ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. Справа № 5010/214/2012-з-21/6

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г. Г.

при секретарі Томкевич Н.,

з участю представників:

від позивача з'явилися,

від відповідача 1 не з'явився,

від відповідача 2 не з"явився

розглянув апеляційні скарги:

1.Коломийської міської ради, м.Коломия Івано-Франківської області

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС", м.Коломия Івано-Франківської області

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року

та на додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.05.2012 року, суддя Скапровська І.М., у справі за №5010/214/2012-з-21/6

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", м.Львів

до відповідачів:

1. Коломийської міської ради, м.Коломия Івано-Франківської області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС", м.Коломия Івано-Франківської області

про визнання незаконним та скасування п.п.2, 2.5 рішення Коломийської міської Ради за № 408-6/2011 від 31.05.2011 р. та визнання недійсним договору оренди землі від 15.06.2011р.,

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року в справі №5010/214/2012-з-21/6 позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі від 15.06.2011, зареєстрований 29.08.2011 р. за № 00040 у відділі Держкомзему в місті Коломия, укладений між Коломийською міською Радою та ТОВ " Зерно - переробною компанією "ЮМАС" з підстав передбачених ст.203, 215 ЦК України, як такий що укладений всупереч вимог земельного законодавства.

В задоволені позовної вимоги про скасування п.п.2, 2.5 рішення Коломийської міської Ради № 408-6/2011 від 31.05.2011, за яким передано в оренду ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул.Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області - відмовлено, з підстав того, що господарський суд не вправі скасовувати рішення органів місцевого самоврядування.

Стягнуто з Коломийської міської Ради на користь Державного територіального-галузевого об"єднання " Львівська залізниця -1073,00 грн. судового збору. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю " Зерно - переробна компанія" ЮМАС" на користь Державного територіального-галузевого об"єднання " Львівська залізниця"- 1073,00 грн. судового збору.

За змістом додаткового рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.05.2012 року, в цій справі, визнано незаконним п.п.2,2.5 рішення Коломийської міської Ради № 408-6/2011 від 31.05.2011 р., яким передано в оренду ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул. Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області.

Підставою винесення додаткового рішення місцевий суд обґрунтовує вимогами ст.88 ГПК України, за змістом якої господарський суд приймає додаткове рішення, якщо з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в судовому засіданні не прийнято рішення. Такою вимогою, яка була розглянута судом вважає суд першої інстанції, але по якій не прийнято судове рішення - є вимога про визнання незаконним п.п.2,2.5 рішення Коломийської міської Ради за № 408-6/2011 від 31.05.2011 р., яким передано в оренду ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул. Шарлая, 21-а, у м. Коломиї, Івано-Франківської області.

В апеляційній скарзі відповідач-1 просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року в справі №5010/214/2012-з-21/6 скасувати та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" відмовити в повному об'ємі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального, зокрема ст.125 ЗК України, ч.1 ст.123, ст.ст.149, 198 ЗК України, а також процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи. Зокрема зазначає, що позивачем не подано жодного документу, який би посвідчував його право власності чи користування спірною земельною ділянкою. Окрім того, відповідач-1 зазначив, що спірна земельна ділянка не підлягала вилученню у залізниці, оскільки остання не має належних правовстановлюючих документів на її користування. З приводу додаткового рішення суду просить його скасувати як таке, що прийняте в порушення вимог ст.88 ГПК України, оскільки в такий спосіб змінено суть рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року в цій справі.

В апеляційній скарзі відповідач-2 просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року скасувати та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" відмовити в повному об'ємі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю та недоведеністю обставин, що мають значення для справи. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції зроблений неправильний висновок про необхідність погодження з Державним територіально-галузевим об'єднанням "Львівська залізниця" питання про надання відповідачу-2 в оренду спірної земельної ділянки.

Апелянтом - ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" оскаржено також додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.05.2012 року. Відповідач-2 обґрунтовує свою позицію недотриманням судом першої інстанції принципу змагальності сторін, оскільки судом враховано позицію однієї із сторін спору - позивача. Окрім того, не взято до уваги ті обставини, що позивачем в установленому законом порядку не оформлено право користування спірною земельною ділянкою, відсутні докази того, що спірна земельна ділянка є державною формою власності і орган місцевого самоврядування не мав права розпорядитися нею без вирішення питання її вилучення.

