ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р.Справа № 916/4412/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвої К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Патяшин А.С. за довіреністю № 12 від 01.01.2015р.

Від відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства „Виробниче об'єднання „Стальканат-Сілур" до товариства з обмеженою відповідальністю „ОК „Одеса" про стягнення 19 882,22 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство „Стальканат-Сілур" (далі по тексту - ПрАТ „Стальканат-Сілур") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „ОК „Одеса" (далі по тексту - ТОВ „ОК „Одеса") про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 19 882,22 грн., обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги фактом перерахування на користь відповідача спірної суми грошових коштів на виконання умов договору суборенди № 581 від 28.08.2014р. за відсутності на це передбачених законом правових підстав.

Під час розгляду даної справи позивач повідомив суд про часткове виконання відповідачем обов'язку повернення суми безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 14 982,22 грн. під час розгляду даної справи, проте будь-яких уточнень позовних вимог з цього приводу ПрАТ „Стальканат-Сілур" здійснено не було.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень суду під розписку, проте ТОВ „ОК „Одеса" не скористалось правом на участь свого представника в судовому процесі. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

28.08.2014р. між ТОВ „ОК „Одеса" (Орендар) та ПрАТ „Стальканат-Сілур" (Суборендар) було укладено договір суборенди № 581, у відповідності до умов якого Орендар зобов'язався надати Суборендарю за плату у тимчасове користування (суборенду) житлові приміщення, що знаходяться в будівлі готельного комплексу „Одеса" по вул. Гагаринське плато, 5, в м. Одеса (далі по тексту договору - об'єкт оренди). Право користування об'єктом належить Орендарю на підставі договору оренди від 28.08.2014р. Мета використання об'єкту - проживання працівників Суборендатора. Даний договір було укладено строком до 30.04.2015р.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст.ст. 759, 760 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

В силу положень ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Положеннями ст. 774 ЦК України передбачено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Згідно з п.п. 2.1.1, 2.1.2, 3.1.1 договору суборенди № 581 від 28.08.2014р. Орендар зобов'язаний передавати житлові приміщення Суборендарю за актом приймання-передачі не пізніше дня, наступного за підписанням даного договору (додатків до нього). В свою чергу, Суборендар зобов'язаний прийняти від Орендаря об'єкт за актом приймання-передачі. Крім того, після спливу строку дії даного договору, а також при його достроковому розірванні прийняти від Суборендаря за актом приймання-передачі об'єкт, оренда якого припинена.

В силу положень ст.ст. 765, 766 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

При цьому, у відповідності до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За поясненнями представника позивача, акти приймання-передачі об'єкту оренди за договором суборенди № 581 від 28.08.2014р. сторонами по справі не складались, проте за фактом проживання працівників позивача у житлових приміщеннях, які є предметом цього договору, сторонами по справі був складений акт надання послуг № 160 від 31.08.2014р., з якого вбачається фіксація господарської операції із проживання протягом серпня 2014 року в житлових приміщеннях, орендарем яких є ТОВ „ОК „Одеса", працівників ПрАТ „Стальканат-Сілур". Згідно названого акту, сторонами було погоджено вартість наданих відповідачем послуг згідно умов договору суборенди № 581 від 28.08.2014р. в сумі 10 117,78 грн.

З урахуванням приписів ст. 43 ГПК України, суд вважає доведеним факт передання позивачу у користування житлових приміщень відповідно до умов договору суборенди № 581 від 28.08.2014р.

Положеннями п. 4.1 договору суборенди № 581 від 28.08.2014р. передбачено, що орендна плата за надання в суборенду приміщень складає 10 117,78 грн. та сплачується Суборендарем протягом двох робочих днів з моменту підписання даного договору на підставі виставленого Орендарем рахунку.

Як свідчать матеріали справи, на виконання наведених умов укладеного між сторонами по справі договору ТОВ „ОК „Одеса" було виставлено позивачу до сплати рахунок № 117 від 28.08.2014р. на загальну суму 30 000 грн., який включав в себе оплату проживання працівників ПрАТ „Стальканат-Сілур" протягом серпня 2014р. в сумі 10 117,78 грн. та протягом вересня 2014р. на суму 19 882,22 грн.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Як свідчать матеріали справи, а саме платіжне доручення № 8474 від 28.08.2014р., позивачем було перераховано на користь ТОВ „ОК „Одеса" плату за суборенду житлових приміщень згідно виставленого останнім рахунку в сумі 30 000 грн.

Проте, як стверджує позивач, частина із отриманих відповідачем згідно договору суборенди № 581 від 28.08.2014р. грошових коштів в розмірі 19 882,22 грн. є такими, що набуті ТОВ „ОК „Одеса" за відсутності на це передбачених законом правових підстав та фактично є попередньою оплатою вартості проживання працівників позивача за період, за який фактично останні не користувались житловими приміщеннями відповідача У зв'язку з викладеним, позивач направив відповідачу вимогу про повернення помилково перерахованих сум, викладену у листі від 16.10.2014р. за № 02/664, яка була залишена ТОВ „ОК „Одеса" без виконання, що й зумовило пред'явлення даного позову.

