ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 р. Справа № 909/1378/14

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., при секретарі судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника прокурора м. Івано-Франківська, вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, 76000, в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, 76004

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санівал-ІФ", вул. Сорохтея, буд. 27, кв. 1, м. Івано-Франківськ, 76005

третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, вул. Л. Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення неустойки в розмірі 126 081 грн. 98 коп.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Аверкова Наталія Олександрівна - старший прокурор відділу, службове посвідчення № 015218 від 13.02.2013 року

від позивача: Челах Антон Васильович - головний спеціаліст юридичного відділу, довіреність № 2197/01-20/66-в від 06.01.2015 року

від відповідача: не з"явився

від третьої особи (Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська): Тріщ Роман Зіновійович - головний спеціаліст - юрист, (довіреність № ФКВ 05/1282 від 31.12.2014 року)

встановив: Заступник прокурора м. Івано-Франківська звернувся до господарського суду Івано-Франківської області із позовом в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Санівал-ІФ" про стягнення неустойки в розмірі 126 081 грн. 98 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним користуванням відповідачем в період з 01.12.2013 року по 11.06.2014 року нежитловим приміщенням площею 157,7 кв.м., розташованих на першому поверсі в будинку по вул. Нова,19-б, м. Івано-Франківськ, після закінчення дії договору оренди. Із посиланням на ст. 785 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути неустойку.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, та просить суд задовольнити позов.

Представники позивача та третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору позовні вимоги підтримали з аналогічних підстав, заявлених прокурором.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав, будь-яких заперечень в спростування заявлених позовних вимог відповідач суду не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою на зворотньому боці ухвали суду від 23.12.14.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 №75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши прокурора, представників позивача та третьої особи, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд виходить з наступного.

17 грудня 2012 року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (по договору - орендодавець/по справі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санівал-ІФ" (по договору - орендар/по справі - відповідач) укладено Договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3592 від 17.12.2012 року, відповідно до умов якого (п. 1.1 та п.2.1) позивач зобов"язався передати відповідно до акту приймання-передачі а відповідач - прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 157,7 кв. м., які розташовані на першому поверсі в будинку на вул. Нова, 19-б, м. Івано-Франківськ та перебувають на балансі комунального підприємства "Єдиний розрахунковий центр" та відповідно до пунктів 3.4 та 4.3.3 своєчасно (до 20 числа місяця, що слідує за звітним) сплачувати орендодавцю орендну плату за надані в оренду нежитлові приміщення. Даний договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Факт передачі позивачем зазначених у договорі приміщень відповідачу відбувся 17.12.2012 року, що підтверджується актом приймання-передачі, копія якого долучена до матеріалів справи.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.13 по справі 909/1090/13, яке набрало законної сили 16.11.13, даний договір розірвано.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.02.14 по справі №909/49/14 зобов"язано відповідача звільнити раніше орендовані згідно Договору нежитлові приміщення та повернути їх виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради по акту приймання-передачі.

Актом державного виконавця від 11.06.2014 року встановлено факт звільнення відповідачем орендованого приміщення площею 157,7 кв.м. розташованих на першому поверсі в будинку на вул. Нова, 19-б, м. Івано-Франківськ.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, які випливають з договору оренди.

В силу дії ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно зі статтею 795 вказаного вище кодексу повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Правові наслідки припинення договору оренди визначені також в статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якою встановлено, що у разі припинення, розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він (орендар) зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 4.3.12 Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3592 від 17.12.2012 року визначено, що у випадку припинення або розірвання цього договору орендар зобов"язаний повернути орендодавцеві приміщення в порядку та в терміни , передбачені п.2.4 цього договору , в стані не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу.

