РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/27166/14 12.01.15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 27234,30 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Твердохліб С. М. - представник за довіреністю № 488/22 від 31.12.2014р.

від відповідача: Андрощук Є. К. - представник за довіреністю № 3723-Ю від 29.12.2014р.

СУТЬ СПОРУ :

Заявлено позов про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" 27234,30 грн. штрафу за порушення встановленого терміну доставки вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у червні 2014 року залізницею було прийнято для перевезення вантаж - вугілля у вагонах за залізничними накладними, проте як підтверджено календарними штемпелями в залізничних накладних, вантаж у вагонах було доставлено позивачу з порушенням встановленого Правилами обчислення термінів доставки вантажів терміну доставки, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 27234,30 грн. штрафу за порушення терміну доставки вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2014 порушено провадження по справі № 910/27166/14, розгляд справи призначено на 12.01.2015.

Представник позивача в судове засідання 12.01.2015 з'явився та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідач в судовому засіданні 12.01.2015 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що порушення терміну доставки сталося з незалежних від залізниці обставин, а тому підстави для сплати штрафу передбаченого ст. 116 Статуту залізниць відсутні. Також відповідач вказав, що позивачем було допущено помилку при розрахунку терміну доставки за накладною № 48444426, а відповідно і штрафу. Відповідно до вищезазначеної накладної дата відправлення 26.05.2014, а отже про строчка в доставці вантажу становить неповні 2 доби. Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць та Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів» за прострочку доставки вантажу менш ніж на 2 доби штраф не сплачується. Отже, загальний розмір штрафу, який повинна сплачувати залізниця при наявності її вини, становить 25391,70 грн.

Разом з тим, 12.01.2015 від відповідача по справі надійшло клопотання про зменшення розміру стягуваного штрафу на підставі ч. 3 статті 84 ГПК України, ч. 3 статті 551 ЦК України та статті 223 ГК України. Подане клопотання мотивоване тим, що порушення терміну доставки вантажу сталося з незалежних від залізниці підстав, а саме внаслідок проведення на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції. Також відповідач обґрунтовує надане клопотання скрутним фінансовим становищем відповідача, що пов'язане із неналежним відшкодуванням з державного бюджету України вартості пільгових пасажирських перевезень, наявністю значної заборгованості відповідача за кредитними договорами та перед постачальниками продукції.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.01.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За даними позивача - Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго", у червні 2014 р. на адресу Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" (одержувача вантажу) надійшли вагони №№ 66785908, 67846162, 67172841, 66593914, 66241316, 67665620, 65287138, 60479144, 65489510, 66690280, 67884577, 66694845, 67185967, 67675009 з вугіллям за залізничними накладними №№ 49158488, 49565682, 49203821, 49203680, 49203698, 48772842, 48352470, 48661938, 48673149, 4828954, 48431621, 48048474, 48444426, 53037677.

Як підтверджено календарними штемпелями на залізничних накладних №№ 49158488, 49565682, 49203821, 49203680, 49203698, 48772842, 48352470, 48661938, 48673149, 4828954, 48431621, 48048474, 48444426, 53037677, вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначається згідно зі ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Відповідно до абз. 1 ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 909 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 22, 41, 116 Статуту залізниць України, п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.4, 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, позивач стверджує про наявність у нього підстав для стягнення з відповідача - Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" штрафу за несвоєчасну доставку вантажу відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, у зв'язку з чим і подано даний позов до суду про стягнення штрафу в сумі 27234,30 грн., до позову додано детальний розрахунок наведеної суми штрафу.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач також врахував приписи п. 2.1 Роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. № 04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", згідно яких вбачається, що відповідно до статті 925 ЦК України, статті 315 ГК України, статті 130 Статуту пред'явленню залізниці позову, який випливає з цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Таким чином, питання про попереднє пред'явлення претензії до звернення з позовом до залізниці з підстав, які передбачені Статутом залізниць, вирішується відправником чи одержувачем вантажу (багажу, вантажобагажу) на власний розсуд.

Також, позивачем дотримано вимоги ст. 136 Статуту залізниць України, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема, від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу (п. "д" абз. 2 ст. 134 Статуту залізниць України).

Відповідач відповідно до поданого суду відзиву на позовну заяву визнає факт прострочення терміну доставки спірного вантажу зазначаючи при цьому, що прострочення сталося не з його вини, проте надає контррозрахунок штрафу в сумі 25391,70 грн. Як вбачається з контррозрахунку, відповідач з урахуванням вимог ст. 116 Статуту залізниць України та взявши до уваги Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 04.04.2012 р. № 01-06/420/2012, вказує, що за накладною № 48444426 штраф не може бути застосований, оскільки прострочення доставки вантажу за даною накладною становило неповні 2 доби.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 909 Цивільного кодексу України, ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначає Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут).

