ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 року Справа № 904/6276/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. - доповідача,

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання Валяр М.Г.

Представники сторін:

від відповідача: Біла О.М., представник, довіреність № 1221 від 27.08.14;

представник позивача в судове засідання не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2014 року у справі № 904/6276/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" , м. Київ

до Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 982 860,73 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2014 року у справі № 904/6276/14 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних у сумі 199 394,45грн., втрати від інфляції у сумі 547 690,95грн., пеню у сумі 108 009грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 19 262,07грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що:

- є доведеним відповідно до вимог ст.35 Господарського процесуального кодексу України факт порушення Комунальним підприємством "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради умов договору №12/18/55/БО купівлі-продажу природного газу від 20.07.2012 року;

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2013 року у справі №904/5405/13 встановлено наявність прострочки виконання основного зобов'язання починаючи з 14.01.2013 року;

- у справі №904/5405/13 пеня та три відсотки річних нараховані та стягнуті за період з 15.11.2012 року по 15.04.2013 року включно, а втрати від інфляції за період з листопада 2012року по січень 2013 року включно;

- предметом розгляду у даній справі є стягнення пені, суми втрат від інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на залишок несплаченої суми боргу за зобов'язаннями грудня 2012 року.

Задовольняючи вимоги позивача частково, суд зазначив на помилковість розрахунку 3% річних, інфляційних втрат та пені. Також суд задовольнив клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені з огляду на положення ст.233 Господарського кодексу України та п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2014 року в частині зменшення розміру пені скасувати, вимоги позивача щодо стягнення пені задовольнити повністю.

Скаржник зазначає на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість рішення суду щодо задоволення клопотання відповідача.

Відповідач в запереченні на апеляційну скаргу спростовує доводи скаржника. Просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Предметом розгляду у даній справі є стягнення пені, суми втрат від інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на залишок несплаченої суми боргу за зобов'язаннями грудня 2012 року відповідно до укладеного сторонами договору №12/18/55/БО купівлі-продажу природного газу від 20.07.2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2013 року у справі №904/5405/13 за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради про стягнення 9 487 185,46 грн. встановлено факт прострочення відповідача у зв'язку з неналежним виконанням умов договору №12/18/55/БО купівлі-продажу природного газу від 20.07.2012 року та стягнуто з останнього основний борг у сумі 5 458 667,14 грн., пеню у сумі 63 626,60 грн. (за період прострочки з 15.11.2012 року по 15.04.2013 року), збитки від інфляції у сумі 53 560,58 грн. (за період з листопада 2012 року по січень 2013 року), 3% річних в сумі 127 253,19 грн. (за період з 15.11.2012 року по 15.04.2013 року), 7% штрафу у сумі 145 143,86 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 68 820,00 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2013 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2013 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2014 року скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2013 року в частині зменшення розміру стягуваної суми пені та 7% штрафу до 10% від їх заявленої суми та відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 572 639,35 грн. пені та 1 306 294, 75 грн. штрафу. В цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суддів.

При новому розгляді справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2014 року (суддя Суховаров А.В.) стягнуто з відповідача на користь позивача 318 132,98 грн. пені, 725 719,31 грн. - штрафу. В решті позову відмовлено.

Місцевий господарський суд виходив з факту неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу в частині повної та своєчасної оплати його вартості. Суд встановив наявність виняткових обставин, за яких можливе зменшення спірних сум пені і штрафу, та керувався приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України і статті 551 Цивільного кодексу України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2014 року рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з тих же підстав.

Рішення господарського суду від 18.03.2014 року набрало законної сили 26.06.2014 року.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України згаданими судовими рішеннями встановлено факт порушення відповідачем умов договору №12/18/55/БО купівлі-продажу природного газу від 20.07.2012 року, що стало підставою для задоволення вимог позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, які нараховані на залишок несплаченої суми боргу за зобов'язаннями грудня 2012 року.

Станом на 21.07.2014 року основна заборгованість відповідача складає 4 301 627,14 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що у справі №904/5405/13 пеня та три відсотки річних нараховані та стягнуті за період з 15.11.2012 року по 15.04.2013 року включно, а втрати від інфляції за період з листопада 2012року по січень 2013року включно.

Згідно положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції надав належну оцінку проведеному позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних, вірно зазначив на наявну помилку та обґрунтовано виключив суми за день часткової оплати відповідачем боргу.

В силу ст. 611 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України визнається господарська санкція у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Правові наслідки у вигляді сплати пені за несвоєчасне виконання покупцем грошових зобов'язань встановлені п. 7.2 укладеного між сторонами договору.

За порушення строку виконання грошових зобов'язань позивачем було нараховано відповідачу 218 984,58 грн. пені за період з 16.04.2013 року по 14.07.2013 року.

Заявлена позивачем до стягнення пеня господарським судом були зменшена до 50% та позовні вимоги в даній частині задоволені в сумі 108 009,00 грн.

Посилання апелянта на необґрунтоване задоволення клопотання відповідача про зменшення пені колегія суддів вважає безпідставним.

Пунктом 1 ст.233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, ст. 83 Господарського процесуального кодексу України закріплено право суду на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, господарський суд повинен об'єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів о виконання зобов'язання) тощо.

Матеріалами справи посвідчується, що газ, який постачається за укладеним договором, використовується відповідачем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, виробнича діяльність відповідача є збитковою через регулювання тарифів на послуги відповідача на державному та місцевому рівнях і наявна перед відповідачем як велика загальна бюджетна заборгованість з різниці в тарифах на послуги, так і заборгованість споживачів теплової енергії.

За викладених обставин вбачається, що сплата в даному випадку штрафних санкцій у повному обсязі зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, зокрема, можливість постачання теплової енергії бюджетним установам та організаціям.

Приймаючи до уваги встановлені місцевим судом виняткові обставини, зокрема, тяжкий фінансовий стан відповідача у зв'язку із заборгованістю, яка виникла внаслідок відсутності компенсації з бюджету різниці в тарифах, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого суду про зменшення розміру нарахованої позивачем пені до 50% від належної до стягнення суми.

За вказаних обставин підстав для скасування оспорюваного рішення в частині зменшення розміру штрафних санкцій колегія суддів не вбачає.

З огляду на відповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про часткове скасування рішення являються необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від від 04.11.2014 року у справі № 904/6276/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному

обсязі 20.01.2015 року.