Пунктом 2.4 та підпунктом 2.4.4 вказаного вище договору сторони визначили, що у разі розірвання договору, закінчення строку його дії, відмови орендаря або орендодавця від його продовження чи відмови орендодавця від Договору в порядку ст. 782 Цивільного кодексу України, а також у випадку банкрутства орендаря, орендар зобов"язаний повернути орендодавцеві приміщення у взаємопогоджені терміни, але не пізніше як в день набрання законної сили рішення суду про розірвання Договору з підстав викладених в п.6.3 цього Договору (даним пунктом передбачено, що договір оренди може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду чи господарського суду в разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов"язання за цим договором та з інших підстав, передбачених чинним законодавством), визнання цього договору недійсним, неукладеним, застосування наслідків нікчемної угоди, або про визнання орендаря банкрутом. Передача приміщень від орендаря до орендодавця після припинення або розірвання цього договору здійснюється за Актом приймання-передачі приміщень, що підписується повноваженими представниками орендаря та орендодавця.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.2013 року по справі 909/1090/13 про розірвання Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3592 від 17.12.2012 року, набрало законної сили 16.11.2013 року.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу дії ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов"язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Абзацом 2 п.2.4 Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3517 від 29.02.2012 року сторонами погоджено, що у разі невиконання орендарем обов"язку щодо повернення приміщень, він сплачує орендодавцю неустойку, нараховану згідно п.5.1.3 цього договору.

Пунктом 5.1.3 вказаного вище Договору визначено, що у випадку не виконання орендарем обов"язку щодо повернення орендодавцеві приміщень відповідно до вимог п.2.4 цього договору він сплачує орендодавцеві неустойку в розмірі подвійної орендної плати з врахуванням суми ПДВ, нараховані згідно з умовами цього договору. Нарахування неустойки проводиться за весь період безпідставного користування орендарем приміщення.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.02.2014 року у справі №909/49/14 стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку за невиконання обов"язку щодо повернення орендованого приміщення в сумі 9 478 грн. 17 коп. за період з 16.11.2013 року (момент набрання рішення суду про розірвання договору законної сили) по 30.11.2013 року, а також зобов"язано повернути орендоване приміщення по акту приймання-передачі.

Факт звільнення приміщення встановлено державним виконавцем 11.06.14, про що складено акт, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

З огляду на те, що у визначені договором строки орендовані приміщені не були повернуті орендодавцю, орендарю, виходячи з вищенаведених норм права, нараховано за період безпідставного користування майном орендодавця (з 01.12.2013 року (момент набрання рішенням суду про розірвання договору оренди законної сили) по 11.06.2014 року (момент повернення приміщень)) неустойку, яка відповідно до поданої позивачем Картки розрахунку та оплати неустойки за неправомірне використання нежитлових приміщень складає в сумі 126 081 грн. 98 коп.

Здійснивши перевірку нарахування неустойки за неправомірне використання нежитлових приміщень судом встановлено обгрунтованість її нарахування.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 цього ж Кодексу визначено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач, в супереч вимогам норми статті 33 Господарського процесуального кодексу України, доводи позивача щодо неправомірності нарахування та несплати ним неустойки в сумі 126 081 грн. 98 коп. за період з 01.12.2013 року по 11.06.2014 року належними та допустимими доказами не спростував. Факт звільнення ним орендованого приміщення одразу після набрання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.2013 року не довів. Акт приймання-передачі (повернення) орендованого приміщення не подав.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Санівал-ІФ" неустойки в розмірі 126 081 грн. 98 коп. та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судового збору, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI (далі-Закон), який відповідно до статті 10 набрав чинності з 01.11.2011 року (із змінами та доповненнями) за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

Відповідно до частини 1 статті 4 вищевказаного закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи позовну заяву подано у 2014 році.

Відповідно до ч.2 ст.44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 2 статті 4 вказаного Закону ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.14 становить 1 218 грн.

В спірному випадку позовні вимоги майнового характеру заявлені прокурором, який звільнений від сплати судового збору, згідно вимог чинного законодавства (п. 11 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями).

В силу ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України судового збору в сумі 2 521 грн. 64 коп. (2% від ціни позову).

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 3, 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 526, 530, 785, 795 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

задовольнити позов заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Санівал-ІФ", третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська про стягнення неустойки в розмірі 126 081 грн. 98 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санівал-ІФ" (вул. О. Сорохтея, 27/1, м. Івано-Франківськ, 76005, код 37952527) на користь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, код 04054346) заборгованість по договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3592 від 17.12.12 в сумі 126 081 грн. 98 коп. (сто двадцять шість тисяч вісімдесят одну гривню дев"яносто вісім копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санівал-ІФ" (вул. О. Сорохтея, 27/1, м. Івано-Франківськ, 76005, код 37952527) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) - 2 521 грн. 64 коп. (дві тисячі п"ятсот двадцять одну гривню шістдесят чотири копійки) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.01.15

Суддя Фанда О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Кудлейчук О. В. 22.01.15