РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2430/14 14.01.15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком Новий»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Тор», Публічне акціонерне товариство «Омега Банк»

про визнання договору іпотеки недійсним.

Головуючий суддя Нечай О.В.

суддя Цюкало Ю.В.

суддя Бондарчук В.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача - 1: Крутенко Ю.В., за довіреністю

від відповідача - 2: Мединський М.М., за довіреністю

від третьої особи - 1: не з'явився

від третьої особи - 2: Мединський М.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком Новий» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком» (далі - відповідач - 1) та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - відповідач - 2) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Тор» (далі - третя особа - 1), Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (далі - третя особа - 2), Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/2430/14, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Тор» та Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», розгляд справи призначено на 19.03.2014 р.

19.03.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про відсутність аналогічного спору, заяву про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про витребування доказів.

Представник позивача в судове засідання 19.03.2014 р. з'явився.

Представник відповідача - 1 в судове засідання 19.03.2014 р. з'явився.

Представник відповідача - 2 в судове засідання 19.03.2014 р. з'явився та подав клопотання про витребування доказів.

Представники третіх осіб в судове засідання 19.03.2014 р. не з'явилися.

Розглянувши у судовому засіданні 19.03.2014 р. клопотання представників позивача та відповідача - 2 про витребування доказів, суд задовольнив вищезазначені клопотання.

Враховуючи те, що представники третіх осіб у судове засідання 19.03.2014 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням відповідачами та третіми особами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/2430/14 та враховуючи необхідність витребування нових доказів розгляд справи було відкладено на 09.04.2014 р.

08.04.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 була подана заява про долучення документів до матеріалів справи.

08.04.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 09.04.2014 р. з'явився та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача - 1 в судове засідання 09.04.2014 р. з'явився.

Представник відповідача - 2 в судове засідання 09.04.2014 р. з'явився та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник третьої особи - 1 в судове засідання 09.04.2014 р. з'явився.

Представник третьої особи - 2 в судове засідання 09.04.2014 р. не з'явився.

У судовому засіданні 09.04.2014 р. представники позивача та відповідача - 1 подали клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши у судовому засіданні 09.04.2014 р. клопотання про продовження строків розгляду спору, враховуючи особливості розгляду спору, суд задовольнив зазначене клопотання.

Враховуючи те, що представник третьої особи - 2 у судове засідання 09.04.2014 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачами та третіми особами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/2430/14 та враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.03.2014 р. розгляд справи було відкладено на 25.04.2014 р.

25.04.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

25.04.2014 р. судове засідання не відбулось.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду міста Києва Ковтуна С.А. від 25.04.2014 р., у зв'язку з перебуванням судді Нечая О.В. у відпустці, справу № 910/2430/14 було передано для розгляду судді Гавриловській І.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2014 р. справу № 910/2340/14 було прийнято до провадження суддею Гавриловською І.О., розгляд справи призначено на 21.05.2014 р.

Розпорядженням В.о. голови господарського суду міста Києва Ковтуна С.А., у зв'язку з поверненням судді Нечая О.В. з відпустки, справу № 910/2430/14 було передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2014 р. справу № 910/2340/14 було прийнято до провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 21.05.2014 р.

19.05.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи - 1 було подано письмові пояснення.

19.05.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 було подано відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання 21.05.2014 р. з'явився.

Представник відповідача - 1 в судове засідання 21.05.2014 р. з'явився.

Представник відповідача - 2 в судове засідання 21.05.2014 р. з'явився та подав клопотання про припинення провадження у справі, клопотання про об'єднання справ та заяву про застосування строків позовної давності.

Представник третьої особи - 1 в судове засідання 21.05.2014 р не з'явився.

Представник третьої особи - 2 в судове засідання 21.05.2014 р. не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні 21.05.2014 р. клопотання представника відповідача - 2 про припинення провадження у справі, суд відмовив у задоволені вищезазначеного клопотання у зв'язку із його необґрунтованістю.

Розглянувши у судовому засіданні 21.05.2014 р. клопотання представника відповідача - 2 про об'єднання справ, суд відмовив у задоволені вищезазначеного клопотання у зв'язку із його необґрунтованістю.

Враховуючи те, що представники третіх осіб у судове засідання 21.05.2014 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем - 2 та третьою особою - 2 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/2430/14 та враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.03.2014 р. розгляд справи було відкладено на 25.06.2014 р.

26.05.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 2 було подано заяву про застосування строків позовної давності.

25.06.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

25.06.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

25.06.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи - 2 було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання 25.06.2014 р. не з'явився.

Представник відповідача - 1 в судове засідання 25.06.2014 р. з'явився.

Представник відповідача - 2 в судове засідання 25.06.2014 р. з'явився.

Представник третьої особи - 1 в судове засідання 25.06.2014 р з'явився.

Представник третьої особи - 2 в судове засідання 25.06.2014 р. не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні 25.06.2014 р. клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд задовольнив вищезазначене клопотання.

Розглянувши у судовому засіданні 25.06.2014 р. клопотання представника третьої особи - 2 про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання у зв'язку із його необґрунтованістю.

Враховуючи те, що представники позивача та третьої особи - 2 у судове засідання 25.06.2014 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем - 2 та третьою особою - 2 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/2430/14, невиконанням позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.03.2014 р. та враховуючи задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 02.07.2014 р.

02.07.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 2 було подано відзив на позовну заяву.

02.07.2014 р. судове засідання не відбулось.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду міста Києва Ковтуна С.А. від 02.07.2014 р., у зв'язку з перебуванням судді Нечая О.В. у відпустці, справу № 910/2430/14 було передано судді Спичаку О.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.07.2014 р. справу № 910/2430/14 було прийнято до провадження суддею Спичаком О.М., розгляд справи призначено на 30.07.2014р.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду міста Києва Паламаря П.І. від 07.07.2014 р., у зв'язку з поверненням судді Нечая О.В. з відпустки, справу № 910/2430/14 було передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2014 р. справу № 910/2430/14 було прийнято до провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 30.07.2014 р.

14.07.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 2 було подано письмові доповнення до відзиву.

Представник позивача в судове засідання 30.07.2014 р. не з'явився.

Представник відповідача - 1 в судове засідання 30.07.2014 р. з'явився.

Представник відповідача - 2 в судове засідання 30.07.2014 р. з'явився.

Представник третьої особи - 1 в судове засідання 30.07.2014 р з'явився.

Представник третьої особи - 2 в судове засідання 30.07.2014 р. не з'явився.

Враховуючи те, що представники позивача та третьої особи - 2 у судове засідання 30.07.2014 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням третьою особою - 2 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/2430/14, невиконанням позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.03.2014 р. та враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 14.08.2014 р.

12.08.2014 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві надійшла відповідь на судовий запит.

14.08.2014 р. судове засідання не відбулось.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду міста Києва Паламаря П.І. від 14.08.2014 р., у зв'язку з перебуванням судді Нечая О.В. у відпустці, справу № 910/2430/14 було передано для розгляду судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.08.2014 р. справу № 910/2430/14 було прийнято до провадження суддею Літвіновою М.Є., розгляд справи призначено на 01.10.2014р.

Розпорядженням В.о. голови господарського суду міста Києва Ковтуна С.А. від 01.09.2014 р., у зв'язку з поверненням судді Нечая О.В. з відпустки, справу № 910/2430/14 було передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.09.2014 р. справу № 910/2430/14 було прийнято до провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 01.10.2014 р.

26.09.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача - 1 було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Представник позивача в судове засідання 01.10.2014 р. не з'явився.

Представник відповідача - 1 в судове засідання 01.10.2014 р. з'явився та подав письмові пояснення.

Представник відповідача - 2 в судове засідання 01.10.2014 р. з'явився.

Представник третьої особи - 1 в судове засідання 01.10.2014 р з'явився.

Представник третьої особи - 2 в судове засідання 01.10.2014 р. не з'явився.

Враховуючи те, що представники позивача та третьої особи - 2 у судове засідання 01.10.2014 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням третьою особою - 2 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/2430/14, невиконанням позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.03.2014 р., розгляд справи було відкладено на 29.10.2014 р.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання 29.10.2014 р. не з'явились.

Представники відповідачів в судове засідання 29.10.2014 р. з'явились та подали клопотання про продовження строків розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 29.10.2014 р. клопотання представників відповідачів про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи те, що представники позивача та третіх осіб у судове засідання 29.10.2014р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням третьою особою - 2 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/2430/14 та невиконанням позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 19.03.2014 р., розгляд справи було відкладено на 19.11.2014 р.

У судове засідання 19.11.2014 р. представники позивача та третіх осіб не з'явились, представники відповідачів з'явились.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.11.2014 р. призначено колегіальний розгляд справи № 910/2430/14.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду міста Києва Ковтуна С.А. від 19.11.2014 р. розгляд справи № 910/2430/14 доручено здійснювати колегії суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., суддя Цюкало Ю.В., суддя Бондарчук В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.11.2014 р. справу № 910/2430/14 було прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., суддя Цюкало Ю.В., суддя Бондарчук В.В., судове засідання призначено на 14.01.2015 р.

У судове засідання 14.01.2015 р. представник позивача не з'явився.

Представник відповідача - 1 у судове засідання 14.01.2015 р. з'явився, надав свої пояснення по суті спору.

Представник відповідача - 2 у судове засідання 14.01.2015 р. з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи - 1 у судове засідання 14.01.2015 р. не з'явився.

У судове засідання 14.01.2015 р. представник третьої особи - 2 з'явився, надав свої пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що 01.11.2011 р. відділом державної реєстрації Печерського районної у м. Києві державної адміністрації було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелком Новий» (далі - позивач), яке було створено шляхом виділення нового товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком» (далі - відповідач - 1). Відповідно до розподільчого балансу позивача, затвердженого загальними зборами учасників відповідача - 1 (протокол №1/26-10/11 від 26.10.2011 р.) та розшифровки основних засобів переданих позивачу нежиле приміщення №1а, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 172, загальною площею 1551,80 кв.м. та нежиле приміщення № 1, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 172, загальною площею 1 126,60 кв.м., передано позивачу та обліковується ним на його самостійному балансі.

Позивач зазначає, що з матеріалів господарської справи № 5011-34/1900-2012 йому стало відомо про те, що на підставі листа № 6946 від 30.10.2012 р. Публічного акціонерного товариство «Сведбанк», яке в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (далі - третя особа - 2), правонаступником якого за Іпотечним договором від 26.11.2007 р., укладеним між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») та відповідачем - 1, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В. за реєстровим № 115 (далі - Іпотечний договір), є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - відповідач - 2), до державного реєстру іпотек внесено інформацію про обтяження іпотекою майнових прав, зокрема, за Іпотечним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказаний Іпотечний договір забезпечує виконання кредитних зобов'язань відповідача - 1 шляхом передачі в іпотеку належних йому майнових прав на право вимоги отримання у власність нерухомості, яка будується, в той час, як чинним на момент укладення Іпотечного договору законодавством не було передбачено можливості передачі в іпотеку майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва.

Відповідач - 1 у своєму письмовому відзиві позов визнає та зазначає про те, що Іпотечний договір має бути визнаний судом недійсним у зв'язку із його невідповідністю приписам чинного законодавства України.

Третя особа - 1 надала суду письмові пояснення щодо позовних вимог, з яких вбачається, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В свою чергу, представник відповідача - 2 у своєму письмовому відзиві проти позову заперечує з тих підстав, що оспорюваний Іпотечний договір не порушує прав позивача, оскільки він не є стороною цього договору. Суд погоджується з позицією позивача та вважає висновки відповідача - 2 передчасними, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16.06.2007 р. між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (банк), правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Омега Банк», та третьою особою - 1 (позичальник) було укладений Кредитний договір № 5/71385-Л/2615 (далі - Кредитний договір - 1), відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію, а позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти у строки, визначені у графіку, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов'язки, передбачені кредитним договором.

Відповідно до умов Кредитного договору - 1 сторони встановили, що загальний ліміт заборгованості за кредитною лінією складає 5 000 000,00 доларів США та цільовим призначенням кредиту є поповнення обігових коштів.

В подальшому, між сторонами було укладено низку додаткових угод до Кредитного договору - 1.

Крім того, 26.11.2007 р. між банком та позичальником було укладено Кредитний договір № 8/71385-Л/2615 (далі - Кредитний договір - 2), відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію, а позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти у строки, визначені у графіку, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов'язки, передбачені кредитним договором.

Відповідно до умов Кредитного договору - 2 сторони встановили, що загальний ліміт заборгованості за кредитною лінією складає 5 000 000,00 доларів США та цільовим призначенням кредиту є поповнення обігових коштів.

В подальшому, між сторонами було укладено низку додаткових угод до Кредитного договору - 2.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитними договорами 1 та 2, між банком (іпотекодержателем) та позивачем (іпотекодавцем) було укладено Іпотечний договір від 26.11.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В. (далі - Іпотечний договір).

Згідно з умовами Іпотечного договору, на забезпечення виконання основного зобов'язання (за Кредитними договорами 1 та 2), іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належні йому майнові права на право вимоги отримання у власність нерухомості, яка будується, а саме: майнові права на право вимоги отримання у власність нежилих (офісних) приміщень, які складаються з кімнат з наступними кодами: 202-5,13 кв.м., 207- 34,33 кв.м., 218-2,20 кв.м., 219-8,42 кв.м., 220-2,20 кв.м., 221-12,55 кв.м., 222-14,53 кв.м., 232-1 455,81 кв.м., загальною площею 1 535,17 кв.м., що знаходяться на 2-му (другому) поверсі адміністративного будинку за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 172 (далі - предмет іпотеки).

Дані майнові права визначені: Інвестиційним контрактом № 2-А від 01.06.2005 р.; Додатковою угодою № 1 (до Інвестиційного контракту № 2-А від 01.06.2005 р.) від 10.08.2007 р. - що укладені між боржником та іпотекодавцем (далі - Інвестиційний контракт).

Після завершення будівництва і видачі правовстановлюючого документа предметом іпотеки буде нежиле офісне приміщення, яке складається з кімнат з наступними кодами: 202-5,13 кв.м., 207-34,33 кв.м., 218-2,20 кв.м., 219-8,42 кв.м., 220-2,20 кв.м., 221-12,55 кв.м., 222-14,53 кв.м., 232-1 455,81 кв.м., загальною площею 1 535,17 кв.м., що знаходиться на 2-му поверсі адміністративного будинку за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 172, майнові права на які за цим договором є предметом іпотеки.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 06.02.2013 р. у у справі № 5011-34/1900-2012 позов задоволено, звернуто стягнення на предмети іпотеки за Іпотечним договором. Провадження у даній справі щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелком Новий" припинено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2013 р. у справі № 5011-34/1900-2012 в зв'язку зі зміною найменування Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" на Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", а також на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 18.06.2013 здійснено заміну позивача у справі та залучено до участі у справі в якості позивача Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" як правонаступника Публічного акціонерного товариства "Омега Банк".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2013 р. рішення господарського суду м. Києва від 06.02.2013 р. у справі № 5011-34/1900-2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.01.2014 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелком" задоволено частково, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ньювіст" задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2013 р. та рішення господарського суду міста Києва від 06.02.2013 р. у справі № 5011-34/1900-2012 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду. Рішенням господарського суду міста Києва від 24.03.2014 р. у справі № 5011-34/1900-2012, прийнятим за результатами нового розгляду зазначеної справи, позов задоволено повністю, звернуто стягнення на предмети іпотеки, зокрема, за Іпотечним договором. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2014 р. рішення господарського суду м. Києва від 24.03.2014 р. у справі № 5011-34/1900-2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.09.2014 р. рішення господарського суду м. Києва від 24.03.2014 р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2014 р. у справі № 5011-34/1900-2012 залишені без змін.

У свою чергу, оспорюючи Іпотечний договір, позивач вказує, що його було укладено сторонами з порушенням ст. 16 Закону України "Про іпотеку" у чинній на той час редакції, а саме зазначає про те, що на момент укладення оспорюваного Іпотечного договору, передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснювалась виключно шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, а не самого об'єкту незавершеного будівництва чи майнових прав на нього, і лише з 14.01.2009р. після внесення Законом України № 800-УІ від 25 грудня 2008 року змін до частини 2 статті 16 Закону України «Про іпотеку», стало можливим передавати в іпотеку об'єкт незавершеного будівництва та майнові права на нього.

Відповідно до частин 1 - 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною другою статті 16 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного Іпотечного договору) визначено, що передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

В свою чергу, зазначені обставини вже були досліджені господарським судом м. Києва у справі № 910/7209/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком» до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві про визнання договорів іпотеки недійсними та зобов'язання вчинити дії, а також за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «НВЦ «ТОР» про визнання договорів іпотеки недійсними та зобов'язання вчинити дії. Як вбачається з рішення господарського суду міста Києва від 28.08.2013 р. у справі № 910/7209/13, судом встановлено, що Законом України від 15.12.2005 № 3201-IV частину 2 статті 16 Закону України «Про іпотеку» було викладено у іншій редакції, відповідно до якої передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва. Дана редакція закону діяла у період з 14.01.2006 р. до 14.01.2009 р.

На момент укладання оспорюваного Іпотечного договору, передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснювалась виключно шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, а не самого об'єкту незавершеного будівництва чи майнових прав на нього, і лише з 14.01.2009 р. після внесення Законом України № 800-VI від 25 грудня 2008 року змін до частини 2 статті 16 Закону України «Про іпотеку», стало можливим передавати в іпотеку об'єкт незавершеного будівництва та майнові права на нього.

З огляду на вищенаведене, при укладені спірного Іпотечного договору сторонами не були враховані вимоги частини 2 статті 16 Закону України «Про іпотеку» у діючій на той час редакції, яка є спеціальною нормою, та були передані/прийняті в іпотеку не права на земельну ділянку, на якій розташований спірний об'єкт незавершеного будівництва, а майнові права на право вимоги отримання у власність нерухомості, яка будується, та майнові права на отримання у власність нерухомості, яка будується.

При цьому, саме поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав були відсутні у діючій на момент укладання оспорюваного Іпотечного договору редакції Закону України «Про іпотеку».

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка діяла на момент укладання спірного Іпотечного договору, встановлений вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором, і такий об'єкт іпотеки як «майнові права» у вказаній редакції статті був відсутній.

Як зазначалось вище, передача майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва стала можливою лише після внесення змін до частини 2 статті 5, частини 2 статті 16 Закону України «Про іпотеку» на підставі Закону України від 25.12.2008 № 800-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.01.2013 р. (у справі за позовом фізичних осіб до ТОВ «Екобуд», ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» про визнання договору іпотеки майнових прав частково недійсним та зобов'язання вчинити певні дії) та від 17.04.2013 р. (у справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до фізичних осіб, ТОВ «Корпорація «Райагробуд», виконавчого комітету Черкаської міської ради, КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання договору недійсним, скасування рішення про оформлення права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом фізичних осіб до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договору іпотеки недійсним, а також за позовами фізичних осіб, ПП «Агрохімзахист» до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договору іпотеки недійсним). Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2013 року N 11 (далі - Постанова) правовідносини, пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про іпотеку", "Про страхування", "Про банки і банківську діяльність", "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та іншими актами законодавства.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний Іпотечний договір суперечив чинному на момент його укладення законодавству, зокрема, приписам ст. 16 Закону України «Про іпотеку».

Проте, представник відповідача - 2 подав заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.8 Постанови щодо вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України, з урахуванням водночас наведеного в підпунктах 2 і 3 пункту 5 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" від 20.12.2011 N 4176-VI). Для окремих видів вимог законом встановлюється й спеціальна позовна давність, наприклад, статтею 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Перебіг позовної давності починається, за загальним правилом, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), за винятком випадків, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Зокрема, за позовами про застосування наслідків нікчемного правочину (повернення коштів, іншого майна тощо) позовна давність починається не від дня вчинення такого правочину, а від дня, коли почалося його виконання.

Крім того, відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року N 9 перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ЦК встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 ЦК).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелком» фактично дізналось про те, що Іпотечний договір протирічить приписам діючого на той момент законодавства з моменту його укладення.

В свою чергу, позивач є товариством, утвореним шляхом виділення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком».

Згідно з частинами 1, 2 та 3 ст. 109 Цивільного кодексу України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс. Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Як встановлено вищезазначеними рішеннями судів, позивач є правонаступником відповідача - 1 по всім правам та обов'язкам іпотекодавця за Іпотечним договором, а тому перебіг строку позовної давності в даному випадку починається з дати укладення Іпотечного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.12.2014 р. у справі № 910/1898/14.

З огляду на вищенаведене, оскільки оспорюваний Іпотечний договір було укладено 26.11.2007 р., то строк позовної давності для звернення до суду із позовом про визнання його недійсним сплив 26.11.2010 р., в свою чергу, як вбачається з відбитку штампу відділу діловодства господарського суду міста Києва, позовна заява була подана до суду 14.02.2014р., тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, згідно з пунктами 2.2 та 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року N 10 за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Позивачем не доведено суду належними доказами поважності причин пропуску строку позовної давності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо визнання Іпотечного договору недійсним не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 19.01.2015 р.

Головуючий суддя О.В. Нечай

Суддя Ю.В. Цюкало

Суддя В.В. Бондарчук