ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 р. Справа № 914/4181/14

За позовом: Державного підприємства "Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем", м. Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Гал-Експо", м. Львів

про визнання договору припиненим.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: Крамар І.І. - представник

від відповідача: Дубик О.В. - представник, Кройчик Г.В.- голова правління

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін роз'яснено.

Розглядається справа за позовом Державного підприємства "Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем" до Приватного акціонерного товариства "Гал-Експо" про визнання договору припиненим.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.11.2014 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.12.2014 року.

В судовому засіданні оголошувалася перерва.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві та усних поясненнях.

Представники відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечили, просили відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Державне підприємство "Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем" звернулося в господарський суд з позовом до Приватного акціонерного товариства "Гал-Експо" про визнання договору оренди державного нерухомого майна від 01.02.2002 р. № 801 припиненим.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.02.2002 р. між Державним науково-дослідним інститутом «Система», правонаступником якого є Державне підприємство «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем» (надалі - позивач) та Приватним акціонерним товариством «Гал-Експо» (надалі - відповідач) укладено договір оренди державного нерухомого майна № 801, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 30 на І та ІІ поверхах, загальною площею 487, 4 кв.м. (надалі - договір).

Термін дії договору було продовжено з 01.02.2014 р. по 31.01.2016 р.

У зв'язку з продовженням терміну дії договору, позивач звернувся до відповідача з листом від 08.04.2014 р. в якому просив провести оцінку об'єкта оренди, оскільки така оцінка була проведена більш як три роки тому, а проведення такої оцінки є обов'язковим при продовженні строку дії договору оренди. Листом від 22.04.2014 р. відповідач повідомив позивача про те, що термін дії договору продовжено на тих самих умовах, які ним передбачені.

Позивач повторно звернувся до відповідача з листом від 16.05.2014 р. в якому вимагав провести оцінку об'єкту оренди. Листом від 16.06.2014 р. відповідач повідомив позивача про те, що оскільки термін дії договору пролонговано на тих самих умовах, у відповідача відсутні правові підстави для проведення оцінки нежитлових приміщень, що орендуються.

У зв'язку з відмовою відповідача від проведення оцінки об'єкту оренди, позивач немає можливості здійснити перегляд розміру орендної плати, тому вважає, що договір оренди державного нерухомого майна від 01.02.2002 р. № 801 слід визнати припиненим внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань.

У відзиві на позовну заяву та в усних поясненнях, представники відповідача позовні вимоги заперечили посилаючись на те, що договором не передбачено необхідності проведення повторної оцінки об'єкта оренди для продовження договору у випадку, коли остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш, як три роки тому.

Відповідно до п. 10.6 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Враховуючи те, що протягом одного місяця після закінчення строку чинності договору жодних заяв від позивача про зміну його умов не надходило, то правових підстав для внесення змін в договір немає. Таким чином, пролонгація договору відбулася на тих самих умовах, що визначені у ньому, тому підстав для здійснення оцінки об'єкта оренди, на думку представників відповідача, немає.

Крім того, підтвердженням продовження дії договору є те, що відповідач користується майном у відповідності з його призначенням та своєчасно сплачує орендну плату, проіндексовану відповідно до чинного законодавства, і комунальні платежі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи із наступних мотивів:

Згідно приписів ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2002 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 801 оренди державного нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 30 на І та ІІ поверхах, загальною площею 487, 4 кв.м.

З 01.02.2014 р. термін дії договору було продовжено по 31.01.2016 р. без жодних заперечень з боку сторін, зокрема позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що механізм нарахування плати за оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, визначається Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, відповідно до п. 8 якої визначено, що розмір річної орендної плати визначається в тому числі виходячи з вартості орендованого майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки. Оскільки, відповідач ухиляється від проведення оцінки об'єкта оренди, позивач немає можливості здійснити перегляд розміру орендної плати, у зв'язку з чим спірний договір слід визнати припиненим внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Статтями 781-783 ЦК України визначено умови, у зв'язку з якими договір оренди може бути припинений з ініціативи орендодавця чи розірваний на його вимогу, а саме: у разі смерті фізичної особи - наймача; у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем; якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд; якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічна норма міститься у п. 10.6 договору, де передбачено що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Судом встановлено, що протягом одного місяця після закінчення строку чинності договору жодних заяв від позивача про зміну умов договору не надходило.

Крім того, в ст. 11 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» зазначено, що у разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди. Тобто, з вказаної статті вбачається, що оцінка об'єкта оренди проводиться на момент продовження (поновлення) дії договору, а не після того як договір було продовжено.

Зважаючи на те, що відповідач належно виконує умови договору, своєчасно сплачує орендну плату та комунальні платежі, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (відшкодування витрат) підписаними сторонами (копії яких долучені до матеріалів справи), що не заперечується позивачем, договір оренди державного нерухомого майна від 01.02.2002 р. № 801 є продовженим, а тому правові підстави для визнання припиненим договору відсутні, відтак позовні вимоги є необґрунтованими, тому вони не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Враховуючи вищезазначене, керуючись, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 23.01.2015 року.

Суддя Манюк П.Т.