Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" січня 2015 р. Справа № 906/1498/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

- за участю секретаря судового засідання: Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Петрук О.В. - предст. за дов. №08/17304-010074 від 29.12.14 р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м. Житомир)

до Державного підприємства Коростишівського заводу "РЕММАШТОРФ" (м. Коростишів)

про стягнення 46177,10 грн.

Позивачем ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" пред'явлено позов до відповідача Державного підприємства Коростишівський завод "РЕММАШТОРФ" про стягнення на його користь 46 177, 10 грн. боргу, що виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем Договору №35 про постачання електричної енергії від 22.07.2003р.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України.

Ухвалою від 11.11.14р. господарський суд порушив провадження у справі, вжив заходів по підготовці справи до розгляду, передбачених ст.ст. 64-65 ГПК України.

До початку розгляду справи по суті позивачем не подано заяву про зміну предмету та підстави позову, відповідачем не подано зустрічного позову, відповідно.

В засіданні суду 20.11.14року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. В засіданні суду 26.01.15р. на вимоги ухвали суду 12.01.15р. надала нові обґрунтовані розрахунки пені на суму 4094, 83 грн., 3% річних на суму 781, 88 грн., інфляційних втрат на суму 5344, 17 грн.

Представник відповідача участі у розгляді справи не приймав.

У відзиві на позов за №40 від 17.11.14р. відповідач вказав на те, що сторонами 10.10.14року укладено Додаткову угоду №59/14 до Договору про постачання електричної енергії №35 від 22.03.2003р. про реструктуризацію боргу в сумі 23056, 78 грн. за спожиту реактивну електроенергію, умови якої ним виконуються.

В ході вирішення спору відповідач сплатив борг за активну електроенергію в розмірі 770, 18 грн. та за реактивну електроенергію в розмірі 15 056, 78 грн., що підтверджено належними доказами.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України господарський суд створив сторонам у справі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у судовому засіданні 26.01.2015р. представнику позивача оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду про часткове задоволення позовних вимог.

Заслухавши уповноваженого представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2003р. між Коростишівським заводом "Реммашторф" (споживачем) та Коростишівським РЕМ був укладений Договір №35 про постачання електричної енергії споживачам, відповідно до якого енергопостачальна компанія зобов'язалася постачати електричну енергію споживачу, а споживач оплатити постачальнику електричну енергію її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами (надалі за текстом - Договір №35).

У розділах 2, 3 Договору сторони обумовили спільні зобов'язання та права.

Відповідальність сторін передбачена в розділі 4 Договору №35, зокрема, у п. 4.2.1. п. 4.2. Договору №35 передбачено відповідальність споживача, зокрема, за внесення платежів, передбачених пунктами цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком, споживач сплачує енергопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Порядок визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, порядок обмеження та припинення електропостачання сторони обумовили в розділах 5, 6 Договору №35.

У п. 7.3. Договору №35 сторони визначили, що оплата електроенергії здійснюється споживачем самостійно авансовими платежами, однак остаточний розрахунок - не пізніше 5 діб після закінчення розрахункового періоду в розмірі фактичного споживання електроенергії за місяць з врахуванням сальдо на початок місяця.

Строк дії Договору №35, відповідно до п. 9.4. - до 31 грудня 2003р., набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього Договору або його перегляд.

Факт належного виконання позивачем своїх договірних зобов'язань за спірний період підтверджується рахунками:

- за активну електроенергію:

- №15728 від 20.05.2014р. за травень 2014р. на суму 12 081, 61 грн.;

- №18922 від20.06.2014р. за червень 2014р. на суму 15 939, 00 грн.;

- №22064 від 21.07.2014р. за липень 2014р. на суму 17 327, 50 грн.;

- №25154 від 20.08.2014р. за серпень 2014р. на суму 13 501, 61 грн.;

- №28462 від 22.09.2014р. за вересень 2014р. на суму 11 434, 54 грн.;

- №31413 від 20.10.2014р. за жовтень 2014р. на суму 8 770, 18 грн.;

