ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2015 р. Справа № 911/4788/14

Господарський суд Київської області в складі судді Скутельника П.Ф., при секретарі Жилі Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 911/4788/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОМАРКЕТИНГ", ідентифікаційний код: 30262667, місцезнаходження: 02160, м. Київ, просп. Возз'єднання, буд. 15,

до відповідача 1 - товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАГРОСТАНДАРТ", ідентифікаційний код: 36208998, місцезнаходження: 52630, Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт Письменне, вул. Гагаріна, буд. 18,

відповідача 2 - товариства з обмеженою відповідальністю "АКРУА", ідентифікаційний код: 36432705, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 290,

відповідача 3 - товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДПРИЄМСТВО УКРАЇНСЬКОГО АГРОПРОМИСЛОВОГО ХОЛДИНГУ №2", ідентифікаційний код: 35862264, місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, буд. 40 "Б",

про стягнення,

за участю представників сторін:

від позивача: Вергелес П.В., який діє на підставі довіреності від 02.01.2015 року б/н;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від відповідача 3: не з'явився, -

Обставини справи:

товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОМАРКЕТИНГ" (далі за текстом: Позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАГРОСТАНДАРТ" (далі за текстом: Відповідач - 1), товариства з обмеженою відповідальністю "АКРУА" (далі за текстом: Відповідач - 2) та товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДПРИЄМСТВО УКРАЇНСЬКОГО АГРОПРОМИСЛОВОГО ХОЛДИНГУ №2" (далі за текстом: Відповідач - 3) про стягнення заборгованості за договорами поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 (далі за текстом: Договір - 1) і від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 (далі за текстом: Договір - 2) у вигляді пені в сумі 45689,04 грн. (сорок п'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 04 коп.), відсотків річних в сумі 276757,56 грн. (двісті сімдесят шість тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 56 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідач - 1 не виконав належним чином зобов'язання за договорами поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 та від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 з оплати отриманого товару, у зв'язку з чим Позивач просить суд відповідно до договорів поруки від 10.10.2012 року за № ПР-10-1012 і від 10.10.2012 року за №ПР-07-0005 стягнути солідарно з Відповідачів - 1, - 2, - 3 заборгованість за Договорами - 1, - 2 у вигляді пені в сумі 45689,04 грн. (сорок п'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 04 коп.), відсотків річних в сумі 276757,56 грн. (двісті сімдесят шість тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 56 коп.).

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.11.2014 року порушено провадження у справі № 911/4788/14, розгляд якої призначено на 22.12.2014 року.

22.12.2014 року в судове засідання з'явився Позивач, який виконав вимоги ухвали суду від 12.11.2014 року, дав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі - 1, - 2, - 3 в судове засідання не з'явились будучи повідомленими про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідали, вимоги ухвали суду від 12.11.2014 року не виконали. Ухвалою суду від 22.12.2014 року розгляд справи відкладено на 05.01.2015 року.

05.01.2015 року в судове засідання з'явився Позивач, який дав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі - 1, - 2, - 3 в судове засідання не з'явились будучи повідомленими про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідали, вимоги ухвал суду від 12.11.2014 року та від 22.12.2014 року не виконали.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року за №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Беручи до уваги викладене, а також те, що Відповідачі - 1, - 2, - 3 належним чином повідомлені про подання до суду позову, дату та час розгляду справи та враховуючи те, що кореспонденція суду також направлена на адресу Відповідачів - 1, - 2, - 3, суд дійшов висновку, що Відповідачі - 1, - 2, - 3 були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Оскільки Відповідачі - 1, - 2, - 3 про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, доказів, на які вони би посилалися, як на підставу для відмови в задоволенні позову, суду не надали, то відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У зв'язку з цим, спір розглядався за наявними у справі матеріалами, після дослідження яких та врахування наданих пояснень Позивача, суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення у справі, оголошення якого призначено на 05.01.2015 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні господарського суду Київської області перебувала справа № 911/270/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОМАРКЕТИНГ" до товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАГРОСТАНДАРТ", товариства з обмеженою відповідальністю "АКРУА" та товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДПРИЄМСТВО УКРАЇНСЬКОГО АГРОПРОМИСЛОВОГО ХОЛДИНГУ №2" про стягнення солідарно з Відповідачів відповідно до договорів поруки від 10.10.2012 року за № ПР-10-1012 і від 10.10.2012 року за №ПР-07-0005 заборгованості за договорами поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 та від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 у вигляді основного боргу в сумі 362 361,89 грн. (триста шістдесят дві тисячі триста шістдесят одна гривня 89 коп.), пені в сумі 65 884,09 грн. (шістдесят п'ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 09 коп.), відсотків річних в сумі 393 736,25 грн. (триста дев'яносто три тисячі сімсот тридцять шість гривень 25 коп.), штрафу в сумі 78 561,85 грн. (сімдесят вісім тисяч п'ятсот шістдесят одна гривня 85 коп.).