При цьому положення певних статей Статуту мають розширене тлумачення в інших нормативних документах, які видаються відповідно до Статуту, затверджуються Міністерством транспорту і зв'язку України, серед них - Правила обчислення термінів доставки вантажу, Правила видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644.

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Пунктом 2.1 наведених Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 наведених Правил).

Відповідно до п. 2.10 наведених Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до абз. 1 ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

По матеріалам справи встановлено, що у червні 2014 року на адресу Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» надійшли вагони №№ 66785908, 67846162, 67172841, 66593914, 66241316, 67665620, 65287138, 60479144, 65489510, 66690280, 67884577, 66694845, 67185967, 67675009, з вугіллям за залізничними накладними №№ 49158488, 49565682, 49203821, 49203680, 49203698, 48772842, 48352470, 48661938, 48673149, 4828954, 48431621, 48048474, 48444426, 53037677.

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником (ПрАТ "Янівське") та залізницею (ДТГО "Південно-західна залізниця") на користь третьої сторони - одержувача (Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго").

Судом досліджено, що накладні містять, зокрема, дані про навантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних №№ 49158488, 49565682, 49203821, 49203680, 49203698, 48772842, 48352470, 48661938, 48673149, 4828954, 48431621, 48048474, 48444426, 53037677, вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Відповідно до змісту поданого суду відзиву на позовну заяву та контррозрахунку суми штрафу відповідач визнає факт прострочення терміну доставки спірного вантажу та підтверджує прибуття спірних вагонів на станцію призначення у відповідні дати (колонка № 8 таблиці контррозрахунку відповідача), які співпадають з датами прибуття спірних вагонів на станцію призначення, які вказує позивач у розрахунку суми штрафу (колонка "прибув" у таблиці розрахунку позивача).

Разом з тим, відповідач вказує, що за накладною № 48444426 штраф не може бути застосований, оскільки прострочення доставки вантажу за даною накладною становило неповні 2 доби.

Оскільки спір у даній справі безпосередньо пов'язаний з питаннями стосовно обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів, суд приймає до уваги роз'яснення, надані судам в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 04.04.2012 р. № 01-06/420/2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів". Згідно наведеного листа ВГСУ зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

З урахуванням наведеного, здійснивши перевірку наданих сторонами розрахунку та контррозрахунку суми штрафу, суд вважає, що контррозрахунок штрафу в сумі 25391,70 грн. є арифметично правильним, відповідає приписам Статуту залізниць України, Правилам обчислення термінів доставки вантажу та матеріалам справи.

За таких обставин позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу є нормативно доведеними та документально обґрунтованими у сумі 25391,70 грн.

У судовому засіданні представником відповідача було подано суду клопотання про зменшення розміру стягуваного штрафу в порядку ч.3 ст.83 ГПК України.

Подане клопотання мотивоване тим, що порушення терміну доставки вантажу сталося внаслідок проведення на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції. Також відповідач обґрунтовує надане клопотання скрутним фінансовим становищем відповідача, що пов'язане із неналежним відшкодуванням з державного бюджету України вартості пільгових пасажирських перевезень, наявністю значної заборгованості відповідача за кредитними договорами та перед постачальниками продукції.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано суду: довідку про перевезення студентів (недоотримані) по Південно-західній залізниці у 2014 році; розшифровку дебіторської заборгованості по ДТГО «Південно-Західна залізниця» станом на 31.03.2014 року; розшифровку кредиторської заборгованості по ДТГО «Південно-Західна залізниця» станом на 31.03.2014 року; рух грошових коштів по Південно-Західній залізниці за 1 квартал 2014 року.

Відповідач також вказує на відсутність жодних доказів понесення позивачем збитків, пов'язаних із несвоєчасною доставкою вантажу, що є також підставою для зменшення штрафу відповідно до приписів ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008 якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Розглянувши клопотання відповідача, суд приймає до уваги, що відповідач є державним підприємством, яке має стратегічне значення для економіки, скрутне фінансове становище підприємства, значний розмір штрафу та ненадання позивачем доказів заподіяння йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажів.

За таких обставин суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити та зменшити на 20% розмір штрафу, що підлягає до стягнення з відповідача, та стягнути з відповідача на користь позивача 20313,36 грн. штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2011 у справі №5005/4542/2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" (01034, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 1, ) штраф у сумі 20313 (двадцять тисяч триста тринадцять) грн. 36 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1703 (одна тисяча сімсот три) грн. 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.01.2015р.

Суддя О.А.Грєхова