У відзиві на апеляційні скарги, позивач заперечив доводи викладені в них, просив рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року в справі №5010/214/2012-з-21/6 та додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.05.2012 - залишити без змін як такі, що винесені з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовує свою позицію тим, що на момент передачі земельних ділянок залізниці її оформлення та реєстрація проведені у встановленому порядку, оскільки на момент виготовлення (1949 рік) Плану смуги відведення залізниці в існуючих межах, в Україні діяв Земельний кодекс УРСР, який визначав порядок землевідведення та землекористування та не передбачав видачу актів, а врегульовував землекористування як його закріплення у відповідній зареєстрованій документації. Даний План 1949 року містить передбачений на момент виготовлення напис про передачу землекористування залізниці в межах визначених цим планом, а також містить напис про реєстрацію землекористування. Одночасно представник позивача заявив клопотання про доєднання в порядку ст.101 ГПК України рішення виконавчого комітету Станіславської обласної Ради від 15 листопада 1949 року про відведення смуги у власність Львівської залізниці на дільниці «Коломия-Делятин» (а.с.96,т.3).

Представники відповідача-1 та відповідача- 2 в судове засідання на проголошення постанови не з'явилися, причини неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, а тому їх неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає за можливе завершити розгляд справи за наявних в справі доказів про права і обов'язки сторін.

Представники відповідачів-1,2 на засіданні за їх участю підтримали свої апеляційні скарги, просили суд рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення про відмову в позовних вимогах в повному об'ємі.

Представник позивача, в судовому засіданні, заперечив проти апеляційних скарг, просив рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року в справі №5010/214/2012-з-21/6 та додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.05.2012 залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення з підстав викладених у відзиві на апеляційні скарги відповідачів.

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційних скаргах, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Івано-Франківської області підлягає скасуванню в частині відмови в задоволені позовних вимог про скасування п.п.2,2.5 рішення Коломийської міської Ради за № 408-6/2011 від 31.05.2011, за яким передано в оренду ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул. Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області, в решті рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору оренди землі- слід залишити без змін. Додаткове рішення місцевого суду підлягає скасуванню.

Відповідно апеляційні скарги Коломийської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом, предметом спору є п.п.2, 2.5 рішення Коломийської міської Ради за № 408-6/2011 від 31.05.2011, яким передано в оренду ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку №5 площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул. Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області.

На підставі цього ж рішення між Колимийською міською радою та ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" укладено договір оренди землі від 15.06.2011(а.с.17,т.1), зареєстрованого за № 00040 29.08.2011 р. у відділі Держкомзему в місті Коломия. За змістом договору оренди земельна ділянка передається без будівель та інших об'єктів нерухомого майна.

Позивач звернувся із позовом про захист свого права користування земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а саме для забезпечення функціонування залізничного транспорту посилаючись на те, що його право на спірну земельну ділянку підтверджується з 1949 року. Планом смуги відведення лінії 13-Ї дистанції Служби шляхів Львівської залізниці напрямок- Станіслав(Івано-Франківськ)-Снятин, райони, в тому числі, Коломийський і, що законодавством вимоги щодо виготовлення та отримання державного акта не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувались на підставі особливих положень про ці землі. Спірним рішенням і договором зачіпаються права позивача, як належного землекористувача, а відтак підлягають захисту в порядку застосування статей 152, 155 Земельного кодексу України.

Згідно акту обстеження земельної ділянки в м.Коломия (а.с.30,31,т.1) перегону Годи-Турка-Коломия км193+895-км 194+010 від 23.09.2011 р. в складі інженерів землевпорядників ПЧЛ-3 та ПЧЛ-10, виявлено незаконне використання земельної ділянки загальною площею 0,39 га, що розміщується в полосі відведення Львівської залізниці і перебуває на балансі ВП «Чернівецька дистанція захисних лісонасаджень» та встановлено, що на даній ділянці ведуться будівельні роботи підприємством ТОВ «ЗПК»ЮМАС»- відповідачем -2 по справі.

