ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2015 р.Справа № 922/4963/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг
до Приватного акціонерного товариства "Енергооблік", м. Харків
про стягнення 1 594148,56 грн.
за участю представників:

позивача - Бібленко І.В., довіреність № 78/01 від 12.01.2015 року;

відповідача - Семенов В.О., довіреність від 24.09.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Енергооблік", м. Харків про стягнення 1 594148,56 грн. Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача покладених на нього обов'язків за Договором поставки № 44 від 18.03.2014 року, з урахуванням чого, позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати по вищевказаному Договору в розмірі 1248100,01 грн., штрафні санкції за користування чужими грошовими коштами в розмірі 96428,55 грн., 8 % штрафу в розмірі 99848,00 грн. та пеню в розмірі 149772,00 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 листопада 2014 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/4963/14 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 18 листопада 2014 року о 15:20.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 18 листопада 2014 року розгляд справи № 922/4963/14 відкладено на 16 грудня 2014 р. о 12:40год.; від 16 грудня 2014 року клопотання позивача про відкладення розгляду справи (вх. № 44959/14) задоволено, клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи та про відкладення розгляду справи (вх. № 45261/14) задоволено, строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів, до 18 січня 2015 року та розгляд справи № 922/4963/14 відкладено на 13 січня 2015 року о 12:20год., у відповідності до приписів ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 січня 2015 року усне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 19 січня 2015 року о 12:30год.

19.01.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшли пояснення (вх. № 1679/15) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених в наданих раніше відзиві на позовну заяву та поясненнях.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/4963/14 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Таким чином, дослідивши матеріали господарської справи № 922/4963/14, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, судом встановлено наступне.

18 березня 2014 року між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) було укладено Договір поставки № 44 (далі-Договір) (а.с. 12-14), відповідно до умов якого відповідач (постачальник) прийняв на себе зобов'язання поставити та передати у власність покупця, а позивач (покупець) прийняти та оплатити обладнання, зазначене в Специфікації № 1 від 18.03.2014 року (а.с. 16-19).

Відповідно до пункту 2.3.1. вищенаведеного Договору поставки № 44 від 18.03.2014р. відповідач зобов'язався здійснити протягом 30 банківських днів від дати підписання договору 100% попередню оплату вартості товару, перерахувавши відповідачу 2 226 600,01 грн.

Пунктом 1.4. Договору поставки № 44 від 18.03.2014р. передбачено зобов'язання відповідача здійснити поставку товару протягом 75 днів з моменту отримання попередньої оплати від позивача.

З огляду на умови п. 7.1. спірного Договору від 18.03.2014р. договір діє до 31.12.2014р. у разі якщо у сторін на момент закінчення дії договору залишаються невиконаними договірні зобов'язання і не задоволенні законні вимоги, дія договору продовжується у відношенні таких зобов'язань до задоволення законних вимог.

З наданих під час розгляду даної справи пояснень позивача та відповідача вбачається, що сторони вважають Договір поставки № 44 від 18.03.2014р. дійсним, заяви щодо розірвання або припинення вказаного Договору від 18.03.2014р. сторонами не заявлялися та в матеріалах справи відсутні.

На виконання умов п. 2.3.1. вищенаведеного Договору від 18.03.2014р. позивачем було перераховано грошові кошти на загальну суму 2 226 600,01 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 2255 від 25.03.2014р. та № 2283 від 26.03.2014р., № 2589 від 27.03.2014р.,№ 2596 від 28.03.2014р., № 2669 від 31.03.2014р. та № 2684 від 01.04.2014р. (а.с. 21-26).

Відповідно до п. 1.4. вищезазначеного Договору 18.03.2014р. відповідач зобов'язався здійснити поставку зазначеного в Специфікації № 1 від 18.03.2014р. обладнання в термін до 16.06.2014 року.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі обладнання, 06 червня 2014 року відповідачем (постачальником) було здійснено поставку частини, передбаченого Специфікацією № 1 від 18.03.2014р. обладнання. Зазначений Акт приймання - передачі обладнання від 06.06.2014 року підписано між сторонами та скріплено печатками підприємств (а.с. 75-78).

05 серпня 2014 року, відповідач, на адресу позивача направив Лист вих. № 681 в якому відповідач (постачальник) з огляду на отримання нових технічних умов запитав згоду на тимчасове вивезення частини з поставленого позивачеві відповідно до зазначеного вище Акту приймання-передачі обладнання від 06.06.2014 року обладнання для здійснення перекалібрування з урахуванням нових вимог. Зазначений Лист за вих. № 681 від 05.08.2014 року отриманий уповноваженою особою позивача, про що свідчить наявний підпис скріплений печаткою на вказаному Листі.

