КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. Справа№ 910/13440/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Яковлєва М.Л.

за участю представників:

від позивача: представник - Просалова О.Є. - за довіреністю,

від відповідача-1: представник - Бровенко Д.В. - за довіреністю,

від відповідача-2: не з'явився,

від відповідача-3: не з'явився,

від відповідача-4: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2014 р.

у справі № 910/13440/14 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг", м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ", м. Київ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Авто", м. Київ,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Транс", м. Київ,

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Індастріал", м. Київ,

про стягнення 667 725,28 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Авто", Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Транс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Індастріал" та, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило суд стягнути з відповідача на свою користь 805 792,04 грн., в тому числі 683 876,95 основного боргу, 59 664,94 пені за прострочення сплати лізингових платежів, 9 887,23 грн. 3 % річних, 52 362,92 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2014 р. у справі №910/13440/14 позов задоволено, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л.Авто"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л.Транс"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л.Індастріал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" 683 876 грн. 95 коп. основного боргу, 59 664 грн. 94 коп. пені, 9 887 грн. 23 коп. 3% річних, 52 362 грн. 92 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 16 115 грн. 84 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЛ" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Позивач та відповідачі-2, -3, -4 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В ході розгляду справи в апеляційному господарському суді представник відповідача-1 заявив клопотання про зупинення провадження у справі №910/13440/14 до набрання законної сили рішення суду у справі №910/27819/14 за позовом ТОВ «АТЛ» до ТОВ «УніКредит Лізинг» про визнання недійсним договору фінансового лізингу №3152L11/00-LD від 21.10.2011 р.

Колегія суддів, заслухавши представників позивача та відповідача-1, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про відхилення даного клопотання, оскільки його задоволенні призведе до необґрунтованого затягування розгляду справи, а випадку визнання недійсним договору фінансового лізингу №3152L11/00-LD від 21.10.2011 р. ТОВ «АТЛ» не буде позбавлено права звернутись до господарського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у даній справі.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Відповідачі-2, -3, -4 явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2011 р. між ТОВ "УніКредит Лізинг" (лізингодавець) та ТОВ "АТЛ" (лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу №3152L11/00-LD (Договір).

Згідно та на виконання умов п.1.1 договору, позивач придбав у обраного відповідачем-1 продавця предмет лізингу (нежитлову будівлю) та передав його у користування відповідачу-1, що підтверджується Актом приймання-передачі від 24.10.2011 р.

У відповідності до п. 5.1 Договору фінансового лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний був сплачувати за користування Предметом Лізингу лізингові платежі згідно графіку лізингових платежів (Додаток № 1 до Договору фінансового лізингу), проте відповідач не виконував зобов'язань з оплати Періодичних Лізингових Платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за Договором фінансового лізингу.

Виконання зобов'язання Лізингоодержувача за Договором фінансового лізингу забезпечено порукою.

01.12.2011 р. між ТОВ "УніКредит Лізинг" (Лізингодавець), ТОВ "АТЛ" (Лізингоодержувач) та ТОВ "Т.Л. Авто" (Поручитель) було укладено Договір поруки № 3152T11/01/SUR від 01.12.2011 р.

01.12.2011 р. між ТОВ "УніКредит Лізинг" (Лізингодавець), ТОВ "АТЛ" (Лізингоодержувач) та ТОВ "Т.Л. Транс" (Поручитель) було укладено Договір поруки № 3152L11/02/SUR від 01.12.2011 р.

01.12.2011 р. між ТОВ "УніКредит Лізинг" (Лізингодавець), ТОВ "АТЛ" (Лізингоодержувач) та ТОВ "Т.Л. Індастріал" (Поручитель) було укладено Договір поруки № 3152L11/03/SUR від 01.12.2011 р.

Згідно умов п. 1.1 вказаних Договорів поруки, Поручителі як солідарні боржники, зобов'язались безвідклично та безумовно сплатити Лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за Договором фінансового лізингу загальною сумою до 1 061 250,98 доларів США, що на день укладення цих Договорів становило гривневий еквівалент 8 498 497,85 гривень.

Згідно п. 1.2 Договорів поруки, Поручителі зобов'язались сплатити платежі, зазначені в п. 1.1 Договору, якщо їм надіслана Лізингодавцем письмова вимога - протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати такої вимоги.

У зв'язку із наявністю боргу по Договору фінансового лізингу позивач направив на адреси поручителів відповідні вимоги, докази направлення та вручення яких наявні в матеріалах справи.