За даними відділу Держкомзему у місті Коломиї від 04.11.2010 року за №05-02-27/1287(а.с.31,т.1), що згідно статистичної форми 6-зем за ВП «Чернівецька дистанція захисних лісонасаджень» у м.Коломия станом на 01.09.2010 року обліковується площа 50,0000(графа 27:інші лісові землі), а також згідно даних листа від 28.01.2011 року про вартість грошової оцінки на земельну ділянку для земель транспорту, за яку сплачує земельний податок позивач в особі ВП «Чернівецька дистанція захисних лісонасаджень у м.Коломия (копія податкової декларації станом на 2011 рік(а.с.33,34,т.1). За даними головного управління Держкомзему у Івано-Франківській області (а.с.35, т.1) за інформацією про земельні ділянки, які обліковуються за ВП «Чернівецька дистанція захисних лісонасаджень» у м.Коломия.

Державне територіально-галузеве об"єднання "Львівська залізниця" засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України, майно залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт» (далі - ЗУ «Про залізничний транспорт») землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до ЗК України та Закону України «Про транспорт» (далі - ЗУ «Про транспорт»).

Частиною 2 ст. 6 ЗУ «Про залізничний транспорт» встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із ЗК України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту.

До земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. (ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про транспорт»). Ця норма закону кореспондується з положенням ст. 68 ЗК України.

Таким чином, наведеними положеннями ЗК України та ЗУ «Про транспорт» та «Про залізничний транспорт» встановлено що землі, під залізничним полотном та його облаштуванням, спорудами.., є землями залізничного транспорту, тому землями залізниць слід вважати земельні ділянки, надані залізниці, а не тільки ті, які прилягають виключно до залізничного полотна.

Згідно з планом меж смуги відводу 1949 р.( а.с.109-124, т.1), відповідно і рішення виконавчого комітету Станіславської(Івано-Франківської) обласної ради за №118 від 15 листопада 1949 р. (а.с. 96, т.3), яким затверджено відведення смуги «вивласнення» Львівської залізниці на дільниці Коломия-Делятин, площею 292,02 га, в тому числі і за рахунок земель міста Коломия та дозволено управлінню Львівської залізниці здійснити проект смуги відведення «вивласнення» залізниці в натурі. За даними матеріалами, інвентаризація якої проведена у 1993 році та погоджена головним архітектором міста Коломия та заввідділом земельних ресурсів, передбачено, що ширина смуги відведення в даному місці становить 58 м. від осі головної колії. Окрім того, саме таку ширину смуги відведення у даному місці підтверджено Будівельними нормами, її приписами, глава 39- залізничні дороги колії 1520мм. СНиП 11-39-76 та нормами відводу земель для залізниць СН 468-74, відповідно до яких було збудовано залізничне полотно та влаштовано смугу відведення із захисними лісонасадженнями, що відображено у вищезгаданому плані.

Згідно висновку за №3788 судової земельної-експертизи (а.с.32, т.3) складеного 01.09.2014 р., яка проводилася на підставі даних одержаних у висновку за №3077 від 7 липня 2014 року судової залізничної транспортної експертизи(а.с.36, т.3) та призначалася за ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2012 р. вбачається, що ширина смуги відведення для земляного полотна на перегонах (за відсутності резервів, кавальєрів, укріплених споруджень, лісових насаджень і пристроїв снігозатримання) на ділянці 193 км + 895 м. - 194 км + 10 м. з лівої сторони дільниці Годи-Турка- Коломия повинна бути 11.5-12 м. від осі головної колії, згідно вимог пункту 5.2 ДСТУ-Н Б В.2.3-27:2011. Ширина смуги відведення земель залізничного транспорту з лівої сторони 193 км + 895 м. - 194 км + 10 м дільниці Годи-Турка- Коломия Чернівецької дистанції колії Львівської залізниці відповідно до ситуаційного плану попереднього встановлення смуги відводу і меж підприємств в м. Коломия, розробленого Львівтранспроектом у 1993 році (а.с.27, т.1) становить 25 м від осі головної колії, без врахування захисних лісонасаджень. Захисні лісонасадження показані схематично за межею смуги відведення, без зазначення ширини захисної лісосмуги.

