ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2015 р. Справа № 923/1571/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Дудар І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства "Клінкер", м. Херсон

до приватного підприємства "Євроклас", м. Херсон

про стягнення 85713,80 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник Алексеєва Н.С., довіреність від 10.10.2014р.

від відповідача - представник Кащеєв В.Г., довіреність від 01.12.2014р.

Суть спору: Приватне підприємство "Клінкер" (позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з приватного підприємства "Євроклас" (відповідач) заборгованість у розмірі 85713,80 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на документальні докази - видаткові накладні, довіреності на отримання цінностей, акт звірки взаємних розрахунків від 29.07.2014р., положення ст.ст. 530, 692, 712 ЦК України та положення ст. 193 ГК України.

09 грудня 2014 року відповідач подав до суду для залучення до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт поставки відповідачу товару. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 41-44).

23 грудня 2014 року позивач з супровідним листом подав до суду для залучення до матеріалів справи додаткові докази, якими додатково обґрунтовує свої позовні вимоги. Даний лист з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 47-64).

Ухвалою від 23.12.2014р. суд на підставі ч.3 ст. 69 ГПК України продовжив строк вирішення спору по справі № 923/1571/14 на п'ятнадцять днів - до 07.01.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 06.01.2015р. надав суду для залучення до матеріалів справи додаткові письмові пояснення, якими обґрунтовує позов. В даних поясненнях позивач зазначає, що після подання позовної заяви відповідачем було сплачено 15000,00 грн. У зв'язку з частковим погашенням заборгованості після звернення ПП "Клінкер" до суду, заборгованість ПП "Євроклас" на даний час складає 70713,80 грн. Також після звернення ПП "Клінкер" до суду, відповідачем був наданий гарантійний лист вих. № 01-117/1 від 20.10.2014р., в якому відповідач визнає суму заборгованості за поставлений товар (цемент) в розмірі 85713,80 грн. та зобов'язується погасити заборгованість в строк до 31.12.2014р. На даний час сума боргу в повному обсязі не погашена та складає 70713,80 грн. Дані письмові пояснення суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 68-69).

Представник позивача у судовому засіданні 06.01.2015р. позовні вимоги у розмірі 70713,80 грн. підтримав та просив задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги обставинами викладеними у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.01.2015р. у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення, які містяться у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що згідно видаткових накладних №208 від 03.05.2014р., №322 від 07.06.2014р., №336 від 13.06.2014р., №402 від 04.07.2014р., №423 від 11.07.2014р., №433 від 14.07.2014р., №456 від 21.07.2014р., №461 від 22.07.2014р., №468 від 25.07.2014р., №482 від 30.07.2014р., позивачем було поставлено відповідачу товар (цемент), на загальну суму 194869,48 грн.

За поставлений товар відповідач розрахувався частково, лише у розмірі 109155,68 грн.

Часткове виконання відповідачем своїх зобов'язань призвело до виникнення заборгованості перед позивачем у розмірі 85713,80 грн.

09 вересня 2014 року позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога від 08.09.2014р., в якій позивач просив відповідача в семиденний строк з дня отримання даної вимоги погасити існуючу заборгованість у розмірі 85713,80 грн. Дану вимогу відповідач залишив без відповіді та реагування.

У зв'язку із неповною оплатою відповідачем поставленого позивачем у період з 03.05.2014р. по 30.07.2014р. товару, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 85713,80 грн. боргу.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як визначено частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, видаткові накладні №208 від 03.05.2014р., №322 від 07.06.2014р., №336 від 13.06.2014р., №402 від 04.07.2014р., №423 від 11.07.2014р., №433 від 14.07.2014р., №456 від 21.07.2014р., №461 від 22.07.2014р., №468 від 25.07.2014р., №482 від 30.07.2014р. відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Дані накладні є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та факт встановлення договірних відносин, а тому є всі підстави для покладення на відповідача обов'язку по проведенню розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до листа Міністерства фінансів України від 31.10.2000р. № 053-291516 довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено (виписано, підписано) інший первинний документ - накладну вимогу, товарно-транспортну накладну, який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей і відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є підставою для її бухгалтерського обліку.

Частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачає, що строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, а тому сам факт прийняття товару породжує обов'язок його оплати покупцем.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що склалися на підставі укладеного у спрощений спосіб договору поставки, за яким сторони не визначали строк здійснення відповідачем оплати за отриманий товар.

У зв'язку з чим, покупець (відповідач у даному випадку) був зобов'язаний повністю оплатити товар після його прийняття, чого, як встановлено судом, зроблено не було. Тобто, накладні, за якими відповідач отримав товар, є самостійною підставою виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Матеріали справи свідчать, що під час розгляду даної справи, відповідач перерахував позивачу 15000,00 грн., в рахунок оплати за цемент згідно накладних за липень 2014р., що підтверджується платіжними дорученнями №1218 від 28.10.2014р. на суму 10000,00 грн. та №1331 від 01.12.2014р. на суму 5000,00 грн. (а.с. 48-49).

Отже, часткова оплата відповідачем суми заборгованості у розмірі 15000,00 грн. підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Оскільки документальними доказами підтверджується та не заперечується обома сторонами факт оплати відповідачем в рахунок погашення частини суми боргу у розмірі 15000,00 грн., суд вважає, що в цій частині спір відсутній, а тому, в цій частині позовних вимог на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі.

Станом на 06.01.2015р. ціна позову становить 70713,80 грн.

