ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Справа № 905/8936/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Думчикової Т.В., довіреність від 12.01.2015р. №07-03/6.

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Фонду міського майна Кременчуцької міської ради, м. Кременчук (вх. 4034 Д/1-18) на рішення господарського суду Донецької області від 03.03.2014р. у справі № 905/8936/13

за позовом Фонду міського майна Кременчуцької міської ради, м. Кременчук, Полтавська область

до відповідача Товариства з обмеженою. відповідальністю "Амстор - М", м. Донецьк

про стягнення 482882,40 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.03.2014р. у справі №905/8936/13 (суддя Огороднік Д.М.) у задоволенні позову Фонду міського майна Кременчуцької міської ради до Товариства з обмеженою. відповідальністю "Амстор - М" про стягнення 482882,40 грн. відмовлено повністю. Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю доказів на підтвердження факту порушення відповідачем зобов'язання по договору та погодження сторонами в договорі розміру неустойки.

Фонд міського майна Кременчуцької міської ради не погодився з рішенням місцевого господарського суду, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 03.03.2014р. у справі №905/8936/13 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнувши з ТОВ "Амстор - М" на користь Фонду міського майна Кременчуцької міської ради неустойку в сумі 482882,40 грн. та понесені судові витрати в сумі 9657,65 грн. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що договором передбачено обов'язок відповідача, у разі невиконання у встановлений строк п.5.1.3 сплатити неустойку у розмір 30% від вартості об'єкта з урахуванням податку на додану вартість.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" від 12 серпня 2014 року за № 1632-VII змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних, зокрема, господарським судам розташованим в районі проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України № 28-Р від 02 вересня 2014 року визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області здійснюється господарським судом Запорізької області.

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України № 28-Р від 02 вересня 2014 року визначено, що розгляд господарських справ, які підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом здійснюється Харківським апеляційним господарським судом.

У зв'язку з тим, що господарська справа № 905/8936/13, не була передана Донецьким апеляційним господарським судом за підсудністю до Харківського апеляційного господарського суду через відсутність механізму вирішення цього питання, апелянт - Фонд міського майна Кременчуцької міської ради просить Харківський апеляційний господарський суд прийняти до розгляду матеріали по справі № 905/8936/13 за вже поданою апеляційною скаргою на підставі поданих ним копій документів.

Абзацом 2 частини третьої статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" передбачено, що у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2014 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Медуниця О.Є.) апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 10.12.2014 року об 11:30 год.

Відповідач відзивом на апеляційну скаргу (вх.№12060 від 10.12.2014р.) заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить рішення господарського суду Донецької області від 03.03.2014р. у справі №905/8936/13 залишити без змін. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що сторонами у договорі купівлі-продажу фактично не визначено базового поняття "вартість об'єкту", від якого повинна розраховуватися неустойка та відсутня тверда грошова сума від якої повинно було б нараховано 30% неустойки. Також, вказує на те, що неодноразово звертався до Кременчуцької міської ради Полтавської області з проханням надати згоду на продовження строку завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва на п'ять років, у зв'язку з виникненням світової фінансової кризи в 2008-2009р. та нестабільної економічної ситуації у даний час.

10.12.2014р. на адресу суду апелянт - Фонд міського майна Кременчуцької міської ради факсом надіслав клопотання (вх.№12070) про відкладення розгляду справи, в якому просив перенести розгляд апеляційної скарги на іншу дату, у зв'язку з тим, що ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2014р. у даній справі про прийняття апеляційної скарги до провадження отримав лише 10.12.2014р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.12.2014р. розгляд справи відкладено на 20.01.2015р., у зв'язку з задоволенням клопотання апелянта про відкладення розгляду справи та зобов'язано апелянта надати суду апеляційної інстанції належним чином завірену копію договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва від 28.02.2006р. №7 та належним чином завірену копію додаткової угоди до договору купівлі-продажу від 26.07.2011р.