Земельна ділянка площею 0.4275 га, яка надана в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Зерно-переробна компанія ЮМАС» для розміщення і експлуатації будівель та споруд відповідно до розробленої технічної документації по вул. Шарлая, 21а, у місті Коломия, Івано-Франківської області на підставі договору оренди землі від 15.06.2011 року, який зареєстровано за №00040 у відділі Держкомзему в місті Коломия 29.08.2011, входить в смугу відведення земель залізничного транспорту за умови, якщо: нормативна ширина смуги відведення земель залізничного транспорту з урахуванням захисних лісонасаджень захисної смуги лісонасаджень у місті Коломия Івано-Франківської області по вул. Шарлея, 21-а, що знаходиться на ділянці від 193 км + 895 м. - 194 км + 10 м. з лівої сторони дільниці Годи-Турка- Коломия повинна бути не менше 35ч65 м. від осі головної колії, згідно вимог пункту 5.17 ДСТУ-Н Б В.2.3-27:2011, 8.14 ДБН В.2.3-019-2008 та таблиці ДБН В.2.3-019-2008. Ширина смуги відведення земель залізничного транспорту з лівої сторони 193 км + 895 м. - 194 км + 10 м дільниці Годи-Турка- Коломия Чернівецької дистанції колії Львівської залізниці, зареєстрованого в 1949 році (т.1, а.с.110) становить 50 м від осі головної колії. Встановити, чи входять в дану смугу захисні лісонасадження за приведеним документом неможливо.

Ширина смуги відведення земель залізничного транспорту з лівої сторони 193 км + 895 м. - 194 км + 10 м дільниці Годи-Турка- Коломия Чернівецької дистанції колії Львівської залізниці відповідно Графіка захисних лісонасаджень Коломийської виробничої ділянки Чернівецької дистанції захисних лісонасаджень розробленого у 1995 році (т.1 а.с.114) становить 25 м. від осі головної колії без врахування захисних лісонасаджень. Захисні лісонасадження знаходяться поза межею смуги відведення земель залізниці. Згідно з вимогами пункту 6.2 ДБН В.2.3-019-2008, у випадках розташування захисних лісосмуг поза межею відведення земель залізниці, вони розташовуються у спеціально виділених охоронних зонах. Враховуючи ширину захисних лісонасаджень, які розташовані поза межею відведення земель залізниці і ширину смуги відведення земель залізниці 25 м. від осі головної колії, сумарна ширина земель, необхідних для забезпечення роботи залізничного транспорту, буде становити 59 м від осі головної колії.

Отже, з даних висновків та письмових пояснень експерта Сенейка І.Б.(а.с. 33-36 т.3), який допитаний в судовому засіданні для роз'яснень змісту проведеного ним експертного дослідження, вбачається, що орендована земельна ділянка відповідача-2 знаходиться на відстані 30 м. (сумарна ж ширина земель, необхідних для забезпечення роботи залізничного транспорту, буде становити 59 м від осі колії).

Даний висновок експертів узгоджується із встановленими обставинами по справі на підставі інших доказів по справі, а тому приймається судом до уваги як належний доказ по справі.

Згідно вимогами ст.23 Закону України «Про транспорт» до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. (Частина перша статті 23 в редакції Закону N 507-XIV ( 507-14 ) від 17.03.99 ) Уздовж земель залізничного транспорту можуть встановлюватися охоронні зони. ( Частина друга статті 23 в редакції Закону N 507-XIV ( 507-14 ) від 17.03.99 ) Землі залізничного транспорту повинні утримуватися в належному санітарному стані і використовуватися для вирощування деревини, у тому числі ділової, та кормів для тваринництва.

Згідно вимог пункту 7.8.ДБН 360-92 між залізничними коліями, станціями і житловою забудовою необхідно дотримуватися санітарно-захисної зони, ширина якої(рахуючи від осі крайньої залізничної колії до будинків) встановлюється залежно від інтенсивності руху поїздів: на головних дорогах 1,2,3 категрій-100 м., на станційних і під'їзних шляхах -50 м. У кожному випадку не менше 50% площі санітарно-захисної зони повинно бути озеленено, її ширину до меж садових ділянок слід приймати не менше 50м.

