором.

Відповідно до п. 1.6 Договору субпідряду № 68/10-11, факт належного виконання субпідрядником робіт за цим Договором підтверджується актами КБ-2в та довідками КБ-3, підписаними сторонами щодо всього об'єму робіт, передбаченого цим Договором, а також здійсненням погодження робіт (їх результату) у випадку, передбаченому п. 1.5 Договору. При цьому генпідрядник за цим Договором зацікавлений у прийнятті всього об'єму робіт за договором і відповідно прийняття робіт етапами є правом генпідрядника.

Згідно з п. 2.1 Договору субпідряду № 68/10-11, загальна ціна Договору (вартість робіт) складає 812018 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 20% 135336 грн. 33 коп. і поділяється на: вартість монтажних робіт складає 694729 грн. 46 коп., в т.ч. ПДВ 20% 115788 грн. 24 коп., вартість пусконалагоджувальних робіт складає 117288 грн. 54 коп., в т.ч. ПДВ 20% 19548 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.2 Договору субпідряду № 68/10-11, ціна щодо конкретного обсягу робіт визначається на підставі кошторисів та/або договірних цін, які сторони складають та підписують протягом строку дії цього Договору та в межах ціни Договору, вказаної в п. 2.1 Договору.

Згідно з п. 2.3 Договору субпідряду № 68/10-11, ціна Договору може бути змінена виключно за згодою сторін, про що укладається додаткова угода до цього Договору.

Генпідрядник оплачує субпідряднику роботи в наступному порядку: перший платіж не пізніше 5 робочих днів з дати підписання сторонами поточного кошторису на роботи оплачується 30% від вартості монтажних робіт, вказаних в п. 2.1.1 даного Договору; другий платіж не пізніше 5 робочих днів з дати підписання сторонами акту виконання робіт (за кожну одиницю окремо) за формою КБ-2в і довідки вартості виконаних робіт за формою КБ-3, оплачується 70% від вартості монтажних робіт, вказаних в п. 2.1.1 даного Договору; остаточний розрахунок за пусконалагоджувальні роботи, а саме 100% від вартості пусконалагоджувальних робіт, вказаних у п. 2.1.2 даного Договору, оплачується генпідрядником протягом 90 календарних днів з дати повного завершення пусконалагоджувальних робіт та підписання сторонами акту виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки вартості виконаних робіт за формою КБ-3 (за кожну одиницю окремо) за умови відсутності та усунення (усунення у разі наявності в порядку визначеному Договором) субпідрядником недоліків у роботах.

Субпідрядник вправі вимагати від генпідрядника належно виконаних й прийнятих робіт у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 6.2.1 Договору субпідряду № 68/10-11).

Генпідрядник зобов'язаний оплатити належно виконані та прийняті генпідрядником роботи у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 6.3.2 Договору субпідряду № 68/10-11); прийняти належним чином виконані роботи (п. 6.3.4 Договору субпідряду № 68/10-11).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 843 Цивільного кодексу України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Згідно з ст. 844 Цивільного кодексу України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору субпідряду № 68/10-11 від 22.06.2011 позивачем були виконані роботи на загальну суму 812016 грн. 80 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт, а саме: актом приймання виконаних будівельних робіт за березень 2012 року (за формою КБ-2в) на монтаж ліфтів на суму 434208 грн. 07 коп., актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року (за формою КБ-2в) на монтаж ліфтів на суму 260520 грн. 19 коп., актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року (за формою КБ-2в) на виконання пусконалагоджувальних робіт на суму 117288 грн. 54 коп. та відповідними довідками про вартість виконаних робіт за формою КБ-3.

Крім того, за погодженням сторін, що також не заперечувалось відповідачем, позивачем були виконані додаткові роботи з монтажу та устаткуванню, а також по свердлінню отворів у стінах шахт ліфтів на загальну суму 40500 грн. 00 коп., що підтверджується складеним сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2013 року на суму 32000 грн. 00 коп. та актом надання послуг № 337 від 12.10.2012 на суму 8500 грн. 00 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем були виконані роботи на загальну суму 852516 грн. 80 коп.

Втім, відповідач не в повному обсязі здійснив оплату за виконані позивач підрядні роботи, сплативши лише 683126 грн. 91 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та платіжними дорученнями, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 169389 грн. 89 коп.