20.01.2015р., представник апелянта надав витребовувані ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.12.2014р. документи, а саме: копію договору купівлі - продажу об'єкта незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні від 28.02.2006р. №7 та копію Додаткової угоди від 26.07.2011р., які долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду Донецької області від 03.03.2014р. у справі №905/8936/13 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнувши з ТОВ "Амстор - М" на користь Фонду міського майна Кременчуцької міської ради неустойку в сумі 482882,40 грн. та понесені судові витрати в сумі 9657,65 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить відтиск штампу на звороті останнього аркушу ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 10.12.2014р. про відкладення розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце засідання суду, а також те, що його явка не була визнана судом обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом, 28.02.2006р. між Фондом міського майна Кременчуцької міської ради та ТОВ «Амстор-М» укладений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва дитячої поліклініки шляхом продажу на аукціоні №7.

Пунктом 1.1 вказаного договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю об'єкт незавершеного будівництва дитячої поліклініки (далі - об'єкт), який розміщується за адресою: Україна, Полтавська область, 39600, м. Кременчук, проспект 50 років Жовтня, являється комунальною власністю територіальної громади міста Кременчука, покупець зобов'язується прийняти об'єкт, сплатити ціну відповідно до умов що визначені в цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору, право власності на об'єкт незавершеного будівництва переходить до покупця з моменту сплати повної вартості придбаного об'єкта.

Згідно висновків про вартість об'єкта незавершеного будівництва, які затверджені начальником Фонду міського майна Кременчуцької міської ради 27.12.2005р., наказом Фонду міського майна Кременчуцької міської ради від 27.12.2005р. №13, початкова вартість продажу об'єкта з урахуванням ПДВ становить 292656,00 грн., у т.ч. ПДВ (п.1.3 договору).

Згідно протоколу аукціону 31 від 24.02.2006р. випливає, що остаточна вартість продажу об'єкта незавершеного будівництва з урахуванням ПДВ становить 1609608,00 грн. (п.1.4 договору).

Сторони домовились, що відповідач зобов'язаний був завершити будівництво об'єкта протягом п'яти років без збереження його первісного призначення. (п.5.1.3 договору).

Як встановлено місцевим господарським судом, зазначений договір підписаний сторонами, скріплений їх печатками, нотаріально посвідчений, зареєстрований за №2796, зареєстрований в державному реєстрі правочинів.

Також, господарським судом першої інстанції було вірно встановлено, що 26.07.2011р. між Фондом міського майна Кременчуцької міської ради та ТОВ «Амстор-М» підписана додаткова угода до договору №7 купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні, в якій сторони домовились п.5.1.3 договору викласти в наступній редакції «завершити будівництво об'єкта до 28.02.2013р. без збереження первісного призначення об'єкту», доповнити п.7 договору п.п.7.5 наступного змісту: «у разі невиконання покупцем у встановлений строк п.5.1.3 договору він сплачує неустойку у розмірі 30% від вартості об'єкту з урахуванням податку на додану вартість, а продавець порушує питання про розірвання договору».

Зазначена додаткова угода підписана сторонами, скріплена їх печатками, нотаріально посвідчена та зареєстрована за №2540.

У грудні 2013р. Фонд міського майна Кременчуцької міської ради звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ТОВ «Амстор - М» на користь Фонду міського майна Кременчуцької міської ради неустойку в сумі 482882,40 грн. та понесені судові витрати в сумі 9657,65 грн., посилаючись на те, що в порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва дитячої поліклініки від 28.02.2006р. та додаткової угоди до нього, відповідач не завершив будівництво об'єкта у строк до 28.02.2013р., у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню неустойка у розмірі 30 % від вартості об'єкта.

03.03.2014р. господарським судом Донецької області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення неустойки в розмірі 30% за невиконання відповідачем умов договору №7 купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту статті 655 Цивільного кодексу України випливає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначено вище, між Фондом міського майна Кременчуцької міської ради та ТОВ «Амстор-М» укладений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва дитячої поліклініки шляхом продажу на аукціоні №7.

Вказаний договір купівлі-продажу від 28.02.2006р. та додаткова угода від 26.07.2011р. підписані сторонами, скріплені печатками та нотаріально завірені, що підтверджує узгодженість усіх договірних відносин між сторонами.

