ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. Справа № 914/1284/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

Дубник О.П.

суддів Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу першого заступного прокурора міста Львова в інтересах Міністерства економічного розвитку та торгівлі

на ухвалу господарського суду Львівської області від 20.05.2014 р.

у справі №914/1284/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «А.Омега» м.Миколаїв Львівської області

до відповідача Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка» м.Новий Розділ Львівської області

про стягнення 742 079,78 грн.

за участю представників сторін від:

прокуратури: Макогон Ю.І. - посвідчення № 020325 від 06.09.2013 р.

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.05.2014 р. (суддя Р.Матвіїв) затверджено мирову угоду від 20.05.2014 р. у справі №914/1284/14, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «А.Омега», м. Миколаїв Львівської області та Роздільським державним гірничо-хімічним підприємством «Сірка», м. Новий Розділ Львівської області наступного змісту.

Товариством з обмеженою відповідальністю «А. Омега» (позивач у справі №914/1284/14) в особі директора Буфана М.Г., що діє на підставі статуту товариства, з однієї сторони, та Роздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (відповідач у справі №914/1284/14), в особі уповноваженого представника ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, наявного в матеріалах справи, з другої сторони, разом іменуються - сторони,

керуючись ст.ст. 22, 78 Господарського процесуального кодексу України, домовились укласти цю угоду про мирне врегулювання спору у справі №914/1284/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А. Омега" до Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства "Сірка" про стягнення заборгованості в розмірі 742 079,78 грн,, де 737 632,07 грн. - основний борг, 3 217,58 грн. - пеня, 1 230,13 грн. - 3 % річних, а також стягнення 14 841,59 грн. судового збору, наступним чином:

1. Сторони визнають та підтверджують заборгованість відповідача перед позивачем у даній справі №914/1284/14 в розмірі 742 079,78 грн., з яких: 737 632,07 грн. - основний борг, 3 217,58 грн. - пеня, 1 230,13 грн. - 3 % річних, що виникла по факту виконання за період з серпня 2012р. по грудень 2012р., з жовтня 2013р. по листопад 2013р., а також в березні 2014р. позивачем ряду своїх договірних зобов'язань перед відповідачем. Розмір судового збору у даній справі становить 14 841,59 грн.

2. Відповідач зобов'язується здійснити часткове погашення суми основного боргу в розмірі 737 632,07 грн. шляхом передання у приватну власність позивача рухомого

майна, згідно переліку, наведеного у п. 4 даної мирової угоди, загальною залишковою

вартістю 626 988,66 грн.

3. Позивач зобов'язується прийняти у приватну власність рухоме майно відповідача, згідно переліку, наведеного у п. 4 даної мирової угоди, загальною залишковою вартістю 626 988,66 грн., в рахунок часткового погашення суми основного боргу 737 632,07 грн., що є предметом стягнення у справі №914/1284/14.

4. В рахунок погашення заборгованості перед позивачем у даній справі №914/1284/14 відповідач передає, а позивач приймає наступне рухоме майно, що перебуває на балансі відповідача:

- Автогрейдер ДЗ-98, інвентарний номер 81814, залишковою вартістю 2 041,41 грн.,

- Погрузчик L-34 "Ст. Воля", інвентарний номер 79271, залишковою вартістю 0,00 грн.,

- Бульдозер Т-170, інвентарний номер 86945, залишковою вартістю 1 99,24 грн.,

- Бульдозер Б 10МО111-1Е, інвентарний номер 20009, залишковою вартістю 623 748,01 грн.

5. Узгоджена сторонами вартість рухомого майна, вказаного у п. 4 даної мирової угоди, відповідає його залишковій вартості.

6. Позивач відмовляється від стягнення з відповідача 110 643,41 грн. суми основного боргу, 3 217,58 грн. - пені, 1 230,13 грн. - 3 % річних, 14 841,59 грн. - судового збору.

7. Позивач заявляє, що з моменту підписання даної мирової угоди та у випадку належного її виконання відповідачем, не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу заборгованості, погашення якої є предметом даної мирової угоди.

8. Сторони, підписуючи дану мирову угоду, заявляють про те, що у процесі її укладення діяли в межах наданих повноважень, без порушення прав та інтересів третіх осіб.

9. Наслідки укладання мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі.

10. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та підлягає затвердженню ухвалою господарського суду Львівської області.

11. Право власності на майно, визначене у п. 4 даної мирової угоди, переходить до позивача з моменту набрання законної сили ухвалою суду про затвердження даної мирової угоди.

12. Відповідач зобов'язується не пізніше одного робочого дня з дати набрання законної сили ухвали суду про затвердження даної мирової угоди, за актом прийому-передачі передати позивачу майно, передбачене п. 4 даної мирової угоди.

