ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 Справа №917/2498/14

м. Полтава

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спеціалізованого ремонтно-будівельного управління "Полтаваліфт", пров. Латишева, 13, м. Полтава, 36034

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРФ Конструкціон", вул. Серьогіна, 4, м. Полтава, 36008

про стягнення 11688 грн. 15 коп.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Роззакова Ю.М., довіреність від 26.11.2014 року №233;

Від відповідача: Трифонов Ю.А., довіреність від 12.01.2015 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 11688 грн. 15 коп. заборгованості за договором № 1189 від 25.01.2010 року на монтаж, пусконалагоджування та диспетчеризацію ліфтів, з яких: 9429,64 грн. - основний борг; 1912,84 грн. - інфляційні витрати; 345, 67 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати виконаних за договором робіт, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості та підстави нарахування і стягнення інфляційних витрат та річних за прострочення грошового зобов'язання.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, в судовому засіданні представник відповідача усно пояснив, що проти розміру позовних вимог не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

25.01.2010 року між сторонами було укладено Договір № 1189 на монтаж, пусконалагоджування та диспетчеризацію ліфтів (далі - Договір). За умовами Договору генпідрядник (відповідач) доручає, а субпідрядник (позивач) зобов'язується на свій ризик, своїми силами виконати монтаж, пусконалагоджування та диспетчеризацію двох пасажирських ліфтів на 7 зупинок, вантажопідйомністю 400 кілограмів на об'єкті "Житловий будинок з вбудованими приміщеннями обслуговування на вул. Котляревського, 6 в м. Полтаві. Блок Б", а генпідрядник зобов'язується прийняти ці роботи та своєчасно здійснювати їх оплату на умовах даного Договору.

Вартість договору згідно розрахунку договірної ціни складає 81 474,00 грн. (п. 1.2. Договору).

При виконанні робіт у перекритих шахтах і машинних приміщеннях або відсутності використання крана для підняття обладнання і доставки його до місця монтажу, монтажні роботи оплачуються по окремій калькуляції чи з застосуванням підвищую чого коефіцієнту, узгодженого з генпідрядником (п. 8.2. Договору).

За період з січня 2010 року по серпень 2013 року позивачем були виконані роботи, передбачені Договором на загальну суму 81414,00 грн. та роботи, які оплачуються по окремій калькуляції (п. 8.2 Договору) на суму 4835,40 грн. Роботи виконані в повному обсязі і без зауважень, що підтверджується підписаними обома сторонами актом про надання послуг №90 від 24.02.2010 року та актами приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2010 року, довідкою про вартість виконаних робіт за квітень 2010 року.

За період з січня 2010 року по листопад 2014 р. відповідач частково оплатив позивачу виконані роботи по монтажу, пусконалагоджуванні та диспетчеризації ліфтів на суму 76846,40 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку.

31.08.2013 року сторонами був підписаний Акт № 1189 приймання будівельних робіт про те, що генпідрядником були виконані та здані, а замовником прийняті роботи загальною вартістю 30440,64 грн., з якого вбачається, що сторони претензій одна до одної не мають. Також підписана Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2013 року від 31.08.2013 року на загальну суму 30440,64 грн.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Так, сторонами Договору були складені, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками документи про виконання робіт, що є підставою для проведення розрахунків.

Порядок розрахунків між сторонами погоджено в главі 3 Договору - остаточний розрахунок генпідрядник виконує в 5-ти денний термін після підписання актів виконаних робіт по формі КБ-2.

Акт приймання виконаних будівельних робіт було підписано 31.08.2013 року, отже з 06.09.2013 року відповідач вважається таким, що прострочив зобов'язання з оплати робіт.

За Актом приймання виконаних робіт від 31.08.2013 року відповідач 16.03.2011 року та 25.04.2012 року сплатив за пусконалагоджування та монтаж ліфтів всього 21011,00 грн. (попередня оплата за умовами глави 3 Договору), що підтверджується виписками з банківського рахунку. Інша сума сплачена не була. Таким чином, взяті на себе зобов'язання по своєчасній оплаті відповідач належним чином не виконав і за ним станом на 25.11.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 9429,64 грн.

Позивач направляв відповідачу претензію № 6 від 21.01.2014 року та № 177 від 05.09.2014 pоку, які залишені відповідачем без задоволення.

Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2010 року по 10.12.2014 року сторони спільно засвідчили факт наявності основної заборгованості за відповідачем на суму 9429,64 грн.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, у відповідності до положень Договору, відповідач повинен був провести остаточний розрахунок за виконані роботи до 06.09.2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за Договором, а саме не сплатив вартість виконаних робіт у повному обсязі, тому позовні вимоги про стягнення 9429,64 грн. основного боргу підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України визначає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, за порушення відповідачем строків оплати позивачем заявлено до стягнення 1912,84 грн. інфляційних збитків за період з вересня 2013 року по листопад 2014 року, 345,67 грн. 3% річних за період з 06.09.2013 року по 25.11.2014 року, які суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявленої суми, оскільки при перевірці їх розміру, періоду нарахування судом не було виявлено їх завищення з боку позивача.

Перевірка правильності розрахунку інфляційних нарахувань, 3 % річних проводилася судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга.Закон".

Витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч. 2), 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРФ Конструкціон", вул. Серьогіна, 4, м. Полтава, 36008, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю спеціалізованого ремонтно-будівельного управління "Полтаваліфт", пров. Латишева, 13, м. Полтава, 36034, - 9429 грн. 64 коп. боргу; 345 грн. 67 коп. 3% річних; 1912 грн. 84 коп. інфляційних витрат; 1827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.