В ході розгляду судом справи № 911/270/14 Позивач свою позицію обґрунтовував тим, що Відповідач - 1 не виконав належним чином зобов'язання за договорами поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 та від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 з оплати отриманого товару, у зв'язку з чим у Відповідачів - 1, - 2, - 3 з врахуванням договорів поруки від 10.10.2012 року за № ПР-10-1012 і від 10.10.2012 року за №ПР-07-0005 станом на 20.01.2014 року виникла заборгованість перед Позивачем у вигляді основного боргу в сумі 362 361,89 грн. (триста шістдесят дві тисячі триста шістдесят одна гривня 89 коп.), пені в сумі 65 884,09 грн. (шістдесят п'ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 09 коп.), відсотків річних в сумі 393 736,25 грн. (триста дев'яносто три тисячі сімсот тридцять шість гривень 25 коп.), штрафу в сумі 78 561,85 грн. (сімдесят вісім тисяч п'ятсот шістдесят одна гривня 85 коп.).

Рішенням господарського суду Київської області від 08.04.2014 року по справі № 911/270/14 вимоги Позивача задоволенні в повному обсязі шляхом солідарного стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроагростандарт", товариства з обмеженою відповідальністю "Акруа" та товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство українського агропромислового холдингу №2" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" основного боргу в сумі 362 361,89 грн. (триста шістдесят дві тисячі триста шістдесят одна гривня 89 коп.), пені в сумі 65 884,09 грн. (шістдесят п'ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 09 коп.), відсотки річних в сумі 393 736,25 грн. (триста дев'яносто три тисячі сімсот тридцять шість гривень 25 коп.), штрафу в сумі 78 561,85 грн. (сімдесят вісім тисяч п'ятсот шістдесят одна гривня 85 коп.) і судового збору в сумі 18 011,06 грн. (вісімнадцять тисяч одинадцять гривень 06 коп.).

Господарський процесуальний кодекс України в ч. 3 ст. 35 передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин факти невиконання Відповідачем - 1 зобов'язань за договорами поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 і від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 з оплати отриманого товару, внаслідок чого сума основного боргу перед Позивачем становить 362 361,89 грн. (триста шістдесят дві тисячі триста шістдесят одна гривня 89 коп.), та наявності у Відповідачів - 2, - 3 обов'язку згідно із договорами поруки від 10.10.2012 року за № ПР-10-1012 і від 10.10.2012 року за №ПР-07-0005 перед Позивачем нести солідарно з Відповідачем - 1 повну відповідальність за невиконання останнім своїх зобов'язань за договорами поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 та від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 з оплати отриманого товару, встановлені рішенням господарського суду Київської області від 08.04.2014 року по справі № 911/270/14, в зв'язку з чим дані факти в силу вимог ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України новому доведенню та доказуванню не підлягають.

Одночасно рішенням господарського суду Київської області від 08.04.2014 року по справі № 911/270/14 встановлено факти визначення та закріплення сторонами договорів поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 і від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 умов для підстав, порядку, розміру, періоду та меж можливого нарахування Позивачем Відповідачу - 1 пені у випадку невиконання Відповідачем - 1 своїх зобов'язань за цими Договорами, внаслідок чого дані факти в силу вимог ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України новому доведенню та доказуванню не підлягають.

Судом береться до уваги, що рішенням господарського суду Київської області від 08.04.2014 року по справі № 911/270/14 встановлено факти визначення та закріплення сторонами договорів поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 і від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 умов для підстав, порядку, збільшеного з дотриманням вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України розміру та періоду нарахування Позивачем Відповідачу - 1 передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відсотків річних у випадку невиконання Відповідачем - 1 своїх грошових зобов'язань за цими Договорами, внаслідок чого дані факти в силу вимог ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України новому доведенню та доказуванню не підлягають.

Судом враховується, що рішенням господарського суду Київської області від 08.04.2014 року по справі № 911/270/14 стягувалась заборгованість за договорами поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016 і від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 станом на 20.01.2014 року.

Станом на 30.09.2014 року рішення господарського суду Київської області від 08.04.2014 року по справі № 911/270/14 в добровільному та примусовому порядку Відповідачами - 1, - 2, - 3 не виконано.

Позивач просить стягнути солідарно з Відповідачів - 1, - 2, - 3 заборгованість за Договорами - 1, - 2 у вигляді пені, передбаченої п. 5.2. Договору - 1 та п. 5.2. Договору - 2, на загальну суму 45689,04 грн. (сорок п'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 04 коп.).

Дослідженням змісту п. 5.2. Договору - 1 та п. 5.2. Договору - 2 судом встановлено, що Сторони Договорів - 1, - 2 при укладенні останніх досягли згоди щодо підстав, порядку, періоду і розміру нарахування пені у випадку неналежного виконання Відповідачем - 1 своїх грошових зобов'язань за Договорами - 1, - 2, внаслідок чого п. 5.2. Договору - 1 та п. 5.2. Договору - 2 відповідають принципу свободи договору і не порушують будь-які права або інтереси Сторін Договорів - 1, - 2.

