РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26528/14 21.01.15

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування "
до Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Країна»
пропро відшкодування шкоди в порядку регресу 7961,40 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Чайковська Л.Б. - представник за довіреністю № 3687/18 від 26.11.14;
від відповідачаУсенко А.М. - представник за довіреністю № 1 від 05.01.15

В судовому засіданні 21.01.15, в порядку ч. 1 ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення 7 961,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "СК АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 761-а/12К/ки від 13.07.2012р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «KIA», державний номер АА 1630 ІК, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Audi», державний номер АЕ 3740 ЕА, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ "Страхова компанія «Україна», позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 7 961,40 грн. шкоди в порядку регресу.

Ухвалою суду від 05.12.2014 порушено провадження у справі № 910/27175/14 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 21.01.2015.

16.12.2014 на адресу господарського суду надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Audi», державний номер АЕ 3740 ЕА.

20.01.15 через відділ канцелярії суду позивач надав документи на виконання вимог ухвали суду від 05.12.14, відповідач надав відзив на позов, відповідно до якого зазначає, що згідно з пп.37.1.4 п.37.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування протягом одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Відповідач зазначає, що позивач набув право звертатись з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування до страховика винної особи 02.07.13, а вимога позивача про відшкодування в порядку регресу шкоди надійшла на адресі відповідача 05.08.14, тобто з моменту настання ДТП пройшло більше року. Виходячи з викладеного, відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

В судове засідання 21.01.15 представники сторін з'явились, надали пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

13 липня 2012 року за договором добровільного страхування наземного транспорту № 761-а/12К/ки ПрАТ «СК «АХА Страхування» було застраховано автомобіль марки «KIA», державний номер АА 1630 ІК, страхувальником та вигодонабувачем за договором є Амелін Олексій Ігорович.

Пунктом 18 договору визначено строк його дії з 14.07.12 по 13.07.13.

З відомостей № 9206225 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 27.05.2013 р. на Великій кільцевій дорозі в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів: «KIA», державний номер АА 1630 ІК, що належить Амеліну Олексію Ігоровичу під керуванням власника та автомобіля «Audi», державний номер АЕ 3740 ЕА, що належить Луговому Євгену Валентиновичу під керуванням Сербутовський Юрія Юрійовича.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Сербутовським Ю.Ю. вимог п.п. 13.1, 2.3 б Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2013р. справа № 752/9558/13-п.

30.05.13 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «KIA», державний номер АА 1630 ІК, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до ремонтної калькуляції № 1.001.13.0 від 01.06.13, рахунку ТОВ «Автосервіс Корея Моторс» № АС0002975 від 01.06.13 складає 8 431,46 грн. з ПДВ.

За страховим випадком - ДТП що сталась 27.05.2013р. за участю застрахованого автомобіля «KIA», державний номер АА 1630 ІК, згідно страхового акту № 1.001.13.06832/VESKO22619 від 01.07.13 позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 7 961,40 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 41616 від 02.07.13 на суму 7 961,40 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія, який керував автомобілем «Audi», державний номер АЕ 3740 ЕА, підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2013р. у справі № 752/9558/13-п.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та Луговим Євгеном Валентиновичем як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 15.08.12 по 14.08.13 (Поліс АВ/9021104), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Audi», державний номер АЕ 3740 ЕА, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 510,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «KIA», державний номер АА 1630 ІК, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспорту № 761-а/12К/ки від 13.07.2012р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль ««KIA», державний номер АА 1630 ІК.

В розумінні положень Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика (страхова сума) - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з заявою вих. № 751/06832/КБК від 31.07.14 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 7961,40 грн.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АВ/9021104) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 510,00 грн, таким чином розмір страхового відшкодування, який зобов'язаний був сплатити відповідач в порядку регресу, становить 7961,40 грн. - 510,00 грн. = 7451,40 грн.

Заперечення відповідача щодо пропуску позивачем річного терміну, визначеного у пп. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», не приймаються судом виходячи з наступного.

Перебіг позовної давності щодо вимог страховика про відшкодування збитків у порядку регресу починається з моменту виконання страховиком свого зобов'язання за договором добровільного страхування (аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України № 58/168 від 27.03.12 р.).

Відповідно до п. 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання відповідача на те, що позивачем пропущений річний строк на звернення з вимогою про страхове відшкодування в порядку регресу є помилковим, оскільки умови п.п. 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюються на відносини, що виникають в порядку регресу.

Суд зазначає, що в силу ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

За таких обставин, оскільки основне зобов'язання позивачем виконано 02.07.13 р., а звернувся позивач з даним позовом до господарського суду м. Києва 28.11.14 р., то строк позовної давності для даних вимог не сплинув.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32, і доказів наявності таких суду не представлено.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 7451,40 грн., в частині позовних вимог про стягнення 510,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути зі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (04176 м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-А, ідентифікаційний код 20842474) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070 м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код 20474912) 7 451 (сім тисяч чотириста п'ятдесят одну) грн. 40 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 1 709 (одну тисячу сімсот дев'ять) грн. 96 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 510 грн. 00 коп. відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.01.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин