ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"13" січня 2015 р. Справа № 918/1665/14
Суддя Павленко Є.В., розглянувши матеріали справи
за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості в сумі 49 312 грн. 71 коп.,
У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за укладеним між сторонами договором банківського обслуговування від 4 березня 2011 року в сумі 49 312 грн. 71 коп., з яких: 32 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 10 577 грн. 20 коп. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 2 809 грн. 14 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 926 грн. 37 коп. - пеня.
Ухвалою господарського суду Рівненської області від 21 листопада 2014 року порушено провадження у справі № 918/1665/14, розгляд якої було призначено на 3 грудня 2014 року. Вказаною ухвалою у сторін було витребувано ряд документів, необхідних для повного та всебічного розгляду даної справи. Зокрема, позивача було зобов'язано надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів, на підставі яких діє позивач, а також їх належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які містять інформацію про позивача та про відповідача; всі оригінали доданих до позовної заяви копій документів для огляду в судовому засіданні або письмові пояснення із зазначенням поважних причин їх відсутності; письмові пояснення із зазначенням строків сплати відсотків, комісії, а також порядку зарахування коштів, сплачених в рахунок оплати зазначених сум з посиланням на Умови та правила надання банківських послуг; докази часткового погашення відповідачем суми заборгованості за спірним договором (у разі наявності); довідку про суму заборгованості відповідача за спірним договором та відсутність погашень останнім суми боргу станом на час розгляду даної справи за підписом відповідальних осіб керівництва та бухгалтерії публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк".
У зв'язку, зокрема, з неподанням позивачем витребуваних у нього документів у повному обсязі, у судовому засіданні 3 грудня 2014 року оголошувалася перерва до 10 грудня 2014 року для надання публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" вищезазначених доказів.
Проте позивач витребувані у нього документи у судове засідання 10 грудня 2014 року надав не у повному обсязі. У зв'язку із зазначеними обставинами ухвалою суду від 10 грудня 2014 року розгляд справи було відкладено на 24 грудня 2014 року та витребувано у позивача зазначені документи.
Водночас у судове засідання 24 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" у черговий раз не надало витребуваних доказів у повному обсязі. Відтак, ухвалою суду від 24 грудня 2014 року розгляд справи було відкладено на 13 січня 2015 року та повторно витребувано у позивача зазначені документи. Крім того, даною ухвалою у останнього додатково був витребуваний оригінал заяви відповідача про приєднання до публічного договору про співпрацю від 22 листопада 2011 року (з метою огляду у судовому засіданні), письмові пояснення з наданням документів, у яких визначити редакцію "Умов та правил надання банківських послуг", яка застосовується до спірних правовідносин; докази належного повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки за порушення грошових зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним договором з посиланням на конкретні положення "Умов та правил надання банківських послуг" у відповідній редакції; докази, які підтверджують розміщення на інтернет-сайті позивача "Умов та правил надання банківських послуг", чинних на момент підписання відповідачем спірної заяви та на час нарахування заявлених до стягнення грошових коштів, а також належним чином засвідчені копії "Умов та правил надання банківських послуг" у відповідних редакціях; письмові пояснення та докази, які підтверджують затвердження вищезазначених Умов та правил у редакції, яка діяла на момент підписання відповідачем спірної заяви та на час нарахування заявлених до стягнення грошових коштів (розпорядження, накази керівництва позивача тощо); уточнений розрахунок заявленої до стягнення суми пені із зазначенням процентної ставки, що діяла у відповідні періоди, конкретних сум заборгованості відповідача, періодів їх виникнення, кількості днів прострочення таких платежів, а також періодів, за які нараховується вказана штрафна санкція по поточним та простроченим відсоткам за користування кредитом окремо; уточнений розрахунок заявлених до стягнення відсотків за користування кредитом із зазначенням конкретних сум заборгованості відповідача, періодів їх виникнення, кількості днів прострочення таких платежів, а також періодів, за які нараховуються вказані суми.
Водночас, у порушення імперативних приписів вищезазначених судових документів позивач проігнорував вимоги суду щодо надання витребуваних у нього документів, зокрема, оригіналів документів, копії яких були додані до позовної заяви, оригіналу заяви відповідача про приєднання до публічного договору про співпрацю від 22 листопада 2011 року, доказів, які підтверджують розміщення на інтернет-сайті позивача "Умов та правил надання банківських послуг", чинних на момент підписання відповідачем спірної заяви, а також належним чином засвідченої копії "Умов та правил надання банківських послуг" у відповідній редакції, доказів належного повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки за порушення грошових зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним договором з посиланням на конкретні положення "Умов та правил надання банківських послуг" у відповідній редакції.
У той же час представник позивача у судовому засіданні 13 січня 2015 року не повідомив будь-яких поважних причин систематичного невиконання приписів вищезазначених судових ухвал щодо подання витребуваних судом документів. Докази, які свідчать про поважність причин неподання таких документів також відсутні і в матеріалах даної справи.
Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином
За змістом цієї норми, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.
Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова).
Ухвала суду про порушення провадження у даній справі від 21 листопада 2014 року була надіслана позивачу за адресою, вказаною у позовній заяві, а також у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 49094, місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50. Факт завчасного отримання публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" вищезазначеного судового документа підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення даного поштового відправлення з підписом уповноваженої особи позивача (а.с. 60). У той же час ухвали суду про відкладення розгляду справи від 10 грудня 2014 року та від 24 грудня 2014 року під розписку були отримані уповноваженим представником позивача безпосередньо у господарському суді Рівненської області 11 грудня 2014 року та 26 грудня 2014 року відповідно, про що свідчать його власноручні підписи, проставлені на оригіналах даних судових документів (а.с. 66, 74).