Даними вимогами позивач повідомив кожного з поручителів про те, що станом на 19.06.2014 р. заборгованість ТОВ "АТЛ" за Договором фінансового лізингу становить 539 726,40 грн. і ТОВ "УніКредит Лізинг" вимагає від Поручителів протягом п'яти днів з дати отримання даної вимоги сплатити вказану суму простроченої заборгованості, проте поручителі, в порушення умов договорів поруки, не виконали свої зобов'язання та не сплатили заборгованість ТОВ "АТЛ" за Договором фінансового лізингу у вказані в вимогах строки, тому відповідач-2, відповідач-3 та відповідач-4 порушили зобов'язання за укладеними з ними Договорами поруки.

Згідно пп. 5.3.2 та умов Розділу "Визначення" Договору фінансового лізингу періодичні лізингові платежі сплачуються після передачі предмета лізингу у користування Лізингоодержувачу за Курсом продажу. Курс продажу - безготівковий курс продажу долара США, встановлений на Офіційному сайті ПАТ "Укрсоцбанк" (або банку, який буде його правонаступником) на дату, що передує даті платежу або іншій даті, визначеній в цьому Договорі. Офіційний сайт ПАТ "Укрсоцбанк" - сайт ПАТ "Укрсоцбанк" (або банку, який буде його правонаступником), яким на день підписання цього Договору є usb.com.ua або інший, який може його замінити в майбутньому.

Згідно розрахунків, наданих позивачем, борг відповідача перед позивачем, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог становить 683 876,95 грн.

Апелянт посилається на те, що на даний час офіційним сайтом ПАТ «Укрсоцбанк» є сайт http://www.unicredit.ua/, який містить архів курсів валюти, водночас числові визначення курсу валюти у доларах США, що містяться в таблиці суми лізингових платежів згідно Графіку лізингових платежів, суми оплати та сформований борг, який визначений позивачем, значно відрізняються від числових визначень курсу валюти у доларах США, розміщених на офіційному сайті в бік збільшення або зменшення, що, таким чином, впливає на загальну суму заборгованості відповідачів перед позивачем.

Проте, колегія суддів зазначає, що доказів зазначеного апелянтом не подано, як не подано і контррозрахунку розміру позовних вимог, у зв'язку з чим відхиляє дані доводи.

Згідно п. 12.3 Договору фінансового лізингу, у випадку несплати Лізингоодержувачем в належний термін будь-якої суми, яка має бути сплачена за цим Договором, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, яка діяла протягом періоду прострочення, за кожен день прострочення.

За таких обставин, позивач вказує на існування у відповідача заборгованості у розмірі 683 876,95 грн., що виникла у період з 21.10.2011 р. по 25.08.2014 р., внаслідок чого позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно 805 792,04 грн. боргу, а саме: 683 876,95 грн. - основного боргу, 59 664,94 грн. пені, 9 887,23 грн. 3% річних, 52 362,92 грн. інфляційних втрат та судові витрати у розмірі 16 115,84 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про най'.: (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань по Договору та передачі майна у лізинг підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом приймання-передачі 24.10.2011 р.

Статтею 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час. протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором, а пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізиигодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Таким чином, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, у зв'язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 11/5005/2290/2012 від 01.10.2013р.

Як встановлено, згідно п. 1.1 Договорів поруки Поручителі, поручаються перед кредитором за виконання своїх зобов'язань за Договором фінансового лізингу № 3152L11/00-LD та зобов'язались безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю за його першою вимогою платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою до 1 061 250,98 доларів США, що на дату підписання Договорів поруки становить 8 498 497,85 грн.

Згідно п. 1.2 Договорів поруки Поручителі зобов'язались сплатити платежі, зазначені в п. 1.1 Договору, якщо їм надіслана лізингодавцем письмова вимога - протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати такої вимоги.

19.06.2014 р. у зв'язку із наявністю боргу по Договору фінансового лізингу, лізингодавцем було надіслано на адреси поручителів вимоги, якими Лізингодавець повідомив Поручителів про наявність заборгованості по сплаті лізингових платежів згідно Договору фінансового лізингу, що підлягає сплаті Поручителем на користь Лізингодавця.

Однак, поручителі не виконали своїх зобов'язання за Договорами поруки та не сплатили заборгованість ТОВ "АТЛ" за Договором фінансового лізингу, а відповідно несуть відповідальність за таке порушення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позову, з даним висновком погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення суду першої інстанції відповідає законодавству, матеріалам справи та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2014 р. у справі № 910/13440/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13440/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Т.В. Ільєнок

М.Л. Яковлєв