- за реактивну електроенергію:

- №27250 від 20.09.2013р. за вересня 2013р. на суму 983, 20 грн.;

- №30325 від 21.10.2013р. за жовтень 2013р. на суму 44 481, 46 грн.;

- №33399 від 20.11.2013р. за листопад 2013р. на суму 1 213, 76 грн.;

- №35813 від 23.12.2013р. за грудень 2013р. на суму 848, 83 грн.;

- №3297 від 20.01.2014р. за січень 2014р. на суму 832, 10 грн.;

- №6450 від 20.02.2014р. за лютий 2014р. на суму 1 195, 45 грн.;

- №9557 від 20.03.2014р. за березень 2014р. на суму 1 395, 80 грн.;

- №12747 від 22.04.2014р. за квітень 2014р. на суму 1003, 64 грн.;

- №15729 від 20.05.2014р. за травень 2014р. на суму 1 204, 85 грн.;

- №18923 від 20.06.2014р. за червень 2014р. на суму 1075, 84 грн.;

- №22065 від 21.07.2014р. за липень 2014р. на суму 1468, 04 грн.;

- №25155 від 20.08.2014р. за серпень 2014р. на суму 1 190, 03 грн.;

- №28463 від 22.09.2014р. за вересень 2014р. на суму 1 670, 84 грн.;

- №31414 від 20.10.2014р. за жовтень 2014р. на суму 1 226, 12 грн.;

- копіями звітів про використану електроенергію за період з вересня 2013р. по жовтень 2014р. (а.с. 58-71).

За доводами позову борг відповідача за активну електроенергію становив 8770, 18 грн. та 17 282, 90 грн. - за реактивну енергію.

У зв'язку з простроченням оплати спожитої електричної енергії у спірний період позивач нарахував пеню в розмірі 9803, 19 грн., 8708, 02 грн. інфляційних втрат та 1612, 81 грн. 3% річних з простроченої суми.

Як встановлено в ході вирішення спору, 10 жовтня 2014р. сторони уклали Додаткову угоду №59/14 до договору про постачання електричної енергії №35 від 22.08.2003р. про реструктуризацію боргу за спожиту реактивну електричну енергію на суму 23 056, 78 грн. (а. с. 50).

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди №59/14 сторони обумовили, що боржник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунок з кредитором за поточне споживання активної та реактивної електричної енергії за Договором, а також сплатити Кредитору грошові суми, зазначені в п. 2 цієї Додаткової угоди, в наступному порядку на протязі 3-х місяців:

1) не пізніше 20.10.2014р. в сумі 8 000, 00 грн. реактивна електроенергія;

2) не пізніше 20.11.2014р. в сумі 8 000, 00 грн. реактивна електроенергія;

3) не пізніше 20.12.2014р. в сумі 7 056, 78 грн. реактивна електроенергія.

В ході вирішення спору судом встановлено, що відповідач сплатив борг за реактивну електроенергію в розмірі 8000,00 грн. до звернення позивача з цим позовом до суду та 15 056, 78 грн. - після порушення провадження у справі. Окрім того, відповідач сплатив на користь позивача борг за активну електроенергію в розмірі 8000,00 грн. до звернення позивача з цим позовом до суду та 770, 18 грн. - після порушення провадження у справі.

До винесення рішення у справі позивач подав нові розрахунки пені на суму 4094, 83 грн., 3% річних на суму 781, 88 грн., інфляційних втрат на суму 5344, 17 грн.

В ході вирішення спору відповідач правом на подання власних розрахунків цих позовних вимог не скористався та добровільно їх не сплатив.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши всі матеріали справи відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Умови Договору №35 свідчать про те, що за своєю правовою природою він є Договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору і між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі провадження у справі.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача з позовом до суду станом на 10.11.2014року існував основний борг за активну електроенергію в сумі 770 грн. та 15 056, 78 грн. за реактивну електроенергію.