13. Сторони погодили, що факт повного та належного виконання умов даної мирової угоди підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі майна, передбаченого п. 4, у строк, визначений п. 12, даної мирової угоди.

14. Одностороння зміна умов даної мирової угоди не допускається.

15. Мирова угода підписана сторонами у трьох автентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу по одному для кожної із сторін та суду.

Провадження у даній справі припинено.

Першим заступником прокурора міста Львова в інтересах Міністерства економічного розвитку та торгівлі подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що Роздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» засноване на державній формі власності та входило до сфери управління Міністерства промислової політики України. Засновником підприємства є держава в особі Міністерства промислової політики України, яке в подальшому реорганізоване та приєднано до Міністерства економічного розвитку та торгівлі. А тому, відчуження майна вказаного підприємства здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебувало майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб'єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах,визначених законодавчими актами. Відтак, затвердження судом мирової угоди такого змісту порушує передбачений діючим законодавством порядок відчуження об'єктів державної власності.

Міністерством економічного розвитку та торгівлі подано письмові пояснення по суті апеляційної скарги, в яких просить скасувати ухвалу місцевого суду, оскільки така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Свої твердження обґрунтовує тим, що вказана мирова угода є незаконною, оскільки Роздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» є тільки балансоутримувачем, а власником майна є держава в особі

Міністерства економічного розвитку та торгівлі як орган управління майном.

Представники позивача, відповідача в судове засідання не з'явилися. Представник

Міністерства економічного розвитку та торгівлі подав клопотання б/н б/д про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні прокурором викладено доводи апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення прокурора у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати, а справу направити для розгляду в суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 11.04.2014 р. прийнято до розгляду позовну заяву та порушено провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «А. Омега» до Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка» про стягнення 305 917, 31 грн.

При прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода стосується всіх вимог, а саме: стягнення основного боргу в розмірі 737 079,78 грн., пені в розмірі 3 217,58 грн., 3% річних у розмірі 1 230,13 грн. та не порушує прав інших осіб. У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі.

Однак, такий висновок місцевого господарського суду є помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до ст.78 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі мають право укласти мирову угоду, умови якої викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Мирова угода може стосуватися лише прав та обов'язків сторін щодо предмета позову.

Зазначена диспозитивна норма надає сторонам право в добровільному порядку врегулювати спір шляхом укладання мирової угоди, яка є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами, на підставі взаємних поступок.

Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватись предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета, мають бути викладені чітко й неоднозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання.

В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно і чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі (п.7 ст.80 ГПК України), а також вирішується питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Судова колегія зазначає, що умовами спірної мирової угоди сторони вирішили питання набуття позивачем права власності на нерухоме майно похідним способом, при якому необхідно враховувати вірогідність наявності на це майно прав інших осіб, оскільки мирова угода не може стосуватися прав і обов'язків інших осіб.

Наявними матеріалами апеляційної скарги підтверджується, що Роздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» засноване на державній формі власності та входило до сфери управління Міністерства промислової політики України. Вказане підприємство здійснює свою діяльність у відповідності до статуту, затвердженого наказом заступника міністра промислової політики України Новицького В.С. від 28.11.2006 №447.

Засновником підприємства є держава в особі Міністерства промислової політики України. В подальшому постановою Кабінету міністрів України №94 від 23.03.2014 р. Міністерство промислової політики реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства економічного розвитку та торгівлі.

Згідно п.6 Порядку відчуження об'єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2007 р., відчуження майна здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу (далі - згода) відповідного суб'єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами.

Як вбачається з тексту мирової угоди, така підписана директором товариства з обмеженою відповідальністю «А. Омега» - Буфаном Мартином Григоровичем та від Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка» - ОСОБА_5.

Разом з тим, Міністерство економічного розвитку та торгівлі як представник власника та уповноважений орган, який, згідно чинного законодавства, має право приймати рішення про відчуження державного майна, не уповноважувало ОСОБА_5 на представлення інтересів в суді та укладення мирової угоди, в результаті якої, мала місце передача державного рухомого майна.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд порушив норми ст.78 ГПК України в частині перевірки умов мирової угоди на відповідність вимогам закону та відсутність порушень її умовами прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для розгляду по суті в господарський суд Львівської області.

При зміні чи скасуванні ухвали суду першої інстанції, апеляційний господарський суд проводить новий розподіл судових витрат на підставі ст.49 ГПК України. Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційних скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

Таким чином, розподіл судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги покладається на суд першої інстанції за наслідками вирішення спору по суті (прийняття рішення у справі).

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу першого заступного прокурора міста Львова в інтересах Міністерства економічного розвитку та торгівлі задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 20.05.2014 р. у справі №914/1284/14 скасувати.

3. Справу направити для розгляду до господарського суду Львівської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.01.2015 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

Скрипчук О.С.