ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.01.15р. Справа № 904/6164/14

За позовом Фізичної особи-підприємця Бейнара Віктора Едуардовича, м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про стягнення 36545,92 грн.

Головуючий колегії Первушин Ю.Ю.

Суддя Золотарьова Я.С.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

Від позивача: Ткаченко Ю.В., довіреність від 19.01.2015 року, представник;

Гребеньков С.В., довіреність від 03.11.2014 року, представник;

Від відповідача: Багрова Є.О., довіреність № 855-О від 07

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Бейнар Віктор Едуардович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення основного боргу у розмірі 36545,92 грн., а також судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №LGН0000173 про інкасацію коштів від 06.06.2012 року, в частині зобов'язань з перерахування грошових коштів на рахунок позивача.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2014 року порушено провадження у справі № 904/6164/14 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 09.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 09.09.2014 року розгляд справи відкладено на 29.09.2014 року, у зв'язку з неявкою представника позивача та необхідністю витребування додаткових документів.

У судовому засіданні 29.09.2014 року представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи наступних документів: акт звірки взаємних розрахунків, опису вкладення, квитанції, копію запиту позивача та копію листа №20.1.0.0.0/7-20140813/152 від 13.08.2014 року (а.с. 32-37).

29.09.2014 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача, оскільки шкоди завдано не з вини відповідача (а.с. 38-42).

Ухвалою господарського суду від 29.09.2014 року розгляд справи відкладено на 13.10.2014 року, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових документів.

Представник позивача у судовому засіданні 13.10.2014 року подав уточнення позовних вимог, в яких просить суд стягнути з відповідача 36545,92 грн., а також судового збору у розмірі 1827,00 грн. (а.с. 62-63).

Представник відповідача у судовому засіданні 13.10.2014 року надав клопотання про долучення до матеріалів справи. а також клопотання про продовження строку розгляду спору до 12.11.2014 року у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів (а.с.56).

Ухвалою господарського суду від 13.10.2014 року продовжити строк вирішення спору до 12.11.2014 року, розгляд справи відкласти на 04.11.2014 року.

03.11.2014 року до канцелярії господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи , у зв'язку з набранням чинності 15.10.2014 року Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та направлення відповідача до торгово - промислової палати України заяви про засвідчення форс - мажорних обставин (а.с. 68-69). Також, подано додаткові пояснення до відзиву (а.с. 75-82), в яких останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Відповідач не несе відповідальність за невиконання Договору, адже воно сталося не через вину банку та викликане перепоною поза його контролю і що від нього не можна було очікувати розумного прийняття цієї перепони в розрахунок при укладанні договору або ж уникнення чи подолання цієї перепони або її наслідків.

У зв'язку з знаходженням судді Первушина Ю.Ю. на лікарняному, відповідно до п. 3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядженням господарського суду Дніпропетровської області щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ №672 від 04.11.14р. справу №904/6164/14 передано на розгляд судді Петренко І.В.

Ухвалою господарського суду від 04.11.2014 року справу №904/6164/14 прийнято до свого провадження суддею Петренко І.В.

У зв'язку з виходом судді Первушина Ю.Ю. з лікарняного, на підставі доповідної записки від 02.12.14 року, справу №904/6164/14 передано на розгляд судді Первушину Ю.Ю.

Ухвалою суду від 03.12.2014 року справу №904/6164/14 прийнято до свого провадження суддею Первушиним Ю.Ю., розгляд справи призначено на 03.12.14 року.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2014 року розгляд справи відкладено на 10.12.2014 року, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових документів та доказів повноважень представника позивача.

У судовому засіданні 10.12.2014 року представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи витяг з кримінального провадження №0002062 (а.с. 96-100).

В судовому засіданні 10.12.2014 року відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України присутнім сторонам оголошено перерву до 16.12.2014 року.

В судовому засіданні 16.12.2014 року відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України присутнім сторонам оголошено перерву до 24.12.2014 року.

Представник відповідача 24.12.2014 року надав заяву про призначення справи №904/6164/14 у колегіальному розгляді.

Ухвалою господарського суду від 24.12.2014 року у зв'язку зі складністю справи вирішено розглядати справу №904/6164/14 колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням № 904 від 24.12.2014 року голови господарського суду Татарчука В.О. для розгляду даної справи у зв'язку зі складністю обставин спору призначено колегію у складі трьох суддів: головуючий колегії, суддя - Первушин Ю.Ю., судді - Золотарьова Я.С. та Ніколенко М.О.

Ухвалою господарського суду від 24.12.2014 року прийнято справу №904/6164/14 до свого провадження та справу призначено до розгляду в засіданні на 20.01.2015 року.

У судовому засіданні 20.01.2015 року представник відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 121-127) в якому останній зазначає, що втрата коштів відбулася у зв'язку з настанням форс - мажорних обставин (обставини непереборної сили), що підтверджується сертифікатом №2304 Торгово - промислової палати України (а.с. 128-132).