Доказів погашення суми боргу у розмірі 70713,80 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 70713,80 грн. є документально обґрунтованою та нормативно доведеною, а тому задовольняється судом.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд відхиляє доводи відповідача, що надані до матеріалів справи видаткові накладні не містять всіх необхідних реквізитів, передбачених законом для первинного бухгалтерського документу, який підтверджує здійснення господарської операції, тобто в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують поставку товару, що є предметом даного судового спору, з огляду на наступне.

Так, всі видаткові накладні скріплені підписами представників відповідача, а також печатками відповідача, окрім накладних №433 від 14.07.2014р., № 461 від 22.07.2014р. та № 482 від 30.07.2014р.., за якими товар відпускався особі, що діяла на підставі довіреностей на отримання ТМЦ, виданих відповідачем.

Суд зазначає, що відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності.

Отже, зазначене обумовлює презумпцію, в силу якої печатка на будь-якому документі вважається поставленою з відома її керівника.

Щодо видаткових накладних №433 від 14.07.2014р. на суму 2592,00 грн., № 461 від 22.07.2014р. на суму 2592,00 грн. та № 482 від 30.07.2014р. на суму 2592,00грн., на яких відсутня печатка ПП "Євроклас", суд зазначає наступне.

Так, товар (цемент) за видатковою накладною № 433 від 14.07.2014р. на суму 2592,00 грн. був отриманий уповноваженим представником ПП "Євроклас" - менеджером Щербань В.С. за довіреністю №280 від 14.07.2014р., яка засвідчена підписами керівника та головного бухгалтера і скріплена печаткою ПП "Євроклас" (а.с. 51).

Товар (цемент) за видатковою накладною № 461 від 22.07.2014р. на суму 2592,00 грн. був отриманий уповноваженим представником ПП "Євроклас" - менеджером Щербань В.С. за довіреністю №285 від 22.07.2014р., яка засвідчена підписами керівника та головного бухгалтера і скріплена печаткою ПП "Євроклас" (а.с. 52).

Товар (цемент) за видатковою накладною № 482 від 30.07.2014р. на суму 2592,00 грн. був отриманий уповноваженим представником ПП "Євроклас" - менеджером Щербань В.С. за довіреністю № 293 від 30.07.2014р., яка засвідчена підписами керівника та головного бухгалтера і скріплена печаткою ПП "Євроклас" (а.с. 53). Дана видаткова накладна взагалі повністю була оплачена відповідачем 30.07.2014р., що підтверджується платіжним дорученням № 860 "Призначення платежу: Плата за цемент згідно рахунку №160 від 30.07.2014р." (а.с. 23).

Дані обставини свідчать про отримання відповідачем у період з 03.05.2014р. по 30.07.2014р. товару за відповідними видатковими накладними, та обізнаність і визнання відповідачем обов'язку розрахуватись за поставлений товар.

Суд також звертає увагу, що наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків за період з 03.05.2014р. по 25.07.2014р., який підписаний представниками позивача та відповідача і скріплений їхніми печатками свідчить, що станом на 29.07.2014р. відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 105713,80 грн. (а.с. 50). З даного акту слідує, що відповідач повністю визнає та підтверджує факт поставки позивачем товару у період з 03.05.2014р. по 25.07.2014р., тобто за той період у якому відповідач не визнає поставку товару від позивача.

Даний акт звірки додатково свідчить про факт поставки та прийняття відповідачем від позивача товару у період з 03.05.2014р. по 25.07.2014р.

Щодо поставки товару після 25.07.2014р., то як вже було зазначено судом, видаткова накладна № 482 від 30.07.2014р. на суму 2592,00 грн. повністю була оплачена відповідачем 30.07.2014р., що підтверджується платіжним дорученням № 860 від 30.07.2014р. (а.с. 23).

Крім того, станом на 20.10.2014р. відповідач визнавав суму боргу у розмірі 85713,80 грн., що підтверджується гарантійним листом вих. № 01-117/1 від 20.10.2014р. за підписом генерального директора ПП "Євроклас" - Романюк С.С., в яком він визнає суму заборгованості за поставлений товар (цемент) у розмірі 85713,80 грн. та зобов'язується погасити заборгованість в строк до 31.12.2014 року.

Отже, з огляду на наявний акт звірки взаємних розрахунків за період з 03.05.2014р. по 25.07.2014р. та гарантійний лист відповідача, суд констатує, що матеріалах справи наявні переконливі докази визнання боргу самим відповідачем, що безпосередньо свідчить про поставку позивачем товару та прийняття його відповідачем без зауважень.

Суд також вважає, що частково проведені оплати відповідачем 05.09.2014р. та під час розгляду даної справи (28.10.2014р. та 01.12.2014р.) в рахунок погашення суми боргу у розмірі 25000,00 грн., свідчить про визнання відповідачем зобов'язань по розрахункам за увесь поставлений позивачем товар у липні 2014 року, оскільки в даних платіжних дорученнях (а.с. 25, 48, 49) у графі Призначення платежу вказано - "Плата за цемент згідно накладних за 2014 рік".

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду доказів поставки позивачем товару за будь-якими іншими накладними у період з 03.05.2014р. по 30.07.2014р, ніж ті, що залучені до матеріалів справи, твердження відповідача щодо недоведеності позивачем факту поставки товару за вказаними накладними, є безпідставними і необґрунтованим.

Таким чином, доводи відповідача, які викладені ним у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству і не ґрунтуються на належних доказах.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в сумі 1827,00 грн. відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "Євроклас" (73000, м. Херсон, Кіндійське шосе, 17-А, ) на користь приватного підприємства "Клінкер" (73035, м. Херсон, провулок Янтарний, 2, ) суму боргу у розмірі 70713,80 грн. та 1827,00 грн. судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 15000,00 грн.

4. Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.01.2015р.

Суддя С.В. Нікітенко