При цьому судом встановлено (враховуючи призначення платежів, вказаних у наданих позивачем платіжних дорученнях), що заборгованість в розмірі 169389 грн. 89 коп. складається з 117288 грн. 54 коп. (обсяг виконаних робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року (за формою КБ-2в) на виконання пусконалагоджувальних робіт) та 52101 грн. 35 коп. (частина боргу за обсяг виконаних робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року (за формою КБ-2в) на монтаж ліфтів на загальну суму 260520 грн. 19 коп.).

З огляду на те, що в акті приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року (за формою КБ-2в) на монтаж ліфтів та акті приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року (за формою КБ-2в) на виконання пусконалагоджувальних робіт відсутні конкретні дати підписання їх сторонами та враховуючи звичаї ділового обороту, суд вважає за доцільне розцінювати підписання вказаних актів останнім днем відповідного календарного місяця, за який виконані та прийняті роботи, тобто відповідно 30.04.2012 та 31.08.2012.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на встановлений п. 3.1.3 Договору субпідряду № 68/10-11 від 22.06.2011 строк оплати відповідачем за проведені позивачем монтажні роботи (другий платіж не пізніше 5 робочих днів з дати підписання сторонами акту виконання робіт (за кожну одиницю окремо) за формою КБ-2в і довідки вартості виконаних робіт за формою КБ-3, оплачується 70% від вартості монтажних робіт, вказаних в п. 2.1.1 даного Договору), суд приходить до висновку, що відповідач повинен був в повному обсязі оплатити виконані позивачем роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2012 року (за формою КБ-2в) на монтаж ліфтів в строк до 10.05.2012 (включно).

Також, беручи до уваги встановлений п. 3.1.3 Договору субпідряду № 68/10-11 від 22.06.2011 строк оплати відповідачем за проведені позивачем пусконалагоджувальні роботи (остаточний розрахунок за пусконалагоджувальні роботи, а саме 100% від вартості пусконалагоджувальних робіт, оплачується генпідрядником протягом 90 календарних днів з дати повного завершення пусконалагоджувальних робіт та підписання сторонами акту виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки вартості виконаних робіт за формою КБ-3), суд приходить до висновку, що відповідач повинен був повністю оплатити виконані позивачем підрядні роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року (за формою КБ-2в) на виконання пусконалагоджувальних робіт до 29.11.2012 (включно).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність та обсяг заборгованості відповідача за укладеним між сторонами Договором субпідряду № 68/10-11 від 22.06.2011 в загальному розмірі 169389 грн. 89 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не заперечувались, зокрема, відповідачем не було надано суду доказів оплати 169389 грн. 89 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн" суми основного боргу в розмірі 169389 грн. 89 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 9926 грн. 71 коп. за період з 29.11.2012 по 12.11.2014.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає передбаченим чинним законодавством порядку та способу нарахування, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн" 3% річних в розмірі 9926 грн. 71 коп. за період з 29.11.2012 по 12.11.2014 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 33877 грн. 98 коп. інфляційних втрат за період з грудня 2012 року по жовтень 2014 року.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, та здійснивши власний розрахунок (169389,89 грн. * 1,199 (добуток місячних показників індексу інфляції з грудня 2012 року по жовтень 2014 року) - 169389,89 грн. = 33708,59 грн.), прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн" інфляційних втрат в розмірі 33877 грн. 98 коп. за період з грудня 2012 року по жовтень 2014 року підлягають частковому задоволенню в розмірі 33708 грн. 59 коп.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Девіжн Констракшн" (01001, м. Київ, Володимирський узвіз, буд. 4, літ. «В»; ідентифікаційний код: 36147794) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 35; ідентифікаційний код: 30390413) основний борг в розмірі 169389 (сто шістдесят дев'ять тисяч триста вісімдесят дев'ять) грн. 89 коп., 3% річних в розмірі 9926 (дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять шість) грн. 71 коп., інфляційні втрати в розмірі 33708 (тридцять три тисячі сімсот вісім) грн. 59 коп. та судовий збір в розмірі 4260 (чотири тисячі двісті шістдесят) грн. 50 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 21.01.2015

Суддя І.М. Отрош