Оскільки після порушення провадження у справі відповідач добровільно погасив основний борг за активну електричну енергію в сумі 770,18 грн. та основний борг за реактивну електричну енергію в сумі 15 056, 78 грн., господарський суд вирішує припинити провадження у справі в цій частині позовних вимог за відсутністю предмету спору на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Оскільки станом на 10.11.2014року борг за активну електроенергію в сумі 8 000, 00 грн. був відсутній, в цій частині позовної вимоги суд відмовляє.

Оскільки станом на 10.10.2014 року борг за реактивну електроенергію становив 23 056,78 грн., з яких 8000,00 грн. сплачено до 10.11.14року (дата звернення з цим позовом до суду) та 15 056, 78 грн. - після порушення провадження у справі, суд встановив, що 2 226, 12 грн. боргу за реактивну електроенергію заявлено позивачем безпідставно. У стягненні цієї суми суд, відповідно, відмовляє.

Згідно частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У пункті 4.2.1. Договору №35 передбачена відповідальність за прострочення оплати у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Пеня є одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України.

Визначення поняття пені здійснено у ч. 3 ст. 549 ЦК України, згідно якої пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір останньої, як це передбачено Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань" обмежується подвійною обліковою ставкою, період нарахування у шість місяців - ч.6 ст. 232 ГК України, якщо інше не передбаченого договором.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 9803,19грн. Згідно нового розрахунку, що виконаний на вимогу ухвали суду від 12.01.15року, обґрунтованою є пеня в розмірі 4 094, 83 грн.

Господарський суд, перевіривши новий розрахунок пені на суму 4094, 83 грн., визнає його арифметично правильним, відтак задовольняє у цій сумі. В решті суми заявленої позовної вимоги - відмовляє ( п.1.12 Постанови ВГСУ від 17.12.13року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова № 14).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч.2 ст. 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовується за наявності порушення будь-якого грошового зобов'язання (п.6.2 Постанови № 14).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові ( п.4.1 Постанови № 14).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів ( п.3.1 Постанови № 14).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць, у якому мала місце інфляція (абз. 3 п. 3.2. Постанови №14).

Позивач просить стягнути з відповідача 3% в розмірі 1612,81грн. та інфляційних втрат в розмірі 8708,02грн. Згідно нового розрахунку, що виконаний на вимогу ухвали суду від 12.01.15року, обґрунтованими є 3% річних в розмірі 781, 88 грн. та інфляційні втрати за період з листопада 2013р. по вересень 2014р. на загальну суму 5344, 17 грн.

Господарський суд, перевіривши новий розрахунок 3% річних в розмірі 781, 88 та інфляційних втрат в розмірі 5344, 17 грн., визнає його арифметично правильним, відтак задовольняє вимоги в цій сумі. В решті суми заявлених позовних вимог - відмовляє ( п.1.12 Постанови №14).

Щодо розподілу судового збору.

З урахуванням наведеного, витрати щодо сплати судового збору, відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, господарський суд покладає на сторін спору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 43, 49, 75, п.1-1 ст. 80, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Коростишівський завод "РЕММАШТОРФ" ( 12525, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Буддільниця, 19 а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, м. Житомир, вул. Пушкінська, 32/8, розрахунковий рахунок 1613 у ПАТ "Перший Інвестиційний Банк", МФО 300506, ):

- 4 094, 83 грн. пені,

- 781, 88 грн. 3% річних,

- 5 344, 17 грн. інфляційних,

- 1030, 58 грн. судового збору.

Видати наказ.

3. У стягненні основного боргу за активну електроенергію в сумі 8 000, 00 грн., та 2226, 12 грн. основного боргу за реактивну електроенергію, 5 708, 36 грн. пені, 3 363, 85 грн. інфляційних втрат, 830, 93 грн. 3% річних, - відмовити.

4. Провадження у справі в частині стягнення боргу за активну електричну енергію в сумі 770,18 грн. та в частині стягнення боргу за реактивну електричну енергію в сумі 15 056, 78 грн. - припинити.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.01.15р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу , 2- позивачу , 3- відповідачу (рек. з повід.)