ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. Справа № 909/714/13

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Бойко С.М.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" від 15.12.2014 р., вих. №315-2/14

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014р. про визнання недійсною постанови ДВС від 23.10.14р. про зупинення виконавчого провадження ВП №42485475

у справі №909/714/13

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м.Івано-Франківськ

про стягнення 27 728 604,85 грн. заборгованості, з яких: 22025693,36 грн. основного боргу, 148720,54 грн. інфляційних витрат, 2435505,20 грн. пені, 839858,58 грн. 3% річних та 2278827,18 грн. 7% штрафу,

за участю представників сторін:

- від позивача - не з'явився,

- від відповідача - не з'явився,

- від ДВС - Роман Н.О.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст. 30 ГПК України роз'яснено.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014р. у справі №909/714/13 (суддя Шкіндер П.А.) частково задоволено скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (надалі - ВПВР ДВС України). Визнано недійсною постанову від 23.10.2014р. про зупинення виконавчого провадження ВП №42485475 та зобов'язано ВПВР ДВС України здійснити дії щодо виконання наказу №60 господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2013р. у даній справі.

Виносячи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" станом на розрахункову дату (01.01.2013р.) не існувало заборгованості відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу №12/1001-БО-15 від 19.01.2012р. і учасниками розрахунків вона не була підтверджена.

Дану ухвалу оскаржив відповідач, вважаючи її такою, що винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним дослідженням доказів та неповним встановленням обставин у даній справі, у зв'язку з чим просив ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні скарги позивача на дії органу ДВС. Скаржник зазначив, що він внесений до Реєстру підприємств ПЕК, що є безумовною підставою для зупинення виконавчого провадження на підставі п.15 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, заборгованість за поставлений природний газ перед позивачем виникла за період з січня по липень 2012 року, тобто до 01.01.2013р.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, позивач подав до суду відзив, в якому заперечив доводи апелянта та зазначив, що ухвала суду прийнята із врахуванням всіх фактичних обставин справи та з відповідністю правовим нормам, які регулюють спірні правовідносини, у зв'язку з чим просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач зазначив, що заборгованість сторонами не узгоджувалась, а тому в розумінні Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", слід вважати, що вона виникла на підставі рішення суду від 15.08.2013р. Крім того, сума заборгованості згідно рішення включає в себе також інфляційні втрати, 3% річних та судовий збір, які не підлягають під визначення заборгованості, що міститься в ст.ст. 1, 3 вищевказаного закону.

Позивач та відповідач не забезпечили явки повноважних представників в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення їм ухвали суду від 24.12.2014р. (а.с. 255, 256). Оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія вважає за можливе розглянути справу без представників сторін.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.08.2013р. у даній справі було частково задоволено позов та стягнуто з ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 3% річних в сумі 720376,74 грн., пені в сумі 1838095,99 грн. та 7% штрафу в сумі 737028,64грн. (а.с. 76-77).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.11.2013р. у даній справі рішення суду першої інстанції щодо часткової відмови в позові було скасовано і стягнуто з відповідача та користь позивача 720376,74 грн. 3% річних, 1838095,99 грн. пені, 737028,64 грн. 7% штрафу та 344410,00 грн. судового збору. В решті рішення першої інстанції залишено без змін (а.с. 145-150).

На виконання вищевказаних рішення та постанови від 15.08.2013р. та від 11.11.2013р., господарським судом Івано-Франківської області було видано три накази №№ 60, 1343, 1344 (а.с. 152, 153, 159).

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні ВПВР ДВС України знаходиться виконавче провадження ВП №42485475 з виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області від 15.08.2013р. №60 від 11.11.2013р. у справі № 909/714/13.

23.10.2014р. державним виконавцем Борейко М.В. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 42485475 з виконання наказу на підставі п.15 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з тим, що боржника включено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (а.с. 225).

Вважаючи, що орган ДВС при прийнятті постанови від 23.10.2014р. порушив норми чинного законодавства України, позивач звернувся до господарського суду із скаргою на дії ДВС в порядку ст.121-2 ГПК України.

Судова колегія, заслухавши пояснення представника ДВС, розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, вважає, що ухвалу суду слід скасувати, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості.