Господарський кодекс України у ст. 216 передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами абз. 2 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Цивільний кодекс України у ст. 612 передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Суд приходить до висновку, що дії Відповідача - 1 є порушенням договірних зобов'язань, тому Відповідач - 1 вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, внаслідок чого є підстави для застосування встановленої Законом та Договором відповідальності.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 10 січня 2002 року за N 2921-III у ст.ст. 1, 3 встановлює, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі ст.ст. 549, 551, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 216, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», п. 5.2. Договору - 1 та п. 5.2. Договору - 2 Позивачем Відповідачу нараховано пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання з оплати отриманого товару за Договорами - 1, - 2 на загальну суму 45689,04 грн. (сорок п'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 04 коп.).

З метою дослідження правильності визначення Позивачем суми пені, судом здійснено розрахунок суми пені в межах і строках заявлених Позивачем періодів нарахування пені, за наслідками чого суд погоджується з розміром, порядком і періодом нарахування Позивачем Відповідачу - 1 пені за Договорами - 1, - 2 на загальну суму 45689,04 грн. (сорок п'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 04 коп.). Розрахунок пені знаходиться в матеріалах справи. Доказів сплати Відповідачами - 1, - 2, - 3 вказаної суми пені перед Позивачем не надано.

Таким чином, позовна вимога про солідарне стягнення з врахуванням договорів поруки від 10.10.2012 року за № ПР-10-1012 та від 10.10.2012 року за №ПР-07-0005 з Відповідачів - 1, - 2, - 3 заборгованості за Договорами - 1, - 2 у вигляді пені на загальну суму 45689,04 грн. (сорок п'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 04 коп.) є обґрунтованою і доведеною, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим, Позивач, за прострочення виконання Відповідачем - 1 грошового зобов'язання за Договором - 1, - 2 просить суд стягнути солідарно з Відповідачів - 1, - 2, - 3 заборгованість за Договорами - 1, - 2 у вигляді відсотків річних за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в розмірах, передбачених п. 5.5. Договору - 1 та п. 5.5. Договору - 2, на загальну суму 276757,56 грн. (двісті сімдесят шість тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 56 коп.). Розрахунок відсотків річних знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз. абз. 2, 3 п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіркою правильності визначення та нарахування Позивачем вищевказаних сум відсотків річних, судом встановлено, що останні визначені і нараховані Позивачем вірно та обґрунтовано.

На час розгляду справи, Відповідачами - 1, - 2, - 3 не надано суду доказів сплати Позивачу суми відсотків річних.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення солідарно з Відповідачів - 1, - 2, - 3 заборгованості за Договорами - 1, - 2 у вигляді відсотків річних за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в розмірах, передбачених п. 5.5. Договору - 1 та п. 5.5. Договору - 2, на загальну суму 276757,56 грн. (двісті сімдесят шість тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 56 коп.) є обґрунтованими та доведеними суду за допомогою належних і допустимих доказів, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс України у ст. 36 встановлює, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались суду Позивачем у справі в якості доказів, є належними та допустимими письмовими доказами, які стосуються предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надані Позивачем докази не спростовані, та не заперечувались Відповідачами - 1, - 2, - 3 протягом розгляду справи.

Поряд з цим, Позивач просить суд покласти на Відповідачів - 1, - 2, - 3 господарські витрати у вигляді судового збору в сумі 6448,93 грн. (шість тисяч чотириста сорок вісім гривень 93 коп.).

Відповідно до абз. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із задоволенням позовних вимог та у зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідачів - 1, - 2, - 3, суд, на підставі абз. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає на Відповідачів - 1, - 2, - 3 господарські витрати у вигляді судового збору в сумі 6448,93 грн. (шість тисяч чотириста сорок вісім гривень 93 коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОМАРКЕТИНГ" до товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАГРОСТАНДАРТ", товариства з обмеженою відповідальністю "АКРУА" та товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДПРИЄМСТВО УКРАЇНСЬКОГО АГРОПРОМИСЛОВОГО ХОЛДИНГУ №2" про стягнення, - задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОАГРОСТАНДАРТ", ідентифікаційний код: 36208998, місцезнаходження: 52630, Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт Письменне, вул. Гагаріна, буд. 18, товариства з обмеженою відповідальністю "АКРУА", ідентифікаційний код: 36432705, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 290, товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДПРИЄМСТВО УКРАЇНСЬКОГО АГРОПРОМИСЛОВОГО ХОЛДИНГУ №2", ідентифікаційний код: 35862264, місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, буд. 40 "Б", на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОМАРКЕТИНГ", ідентифікаційний код: 30262667, місцезнаходження: 02160, м. Київ, просп. Возз'єднання, буд. 15, заборгованість за договорами поставки від 20.02.2012 року за №АП-07-0016, від 25.04.2012 року за №АП-07-0211 з врахуванням договорів поруки від 10.10.2012 року за № ПР-10-1012, від 10.10.2012 року за №ПР-07-0005 у вигляді пені в сумі 45689,04 грн. (сорок п'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 04 коп.), відсотків річних в сумі 276757,56 грн. (двісті сімдесят шість тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 56 коп.) та судовий збір в сумі 6448,93 грн. (шість тисяч чотириста сорок вісім гривень 93 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя П.Ф. Скутельник

Повний текст рішення складено та підписано 12.01.2015 року