А отже, зобов'язання сторін щодо передачі об'єкту незавершеного будівництва та оплати його вартості сторонами виконані у повному обсязі.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого господарського суду, зокрема про те, що пунктом 3.1 Порядку здійснення державними органами приватизації контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 19.08.1998р. №1649, розробленого відповідно до статей 7, 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» на орган приватизації покладається обов'язок оформити результати перевірок актами, форми яких затверджено наказом Фонду від 15.08.1997р. №885 «Про затвердження типових актів перевірки виконання умов договорів купівлі-продажу», а п.2, 3 та 4 цього Порядку передбачають порядок оформлення результатів перевірок, документи на підставі яких здійснюється перевірка, участь представників покупця у перевірці та порядок оскарження результатів перевірок, звернення до суду з позовом про стягнення.

Згідно п.1.3 зазначеного Порядку, жодної перевірки (не планової, не позапланової) до компетенції органу місцевого самоврядування не відноситься.

Також, колегія суддів вважає помилковим посилання господарського суду першої інстанції на наказ Фонду державного майна від 15.08.1997р. №885 «Про затвердження типових актів перевірки виконання умов договорів купівлі-продажу», оскільки зазначений наказ втратив чинність в 2012 році.

А отже, на думку колегії суддів твердження апелянта про те, що не складання актів перевірок уповноваженими особами органу приватизації не є підставою невиконання відповідачем своїх зобов'язань та не звільняє відповідача від відповідальності є обґрунтованими.

Колегія суддів, також, не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відсутність вини відповідача в невиконанні своїх зобов'язань.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що відповідач не заперечує проти незавершення будівництва об'єкту, проте посилається на відсутність його вини.

Відповідно до 5.1.3 даного договору, відповідач повинен був завершити будівництво об'єкту протягом 5 років, тобто в 2011р., строк завершення будівництва продовжений до 28.02.2013р.

Проте, ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції відповідач будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причини їх невиконання не надав.

Окрім того, дані спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з невиконанням відповідачем п.5.1.3 договору купівлі-продажу від 28.02.2006р. №7, з урахуванням змін внесених додатковою угодою до вказаного договору, а саме: не завершення об'єкту будівництва до 28.02.2013р.

У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 30% від 1609608,00 грн. - ціну, за яку об'єкт було продано.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами частини 2 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У пункті 2 додаткової угоди до договору купівлі-продажу №7 зазначено що, у разі невиконання покупцем у встановлений строк п.5.1.3 договору, він сплачує неустойку у розмірі 30% від вартості об'єкта з урахуванням податку на додану вартість.

Місцевий господарський суд в обґрунтування прийнятого рішення зазначає, що в договорі купівлі-продажу відсутнє поняття «вартість об'єкту з урахуванням податку на додану вартість».

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком господарського суду першої інстанції, оскільки договір купівлі-продажу від 28.02.2006р. укладався за примірним договором купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, що підлягає продажу на аукціоні, затвердженим Наказом Фонду державного майна від 22.08.2005р. №2411.

Також, пунктом 1.5 договору передбачено, що указаний в цьому договорі об'єкт незавершеного будівництва продано фактично з урахуванням ПДВ за 1609608,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач не заперечує, що сплатив повну вартість придбаного об'єкту, отримав його та не заперечує проти незавершення будівництва.

А отже, колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 30% від вартості об'єкта незавершеного будівництва, а саме 482882,40 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору купівлі-продажу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, а тому рішення господарського суду Донецької області від 03.03.2014 року у справі №905/8936/13 підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким позов слід задовольнити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор - М", м. Донецьк.

Керуючись ст. 101, ч.2 ст. 103, п.1,3 ч.1 ст. 104, ст.105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду міського майна Кременчуцької міської ради, м. Кременчук задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.03.2014 року у справі № 905/8936/13 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор - М", (м. Донецьк (вул. Соколина, 38, м. Донецьк, 83012, ідентифікаційний код 33589085, р/р 4923 в ПАТ «ПУМБ», м. Донецьк, , МФО 335537) на користь Фонду міського майна Кременчуцької міської ради, м. Кременчук, Полтавська область (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600, р/р 7635, , МФО 831019) неустойку у сумі 482882,40 грн. та судовий збір у сумі 9657,65 грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 21.01.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Медуниця О.Є.