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.01.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2012 року між Фізичною особою - підприємцем Бейнар Віктором Едуардовичем (далі - Позивач/Клієнт) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - Відповідач/Банк) укладено Договір №LGН0000173 про інкасацію коштів (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, банк власними силами і засобами здійснює інкасацію коштів клієнта, проводить прийом коштів, виконує їх перерахування та зараховує з урахуванням умов, визначених п.5.4 цього договору, на поточний рахунок клієнта на наступний операційний день після проведення інкасації, а у разі підключення клієнта до послуги миттєвого зарахування торгівельної виручки в день проведення інкасації ( (миттєве зарахування протягом 10 хвилин після отримання інкасаторської сумки та підтвердження цього інкасатором через POS - термінал. Дні і час грошового виторгу (графік) встановлюються банком з урахуванням режиму роботи клієнта і його структурних одиниць, планового розміру грошової виручки та інших умов і вказується в явочній картці, що підписується уповноваженою особою банку. Банк проводить доставку розмінних монет (банкнот) на умовах цього договору, а клієнт здійснює оплату за надані послуги в обсязі та строки, що передбачені цим договором.

Згідно з п.2.1 договору, банк зобов'язується здійснювати збір, переведення і доставку коштів до банку в інкасаторських сумках (мішках).

Інкасація коштів банком проводиться шляхом збору сумок з готівкою інкасаторами безпосередньо на підприємствах або через об'єднані каси клієнтів за затвердженим графіком та за адресою, що наведена у додатку 1. Час проведення інкасації, наведений у додатку 1, може корегуватися по узгодженню сторін. (пункт 2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору, встановлено, що для інкасації коштів банк закріплює за кожним підприємством клієнта потрібну кількість сумок. Сумки є власністю банку і, в разі розірвання договору підлягають поверненню банку.

Банк зараховує інкасовану виручку у національній валюті на поточний рахунок клієнта (баланс 3846) згідно з додатком 1 (пункт 2.4 договору).

Відповідно до п.3.2 договору, перед вкладенням до сумки готівки здавач клієнта заповнює та супровідні відомості до кожної сумки і підписує кожний примірник, потім вкладає до сумки перший примірник супровідної відомості, а сумку з готівкою опломбовує таким чином, щоб пломба була якомога ближче до замка (кінці шпагату від зав'язаного вузла в пазу пломби повинні мати довжину не більше двох сантиметрів) і здає її разом з накладною інкасатор лише після перевірки службового посвідчення з фотокарткою, пред'явлення доручення на інкасацію готівки лише після перевірки службового посвідчення з фотокарткою, пред'явлення доручення на інкасацію готівки, а також явочної картки, засвідченої відбитком печатки дільниці інкасації. Після цього здавач клієнта завіряє підпис інкасатора на копії супровідної відомості із зразком його підпису на службовому посвідченні та дорученні, перевіряє наявність печатки дільниці інкасації та одержує від інкасатора порожню сумку, що закріплена за цим клієнтом.

Відповідно до п. 3.3.4 Договору, під супровідною відомістю розуміється чек, який роздруковується з допомогою - POS - терміналу.

У разі підключення Клієнта до послуги Online - інкасація, банк перед тим як перерахувати виручку на поточний рахунок Клієнта, здійснює перевірку діючого на момент зарахування ліміту виручки: якщо сума, що має бути перерахована, не перевищує межі встановленого ліміту, відбувається миттєве зарахування виручки на рахунок Клієнта; в іншому разі, зарахування виручки на поточний рахунок Клієнта здійснюється після фактичного перерахунку грошових коштів, та з урахуванням надлишків недостач. Послуга Online - інкасація, надається за умови проведення інкасації торгівельної точки Клієнта не пізніше 19:30 год.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначалось вище, між сторонами укладено договір №LGН0000173 про інкасацію коштів від 06.06.2012 року з додатками.

На виконання умов вказаного договору 19.06.14 року об 18:17 год. Позивачем передано Відповідачу опломбовану сумку з сумою 36 545, 92 грн. для інкасації та зарахування даної суми на розрахунковий рахунок позивача, відкритий у даній банківській установі - 3846, про що свідчить наявний в матеріалах справи чек (а. с. 14).

Відповідно до п. 1.1 договору, банк власними силами і засобами здійснює інкасацію коштів клієнта, проводить прийом коштів, виконує їх перерахування та зараховує з урахуванням умов, визначених п.5.4 цього договору, на поточний рахунок клієнта на наступний операційний день після проведення інкасації, а у разі підключення клієнта до послуги миттєвого зарахування торгівельної виручки в день проведення інкасації ( (миттєве зарахування протягом 10 хвилин після отримання інкасаторської сумки та підтвердження цього інкасатором через POS - термінал. Дні і час грошового виторгу (графік) встановлюються банком з урахуванням режиму роботи клієнта і його структурних одиниць, планового розміру грошової виручки та інших умов і вказується в явочній картці, що підписується уповноваженою особою банку. Банк проводить доставку розмінних монет (банкнот) на умовах цього договору, а клієнт здійснює оплату за надані послуги в обсязі та строки, що передбачені цим договором.

Проте, в строки встановлені в договорі, відповідач інкасовану грошову суму в розмірі 36 545,92 грн. на рахунок позивача не перерахував, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з листом, яким просив у найкоротші строки зарахувати інкасовану суму в розмірі 36 545,92 грн. (а.с.15).