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі обладнання від 05 серпня 2014 року позивач передав відповідачу частину обладнання для здійснення перекалібрування. При цьому, сторонами було оформлено видаткові накладні № 149 від 08.07.2014р. та № 175 від 04.08.2014р. в яких зазначено обладнання, що залишилося у позивача після передання позивачем відповідачеві обладнання, зазначеного в Акті приймання-передачі обладнання від 05.08.2014 року (а.с. 30-31).

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому зазначає про порушення відповідачем передбачених вищевказаним Договором поставки № 44 від 18.03.2014 року строків поставки, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача суму попередньої оплати за виключенням вартості товару, який зазначено у видаткових накладних № 149 від 08.07.2014р. та № 175 від 04.08.2014р., 8 % штрафу, пеню в порядку ч. 2 ст. 231 ГК України, а також проценти за користування чужими коштами.

Відповідач під час розгляду справи проти позову заперечував повністю. В обґрунтування своєї правової позиції, відповідач зазначав про те, що відповідачем направлялись позивачу повідомлення про дату та готовність здійснити поставку товару, про що останнім 19.01.2015 року було надано до матеріалів справи Листи: вих. № 1000 від 23.12.2014р., № 3 від 06.01.2015р. та Телеграма. Відповідачем наголошено, що незважаючи на визнання позивачем того факту, що укладений між ним та відповідачем Договір поставки №44 від 18.03.2014р. не втратив своєї сили, позивач всупереч положенням ЦК України не виконує свої зобов'язання з прийняття обладнання посилаючись при цьому на нормативні акти, які не мають відношення до правовідносин сторін.

Розглядаючи позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми попередньої оплати в розмірі 1248100,01 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 3.5. Договору поставки № 44 від 18.03.2014р. постачальник повинен одночасно з товаром передати покупцю примірники таких документів (інструкцію з монтажу та експлуатації, сертифікат відповідності, гарантійний талон оформлені на російській або українській мові.

З огляду на умови спірного Договору поставки № 44 від 18.03.2014р., Специфікації № 1 від 18.03.2014р., технічні вимоги щодо вказаного обладнання, яке постачалось за Договором поставки №44 від 18.03.2014 року є істотними умовами вказаного Договору.

Вищенаведені Лист за вих. № 681 від 05.08.2014 року та Акт приймання-передачі обладнання від 05.08.2014 року, яким позивач передав відповідачу товар для здійснення перекалібрування свідчать про зміну технічних умов та про зміну технічних вимог щодо обладнання.

Враховуючи той факт, що сторони не відмовились від Договору поставки № 44 від 18.03.2014р., не заявили про намір розірвати Договір поставки № 44 від 18.03.2014р., оскільки в матеріалах справи відсутні такі докази, а сторони після зміни його істотних умов продовжили виконання своїх зобов'язань за вказаним Договором відбулася зміна умов укладеного між сторонами Договору поставки № 44 від 18.03.2014 року.

Зі змісту наявного в матеріалах справи листування між сторонами, зміна істотних умов Договору від 18.03.2014р. відбулася за встановленим між сторонами звичаєм, а саме: шляхом погодження нових технічних умов до обладнання шляхом обміну листами та здійснення господарських операцій (а.с. 30-31), з урахуванням чого, вказана зміна призвела до зміни строків поставки обладнання, про що свідчать вищезгаданий Лист за вих. № 381 від 05.08.2014р., Акт приймання-передачі обладнання від 05.08.2014р., яким позивач передав відповідачу частину обладнання для здійснення перекалібрування та видаткові накладні: № 149 від 08.07.2014р., № 175 від 04.08.2014р. в яких зазначено обладнання, що залишилося у позивача після передання позивачем відповідачеві обладнання. Зазначені документи свідчать про те, що строк поставки мав наступити після доведення позивачем нових вимог до калібрування обладнання, проте в матеріалах справи докази повідомлення позивачем про нові вимоги до калібрування обладнання відповідача відсутні, а відтак, станом на момент розгляду справи, термін виконання відповідачем зобов'язань з поставки товару є невизначеним.

Також, виходячи з положень законодавства, необхідною підставою для застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є заявлення суб'єктом господарювання вимоги про повернення суми попередньої оплати, у випадку відмови контрагента від повернення отриманої передоплати - звернення до господарського суду з вимогою про захист порушеного права - стягнення здійсненої передоплати.

Проте доказів заявлення позивачем вимог про повернення відповідачем отриманої попередньої оплати в матеріалах господарської справи також відсутні.