За даними технічного звіту щодо проведення земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок з оформлення договору оренди(та змісту укладеного договору оренди) для розміщення і експлуатації будівель і споруд по вул.І.Шарлая,21-а м.Коломия цільове призначення земель- для розміщення і експлуатації будівель і споруд. За даними технічного завдання з розроблення проектної документації (а.с.51,т.1) місце розташування земельної ділянки м.Коломия, форма власності землі- державна. Проте, за кадастровим планом, планом встановлення та погодження меж земельної ділянки, акту встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі відсутня будь-яка інформація щодо знаходження чи межування земель міської ради з державними(а.с.70, 71,72, Т.1)), а також відсутнє посилання на охоронні зони залізниці та узгодження із залізницею меж землекористування в натурі.

Відповідно до пункту 5 ст.116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. За вимогами п.2 ст.149 Земельного кодексу України встановлено, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Дотримання вимог вищенаведеного законодавства відповідачем-1, судом не встановлено.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно з частиною 1 статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу і від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституції.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії на пленарному засіданні.

Відповідно пункту 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" спори про поновлення порушених прав юридичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 Земельного кодексу України, за приписами якої захист прав юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Згідно з приписами частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Таким чином, оскільки судами встановлено, що п.п.2, 2.5 рішення Коломийської міської Ради № 408-6/2011 від 31.05.2011, за яким передано в оренду ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул.Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області не відповідає вищезазначеним вимогам Земельного кодексу України та ЗУ «Про транспорт», ЗУ «Про залізничний транспорт» в частині дотримання встановленого спеціального режиму земель залізниці, а тому це рішення підлягає визнанню недійсним(незаконним чи скасуванню) в судовому порядку.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Не відповідають встановленим обставинам по справі доводи апеляційних скарг відповідачів щодо неналежного землекористування позивачем, а звідси його порушене право не підлягає захисту по суду.

Згідно п. 5 Постанови Верховної Ради України № 562 від 18.12.90 р. «Про порядок введення в дію Земельного Кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Пунктом 6 Постанови ВР України «Про земельну реформу» визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності чи право користування землею.

Рішенням Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року у справі № 5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України положень статті 92, п.6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди, визнані неконституційними.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку мова йде не про земельну ділянку, яка надається на підставах діючого земельного кодексу, а про земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні залізниці з моменту облаштування залізничних шляхів за планом відведення 1949 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету тепер Івано-Франківської обласної ради від 15листопада 1949 року.

Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення: постанова Ради Міністрів УРСР від 12 травня 1950 р. N 1366 "Про впорядкування використання земель у смузі відводу шосейних шляхів і залізниць в Українській РСР" (ЗП УРСР, 1950 р., N 9 - 10, ст.23) до її прийняття ці питання врегульовувалися нормами союзного законодавства, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалось, а землі транспорту вважались землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі. Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення схемою та рішенням виконавчого комітету обласних рад про їх затвердження.

Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних капіталах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 84 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право державної власності на землю набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що на такі земельні ділянки, використання яких здійснювалось за технічною документацією і відповідно затверджувалося прийняттям рішення виконавчого комітету обласної ради і поширюються положення постанови Верховної Ради України № 562 від 18.12.90 р. «Про порядок введення в дію Земельного Кодексу України»: громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Згідно роз'яснення, наданого п.2.24 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 122,123, 124 ЗК України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це, судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється. Оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, судам також необхідно враховувати, що без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Оскільки право оренди спірних земельних ділянок виникло у відповідача-2 на підставі рішення Коломийської міської Ради № 408-6/2011 від 31.05.2011, за яким передано в оренду ТОВ "Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул. Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області, яке є незаконним та підлягає визнанню недійсним, відтак договір оренди землі від 15.06.2011, зареєстрований 29.08.2011 р. за № 00040 у відділі Держкомзему в місті Коломия, укладений між Коломийською міською Радою та ТОВ " Зерно - переробною компанією "ЮМАС" порушує вимоги ст. 6 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку з чим теж підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203, ч.1,3 ст. 215 ЦК України.