У відповідь на звернення позивача, листом № 20.1.0.0.0/7-20140714/2194 від 14.07.2014 року Відповідач повідомив, що за зазначеним фактом проводиться перевірка, та по її закінченню позивачу буде надано необхідну інформацію. (а.с.16)

Таким чином, оскільки відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, якою просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 36 545,92 грн., що і є предметом даного спору.

Суд враховує те, що п.6.1 договору, встановлено, що банк несе відповідальність перед клієнтом за цілісність сумки та цінності, які знаходяться з часу прийняття її в установленому порядку інкасатором від клієнта і до часу її передачі касиру банку.

У разі втрати, інкасатором сумки з коштами, а також прийому дефектної сумки, у якій виявляється недостача, банк несе матеріальну відповідальність перед клієнтом згідно із законодавством України у розмірі, зазначеному в копії супровідної відомості, що залишається в здавача готівки, але не вище фактичного розміру втрати цінностей. (пункт 6.3 договору).

Крім того, п. 2 розділу 1 Інструкції з організації інкасації грошових коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, затвердженою постановою правління Національного банку України від 14.02.2007 року № 45 визначено, що відповідальність за схоронність довірених банківською установою та її клієнтами валютних цінностей і коштів, що перевозять та інкасуються підрозділом інкасації коштів та перевезення валютних цінностей згідно з укладеним договором і законодавством несе банківська установа, якій належить цей підрозділ.

Відповідно до п. 1 розділу 3 Інструкції з організації інкасації грошових коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, затвердженою постановою правління Національного банку України від 14.02.2007 року № 45 визначено, що чисельний склад бригади інкасації визначається керівником банківської установи або керівником підрозділу інкасації залежно від складності виконуваних операцій, ступеня ризику та умов, у яких здійснюється інкасація коштів та перевезення валютних цінностей.

Таким чином, згідно з умовами укладеного сторонами договору інкасації, відповідачем прийнято на себе зобов'язання перевезти на своєму транспорті з озброєною охороною грошових коштів позивача до каси установи банку.

Заперечуючи проти позову відповідач, зокрема, надав суду Сертифікат № 2304 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.01.2014р. виданий Торгівельно-промисловою палатою України (далі за текстом - ТПП України) вих. № 6603/05-4. За змістом названого документа ТПП України, аналізуючи зміст заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" вих. № 1432 від 06.12.2014р., розглянувши обставини виконання вимог Договору, оцінюючи обставини пограбування інкасаторів дійшла висновку про наявність обставин непереборної сили які вплинули виконання умов Договору. При цьому ТПП України вказує на наявність таких обставини з 06 травні 2014р.

Згідно витягу з реєстру кримінальних проваджень (а.с. 134) 19.06.2014 року о 18-40 годин, знаходячись за адресою : м. Луганськ, пров. Кримський, 1, невстановлені особи, погрожуючи зброєю, заволоділи автомобілем ВАЗ 21111 д/н ВВ 4905 ВА, у якому знаходились грошові кошти у розмірі 1 000 000 гривень.

Саме з огляду на вказану подію відповідач посилається як на підставу невиконання ним інкасації.

Відповідно умов ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дана норма встановлює дві основні підстави звільнення особи, яка порушила зобов'язання, від відповідальності. Такими обставинами є випадок та непереборна сила. Доведення наявності випадку або непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов'язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Під випадком розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов'язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов'язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов'язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Такий підхід щодо суб'єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов'язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор).

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Під непереборною силою розуміють зовнішні та надзвичайні події, яких не було під час підписання договору, що виникли незалежно від волі сторін, виникненню та дії яких сторони не могли протидіяти заходами та засобами, застосуванню яких слушно вимагати та очікувати від сторони, яка підпала під дію непереборної сили.

Як зазначено у Сертифікаті №2304 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.01.2014р. обставини виникли не в день здійснення інкасації, а з 06 травня 2014р. Відповідач проводив інкасацію, отримавши від позивача кошти, 19.06.2014р. Таким чином, на момент виконання умов Договору визначені нестабільні умови вже існували протягом досить тривалого часу, щоб відповідач мав можливість передбачити негативні наслідки.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідач заперечує на позов посиланням вказуючи на відсутність вини в його діях, але з огляду на специфічні умови договору інкасації його правову природу, суд вважає, що вина відповідача полягає втому, що він не вчинив належних дій за для опередження пограбування інкасаторів.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно наведеної норми збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Приймаючи рішення суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на форс-мажорні обставини.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 614, 623-624 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (49000, місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, 50, ) на користь Фізичної - особи підприємця Бейнар Віктора Едуардовича (69096, місто Запоріжжя, пер. Жемчужний, будинок 11, ідентифікаційний код ) грошові кошти у розмірі 36 545 грн. 92 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 грн. 00 коп.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.01.2015 року.

Головуючий колегії Ю.Ю. Первушин

Суддя Я.С. Золотарьова

Суддя М.О. Ніколенко