Відповідно п. 3.4, п. 3.7 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (у редакції станом на час здійснення виконавчих дій), на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів, та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України; процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2016 року.

В рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012 у справі № 1-26/2012 про офіційне тлумачення положень п. 15 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

В п.п.1 п. 1.4 та п.1.8 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" встановлено, що заборгованість - це, зокрема, підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена. Розрахунковою датою є дата фіксації учасниками розрахунків сум кредиторської та дебіторської заборгованостей, що належать до погашення з використанням передбачених цим Законом механізмів. Розрахунковою датою встановлюється 1 січня 2013 року.

Отже, з положень Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", Закону України "Про виконавче провадження" та враховуючи рішення Конституційного суду України 13.12.2012р. №18-рп/2012 у справі №1-26/2012 щодо порядку застосування цих законів у сукупності випливає, що зупинення виконавчого провадження можливе лише щодо тієї заборгованості, яка підпадає під визначення, викладене у п. 1.4 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", та, окрім іншого, виникла станом на розрахункову дату.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача виникла внаслідок порушення умов договору від 19.01.2012р. № 12/1001-БО-15 купівлі-продажу природного газу (який є енергоносієм в розумінні п.1.5 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"), оскільки відповідач не здійснив оплату коштів за отриманий природний газ. При цьому, рішенням суду встановлено, що заборгованість виникла за природний газ, поставлений відповідачу протягом січня - липня 2012р.

Відповідно до п.2.1-2.2 додатку №1 до договору, обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показу комерційного вузла/вузлів обліку. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Як вбачається з п.4.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, обов'язок оплати за газ, поставлений у протягом січня - липня 2012р. (згідно актів приймання-передачі від 31.12.2012р., 29.02.2012р., 31.03.2012р., 30.04.2012р., 31.05.2012р., 30.06.2012р., 31.07.2012р., а.с. 44-50), виник у відповідача відповідно до положень п.4.1 договору в місяць поставки газу і відповідна сума коштів повністю повинна була бути сплаченою до 14 число місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Станом на 01.01.2013р. (розрахункову дату в розумінні Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"), обов'язок відповідача щодо сплати коштів вже існував та підтверджується договором і підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу, у яких зазначені обсяги та вартість поставлених енергоносіїв.

Зважаючи на вищенаведене, заборгованість за договором від 30.09.2011р. №14/2589/11 відповідає ознакам заборгованості в розумінні п. 1.4 та п.1.8 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що вказана обставина не була належно досліджена та оцінена місцевим господарським судом, що потягнуло за собою неправильне вирішення ним скарги на дії органу ДВС.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що п. 1.4 ст.1 вказаного Закону до суми заборгованості відносить також суми пені, штрафних та фінансових санкцій. Стосовно заперечень позивача про можливість зупинення виконавчого провадження в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, то такі є похідними від основного зобов'язання і, попри те, що не є штрафними санкціями, мають характер як способу захисту майнового права та інтересу кредитора, так і заходу відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Разом з тим, Закон України "Про виконавче провадження" не передбачає можливості зупинення виконавчого провадження лише в частині стягнення основного боргу окремо від стягнення штрафних та фінансових санкцій.

Таким чином, державний виконавець при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 42485475 від 23.10.2014р. діяв на підставі, в межах, та в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» (п. 15 ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 39) та Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (п. 3.4, п. 3.7 ст. 3), а отже відсутні підстави для визнання незаконними його дій щодо винесення цієї постанови.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, вимоги апеляційної скарги визнані судовою колегією підставними та такими, що підлягають до задоволення, а ухвала - скасуванню відповідно до ст.104 ГПК України у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід покласти на позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" задоволити.

Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2014р. у справі №909/714/13 скасувати.

Відмовити в задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" №14/2-4424 від 14.11.2014р. на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по зупиненню виконавчого провадження ВП№42485475 з виконання наказу №60 господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2013р.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул.Б.Хмельницького, 5-А, м.Івано-Франківськ, ідентифікаційний код 03346058) на користь державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (вул.Б.Хмельницького, 6, м.Київ, ідентифікаційний код 20077720) 609,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Місцевому господарському суду видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 17.01.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Бойко С.М.

суддя Галушко Н.А.