Суд звертає увагу позивача на те, що з наданих позивачем до матеріалів справи Листів: вих. № 188/04 від 16.06.2014р., № 242/04 від 23.07.2014р. та № 5740/04 від 24.07.2014р. вбачається, що позивачем заявлялися вимоги про передачу відповідачем передбаченого умовами Договору від 18.03.2014 року товару (а.с. 27-29).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

З огляду на вищенаведене, оцінюючи надані учасниками судового процесу докази, суд зазначає, що до моменту звернення з даним позовом до господарського суду позивачем не заявлялися вимоги до відповідача про повернення отриманої останнім передоплати, а Договір поставки № 44 від 18.03.2014р. є діючим, відповідно, право позивача на повернення суми попередньої оплати відповідачем не порушувалося, наявні матеріали справи свідчать про те, що обираючи з передбачених ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України вимог (передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати) позивач заявляв вимоги саме щодо передання оплаченого товару.

Враховуючи зазначені вище обставини, позовні вимоги в частині стягнення суми попередньої оплати задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги в частині заявленого до стягнення 8 % штрафу, суд зазначає наступне.

Пунктами 1.4. та 2.1. Договору поставки № 44 від 18.03.2014р. встановлено, що строк поставки товару складає 75 днів з моменту здійснення позивачем передоплати у розмірі 2 226 600,01 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних доручень (а.а. 21-26) позивачем виконання зобов'язань з перерахування передплати здійснювалося частинами починаючи з 25.03.2014 року та було повністю виконане 01.04.2014 року, на підставі чого, поставку всієї кількості передбаченого Специфікацією № 1 від 18.03.2014 року обладнання відповідач мав здійснити у строк до 16.06.2014 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не здійснено поставку всього передбаченого Специфікацією № 1 від 18.03.2014 року обладнання у передбачений умовами Договору від 18.03.2014р. термін.

Пунктом 6.3.1. Договору поставки № 44 від 18.03.2014р. сторони передбачили, що в разі порушення відповідачем строку поставки товару останній повинен сплатити позивачеві штраф у розмірі 8%.

Враховуючи, що зміна умов Договору від 18.03.2014р. відбулася 05.08.2014р., тобто після спливу передбаченого умовами Договору поставки № 44 від 18.03.2014р. строку поставки товару, відповідачем не дотримано положення пункту 1.4. Договору поставки № 44 від 18.03.2014р. За своєю правовою природою штраф є разовим платежем, який підлягає нарахуванню та сплаті у випадку недотримання стороною умов договору. Виходячи з викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8 % штрафу в розмірі 99848,00 грн. підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги в частині заявленої до стягнення пені в розмірі 149772,00 грн., суд відмовляє в її задоволенні, виходячи з наступного.

Позовні вимоги в цій частині обґрунтовуються позивачем посиланням на приписи частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, відповідно до якої встановлено, що у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, застосовуються, зазначені в частині 2 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Зазначеній нормі Господарського кодексу відповідає частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавством України передбачено право сторін договором визначити розмір неустойки, що підлягає нарахуванню у випадку порушення зобов'язань, у відповідному договорі або утриматись від такого визначення, що має наслідком застосування відповідних положень законодавства.

З огляду на умови Договору поставки № 44 від 18.03.2014 року, позивач та відповідач під час його укладання скористалися правом на визначення розміру неустойки, передбачивши нарахування, у випадку порушення строку поставки товару, штрафу у розмірі 8% від вартості недопоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Таким чином, погодивши та встановивши умовами Договором поставки № 44 від 18.03.2014р. розмір штрафу, сторони передбачили нарахування у випадку порушення зобов'язань щодо строків поставки обладнання лише неустойки у вигляді передбаченого пунктом 6.3.1. Договору поставки № 44 від 18.03.2014р. штрафу.

З приводу позовних вимог в частині заявлених до стягнення 96428,55 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до приписів частини 2 статті 536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Законодавством не встановлено розмір процентів за користування чужими коштами. Посилання позивача на положення частини 6 статті 231 Господарського кодексу України ґрунтуються на довільному тлумаченні норм права, оскільки предметом регулювання зазначеної норми є розмір штрафних санкцій, а не передбачених статтями 693 та 536 Цивільного кодексу України процентів за користування чужими коштами. Аналогічна правова позиція закріплена в пункті 2.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якої зазначені в статті 536 Цивільного кодексу України проценти за користування чужими грошовими коштами не є штрафною санкцією.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Вищенаведені обставини є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

При розподілі господарських витрат, суд керується приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, витрати зі сплати судового збору за майновий характер спору в даному разі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 536, 611, 629, 653, 654, 693 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енергооблік" (61052, м. Харків, вулиця Мала Панасівська, буд. 1, ) на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, ) - 99848,00 грн. штрафу; 1996,96 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 26.01.2015 р.

Суддя Є.М. Жиляєв