ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 р. Справа № 914/3794/14

За позовом: Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», м. Львів;

До відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів;

Про зобов'язання укласти договір оренди;

Суддя С.Коссак

при секретарі Чеботар Є.

за участю представників:позивача: Бедрій Р.М. - довіреність від 20.01.2014 р.

відповідача: Литовченко Л.Л. - довіреність 20.01.2015р.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про зобов'язання переукласти договір оренди нежитлового приміщення.

Ухвалою від 29.10.2014 року провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 17.11.2014 року. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач тривалий час використовує приміщення загальною площею 180,4 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Китайська, 4 для відділення поштового зв'язку відповідно до договору у оренди нерухомого майна № Л-7698-11 від 24.01.2011р. А тому просить переукласти даний договір.

Відповідач у поданому відзиві заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що переважне право наймача (орендаря) полягає у наданні йому переваги при укладенні договору оренди на новий строк перед іншими , а не у виключному праві орендаря на переукладення договору оренди. При цьому наголошує, що належним чином виконав свій обов'язок щодо направлення позивачу повідомлення про припинення договірних стосунків у зв'язку з закінченням договору оренди.

У судовому засіданні 21.01.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд установив таке.

Між Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Поштамту-Центру поштового зв'язку №1 було укладено договір оренди нерухомого майна №Л-7698-11 від 24.01.2011 р. (надалі - Договір). Згідно з цим договором орендодавець (позивач у справі) передає, а орендар (відповідач у справі) приймає у строкове платне користування нерухоме майно (об'єкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП « 504» (надалі балансоутримувач).

Згідно з п. 1 Договору об'єктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: місто Львів, вулиця Китайська, 4, загальною площею 180,4 м.кв., з індексами приміщень 1, 2, 7-15 згідно з технічним паспортом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 20.04.2010 р.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 строк дії договору оренди визначено на 2 (два) роки з 24.01.2011 р. до 23.01.2014 р. Перебіг строку дії Договору оренди та настання обов'язку орендаря щодо внесення орендної плати починається з дати підписання акту здачі-приймання. Балансоутримувач передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування приміщення у задовільному стані, на підставі акта приймання-передачі від 26.01.2011 року.

Згідно з пунктом 4.3 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позивачем скеровано на адресу відповідача лист від 20.12.2013 р. №13-02-94 із проханням укласти на новий строк договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Китайська, 4, для відділення поштового зв'язку. Докази надіслання долучені до матеріалів справи. В судових засіданнях представники позивача заперечили проти факту отримання зазначеного листа. Також позивачем було направлено відповідачу заяву від 24.01.2014року про продовження терміну дії договору.

Відповідачем скеровано на адресу позивача повідомлення про припинення договірних правовідносин від 12.02.2014 р. №2302-вих-595 у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди. Докази надіслання долучені до матеріалів справи (реєстр від 13.02.2014 року рекомендованих листів Управління комунальної власності в Адміністративно-господарське управління Львівської міської ради).

Відповідачем також скеровано на адресу позивача 04.04.2014р., 21.05.2014 р., 05.08.2014р. листи про необхідність вивільнення орендованих приміщень та проведення до моменту припинення договірних відносин розрахунків із сплати орендної плати. Докази надіслання долучені до матеріалів справи.

Зокрема, відповідачем у листі від 04.04.2014 року №2302-847 наголошувалося на те, що комісією з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова від 26.03.2014 року (протокол №5) відмовлено у вирішенні цього питання по суті, оскільки нежитлове приміщення не використовується (Акт проведення перевірки №1504-п/13 від 20 березня 2014 року, затверджений начальником управління комунальної власності).

При винесенні рішення суд керувався таким.

Між сторонами у справі виникло зобов'язання з приводу оренди нерухомого майна на підставі Договору оренди в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 283 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою статті 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в пункті 4.3 Договору та частині другій статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до пункту 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Судом встановлено, що волевиявлення орендодавця стосовно припинення договору в зв'язку з закінченням строку його дії 23.01.2014 і небажання продовжувати орендні відносини підтверджується його листом від 12.02.2014 №2302-вих-595, який в межах встановленого законом місячного терміну надіслано відповідачеві. В матеріалах справи є список згрупованих відправлень з відміткою відділення поштового зв'язку від 13.02.2014р., з якого вбачається відправлення відповідачу повідомлення про припинення договору із зазначенням вих..№ 2302 - 595 від 12.02.2014р. та адресата, що доводить намір позивача-орендодавця повідомити відповідача-орендаря про припинення дії договору оренди.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічне положення передбачено пунктом 4.8 Договору, в якому зазначено, що чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що Договір припинив свою дію.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 43, 33, 38, 49, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.01.2015 р.

Суддя Коссак С.М.