Як вбачається з представлених матеріалів справи, позивач не вимагає зміни договору оренди, а суду не надані матеріали, що дозволяють виокремити частину земельної ділянки(зменшення розміру земельної ділянки) договору оренди. За відсутності таких умов суд може лише визнати договір недійсним, із підстав, передбачених законом.

Покликання скаржників на оформлення за ТзОВ «ЮМАС»(правонаступником якого є відповідач-2) державного акту на право постійного користування землею 29 серпня 2000 року до прийняття спірного рішення органу місцевого самоврядування та передачу спірної земельної ділянки в оренду не впливає на юридичну оцінку правовідносин сторін, що є предметом спору, а тому апеляційним судом не надається цьому акту правова оцінка, враховуючи права позивача як землекористувача та з врахуванням того, яке саме право порушується прийнятим спірним рішенням ради.

Обговорюючи питання про часткове скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом встановлені порушення норм процесуального права. Позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Змістом позовних вимог позивача є визнання незаконним та скасування п.п.2, 2.5 рішення Коломийської міської Ради № 408-6/2011 від 31.05.2011, за яким передано в оренду ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул. Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області, отже предметом позову є вимога позивача про визнання рішення, прийнятого органом місцевого самоврядування таким, що не відповідає діючому законодавству України. Визначення поняття «визнання недійсним», «нечинним» чи «скасування» рішення органу місцевого самоврядування є словами синонімами і охоплюється визначенням поняття даного предмету спору.

Отже, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення, вказавши про відмову в скасуванні п.п.2, 2.5 рішення Коломийської міської Ради № 408-6/2011 від 31.05.2011, за яким передано в оренду ТОВ " Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул. Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області, вирішив спір за цим предметом позову та відповідно прийняв судове рішення.

У відповідності до вимог ст.88 ГПК України суд приймає додаткове рішення, якщо з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в судовому засіданні не прийнято рішення, проте, як зазначалося вище суд першої інстанції прийняв рішення та відмовив в позові в цій частині позову, прийняття додаткового рішення з цієї ж самої позовної вимоги про задоволення позову суперечить суті прийнятого основного рішення. Доводи апеляційної скарги, викладені в апеляційній скарзі відповідача-1,2 знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню, проте, інші доводи апеляційних скарг не відповідають встановленим обставинам по справі.

Відповідно до ст.105 ГПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову. У постанові мають бути зазначені новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Відповідно до ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що вимоги позивача задоволені в повному об'ємі, а тому з відповідачів належить провести розподіл судових витрат, в тому числі і оплати за проведення судової експертизи.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте в частині відмови в позові з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права, а також в порушення вимог норм процесуального права прийняте місцевим судом додаткове рішення суду, яке підлягає скасуванню, в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги: Коломийської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" задоволити частково.

Скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року в справі №5010/214/2012-з-21/6 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування п.п.2, 2.5 рішення Коломийської міської Ради № 408-6/2011 від 31.05.2011, за яким передано в оренду ТОВ "Зерно - переробна компанія "ЮМАС" земельну ділянку площею 4275 м. кв. строком на 50 років, що знаходиться по вул. Шарлая, 21-а, у м. Коломия, Івано-Франківської області.

Позов Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до Коломийської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" про визнання незаконним та скасування п.п.2, 2.5 рішення Коломийської міської Ради за № 408-6/2011 від 31.05.2011 р. - задоволити.

В решті рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року в справі №5010/214/2012-з-21/6- залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.05.2012 року в справі №5010/214/2012-з-21/6 - скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" (ід. № 25596815) на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" () 3189, 34 грн. за проведення судової інженерно-технічної (землевпорядної) експертизи.

Стягнути з Коломийської міської ради () на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" () 3189, 34 грн. за проведення судової інженерно-технічної (землевпорядної) експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 19.01.2014 р.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Суддя Бонк Т. Б.

Суддя Якімець Г. Г.