З урахуванням підстав пред'явленого позову, суд вважає за необхідне звернутись до положень глави 83 ЦК України, якою врегульовані правовідносини, що виникають внаслідок або безпідставного набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої особи (потерпілого).

Так, приписами ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Аналізуючи наведені законодавчі положення, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступному. Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: по-перше, повинно мати місце набуття або збереження майна; по-друге, таке набуття або збереження майна повинно бути за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; по-третє, обов'язковою умовою виникнення даного виду зобов'язань є відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

При цьому, згідно зі ст.ст. 1, 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За переконанням суду, отримання відповідачем плати за користування суборендованими житловими приміщеннями згідно умов договору № 581 від 28.08.2014р. в розмірі 30 000 грн., з урахуванням відсутності в матеріалах справи актів приймання-передачі приміщень у користування та їх повернення із користування та двостороннього акту надання послуг № 160 від 31.08.2014р. підтверджує факт безпідставного отримання відповідачем грошових коштів в сумі 19 882,22 грн., які в рахунку № 117 від 28.08.2014р. визначені як плата за проживання за вересень 2014 року.

Крім того, суд зауважує, що статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Приймаючи до уваги, що п. 4.1 договору суборенди № 581 від 28.08.2014р. плату за користування суборендованим об'єктом визначено в розмірі 10 117,78 грн., господарський суд також доходить висновку, що грошові кошти в сумі 19 882,22 грн. є такими, що отримані відповідачем за відсутності на це передбачених законом підстав.

У зв'язку із викладеними обставинами, встановленими господарським судом, відповідно до ст.ст. 509, 530, 1213 ЦК України у ТОВ „ОК „Одеса" виник обов'язок повернення спірної суми грошових коштів на користь ПрАТ „Стальканат-Сілур" відповідно до пред'явленої останнім вимоги, викладеної у листі від 16.10.2014р. за № 02/664.

Як свідчать матеріали справи, а саме надані позивачем виписки із власного банківського рахунку, під час розгляду даної справи відповідачем було повернуто ПрАТ „Стальканат-Сілур" безпідставно отримані грошові кошти в сумі 14 982,22 грн. У зв'язку з викладеним, господарський суд доходить висновку щодо відсутності між сторонами предмету спору з приводу стягнення вказаної суми грошових коштів.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги часткове погашення відповідачем спірної суми заборгованості в розмірі 14 982,22 грн. під час розгляду даної справи господарським судом та, як наслідок, відсутність між сторонами предмету спору щодо вказаної частини позовних вимог, відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення із ТОВ „ОК „Одеса" на користь ПрАТ „Стальканат-Сілур" безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 14 982,22 грн.

В свою чергу, оскільки відповідачем не повернуто позивачу залишок суми безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 4 900 грн., господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення із ТОВ „ОК „Одеса" на користь ПрАТ „Стальканат-Сілур" вказаної суми грошових коштів.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог частково шляхом присудження до стягнення із ТОВ „ОК „Одеса" на користь ПрАТ „Стальканат-Сілур" безпідставно набутих грошових коштів в сумі 4 900,00 грн. відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 629, 640, 759, 760, 762, 765, 766, 774, 1212-1214 ЦК України, ст.ст. 283, 286 ГК України, ст.ст. 1, 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". При цьому, провадження у справі в частині вимог про стягнення із ТОВ „ОК „Одеса" на користь ПрАТ „Стальканат-Сілур" безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 14 982,22 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду із даним позовом, покладаються на відповідача у повному обсязі згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України, оскільки даний спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 629, 640, 759, 760, 762, 765, 766, 774, 1212-1214 ЦК України, ст.ст. 283, 286 ГК України, ст.ст. 1, 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 916/4412/14 в частині вимог про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „ОК „Одеса" на користь приватного акціонерного товариства „Стальканат-Сілур" безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 14 982,22 грн. - припинити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „ОК „Одеса" /65009, м. Одеса, вул. Гагарінське плато, 5, , п/р 5400 в АТ „УкрСиббанк" в м. Одеса, МФО 351005/ на користь акціонерного товариства „Стальканат-Сілур" /65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16, , п/р4501 в АБ „Південний" м. Одеса, МФО 3238209/ безпідставно отримані грошові кошти в сумі 4 900 грн. 00 коп. /чотири тисячі дев'ятсот грн. 00 коп./, судовий збір в сумі 1 827 грн. 00 коп. /одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 19.01.2015р.

Суддя С.П. Желєзна