Слід також зазначити, що уповноважений представник публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" був присутній у судових засіданнях 3 грудня 2014 року, 10 грудня 2014 року та 24 грудня 2014 року, що свідчить про обізнаність позивача щодо переліку витребуваних судом документів, необхідних для повного та всебічного розгляду даного спору.

Отже, за змістом вищезазначеної норми позивачу надавалося достатньо часу для подання витребуваних судом документів.

Слід також зазначити, що наведеними ухвалами сторін було попереджено про можливі наслідки невиконання вимог судового рішення, передбачені нормами статті 90 ГПК України.

Згідно з частиною 3 статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином, на думку суду, така поведінка позивача спрямована на зловживання своїми процесуальними правами та свідчить про недобросовісне користування ними даним банком.

Крім того, така поведінка позивача спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Відповідно до статті 90 ГПК України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі.

Статтею 115 ГПК України визначено, що ухвали господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Як було зазначено вище, позивачу належним чином та завчасно повідомлялося про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, для подання сторонами витребуваних у них документів у судовому засіданні 3 грудня 2014 року оголошувалася перерва, а розгляд справи вже неодноразово відкладався ухвалами суду від 10 грудня 2014 року та від 24 грудня 2014 року.

З нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки, як винесення у встановленому порядку окремої ухвали.

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 3.9.3 та 3.13 Постанови.

Окрема ухвала виноситься господарським судом за наявності умов, передбачених частиною першою статті 90 ГПК - виявлення при вирішенні спору порушень законності або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу. При цьому господарський суд не обмежений колом ні учасників судового процесу у конкретній справі, ані загалом осіб, зазначених у статті 1 ГПК України.

Окрема ухвала виноситься, як правило, одночасно з рішенням зі справи. Водночас з урахуванням обставин конкретної справи суд може винести окрему ухвалу в будь-який момент часу в процесі розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 5.1 та 5.2 Постанови.

Оскільки вищевказані обставини свідчать про наявність недоліків в роботі відповідальних за юридично-правову роботу осіб публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" та неналежне юридичне супроводження даної справи в суді, вони є підставою для винесення судом окремої ухвали, якою керівника позивача має бути повідомлено про вказані недоліки з метою вжиття відповідних організаційно-правових заходів.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 22, 86, 90 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Надіслати керівнику публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" окрему ухвалу, якою повідомити про вказані недоліки в роботі посадових осіб, відповідальних за юридично-правову роботу, для вжиття відповідних організаційно-правових заходів.

2. Про вжиття вказаних заходів повідомити господарський суд Рівненської області у десятиденний строк з дня отримання позивачем даної ухвали.

Суддя Є.В. Павленко