ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р.Справа № 916/4391/14

За позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 5 437,80 грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Завгоздіна Л.С. за довіреністю, Бакало Ю.С. за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: про стягнення 5 437,80 грн.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 5 437,80 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05 листопада 2014 року порушено провадження по справі № 916/4391/14.

У судовому засіданні від 16.12.2014р.предтсавником позивача було надано клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів (вх. № 2-5850/14 від 16.12.2014р.).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.12.2014р. строк розгляду справи № 916/4391/14 було продовжено до 18.01.2014р.

У судовому засіданні від 13.01.2015р. представником позивача було надано клопотання про залучення до матеріалі справи додаткових документів (вх. № 493/15 від 13.01.2015р.).

На адресу відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у відповідності до спеціального витягу з цього реєстру, та на адресу, визначену позивачем у поданій ним позовній заяві, господарським судом, в порядку ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, надсилались копії процесуальних документів, винесених в ході розгляду справи № 916/4391/14. Конверти з поштовими відправленнями, надіслані на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, були повернуті до господарського суду у зв'язку з неможливістю їх вручення адресату.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, надісланої на юридичну адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що був повернутий органом зв'язку з позначкою "адресат вибув" та "адресат відсутній", вважається належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення належним чином Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про час і місце проведення судових засідань по даній справі (згідно з п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006р. № 01-8/1228).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про час та місце розгляду даної справи. Однак, незважаючи на це, даний відповідач жодного разу не скористався наданим законом правом на участь свого представника у судовому процесі, відзиву на позов не надав, у зв'язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянув матеріали справи, суд встановив:

03 листопада 2014 року Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 3 800 грн. вартості товару, 611,80 грн. пені за порушення строків поставки товару, 266 грн. штрафу за порушення строків виконання робіт понад тридцять днів, 760 грн. штрафу за поставку неякісного товару, а всього - 5 437,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, зокрема статті 231, а також наступні обставини.

Так, як зазначає позивач у своєму позову, між сторонами у справі було укладено договір у спрощений спосіб на поставку товару. Відповідно до умов договору Постачальник зобов'язався протягом 10 робочих днів з моменту отримання оплати поставити Покупцю піддони у кількості 200 шт. (Товар) на загальну суму 7 600 грн. 06.05.2014р. Постачальником був виставлений рахунок № СФ-011 на суму 7 600 грн. 21.05.2014р. Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" здійснило оплату рахунку у повному обсязі, тобто Постачальник повинен був поставити товар у строк до 04.06.2014р. 17.06.2014р. Постачальником було поставлено першу партію товару у кількості 100 штук на суму 3 800 грн., що підтверджується прийомним актом № 2137. Таким чином Постачальник прострочив строк поставки першої партії товару на 13 днів.

В подальшому, як зазначає позивач у своєму позові, 24.06.2014р. на адресу Постачальника був направлений лист № 205-63/1469, яким Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" просило поставити решту товару або повернути грошові кошти у розмірі 3 800 грн. 27.06.2014р. Постачальником було поставлено решту товару, проте позивач відмовився від прийняття цього товару, оскільки товар не відповідав вимогам ДСТУ щодо якості товару, про що був складений акт та повернуто товар Постачальнику. 16.07.2014р. на адресу Постачальника направлений лист № 205-63/1668, яким позивач повторно просило поставити решту товару або повернути грошові кошти у розмірі 3 800 грн. Проте на даний час ніякої відповіді та товару не отримано.

Як вказує позивач у своєму позові, з посиланням на положення ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, останнім було нараховано до стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 5 437,80 грн., яка складається з:

- основної заборгованості у розмірі 3 800 грн.;

- пені за період з 05.06.2014р. по 17.06.2014р. у розмірі 45,60 грн.;

- пені за період з 05.06.2014р. по 31.10.2014р. у розмірі 566,20 грн.;

- штрафу у розмірі 7 % в зв'язку з тим, що прострочення терміну виконання робіт тривало понад 30 днів, у розмірі 266 грн.;

- штрафу у розмірі 20% вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг) у розмірі 760 грн.

Відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 жодного разу у судові засідання не з'явився, правової позиції по заявленим позовним вимогам не висловив, доказів, які б спростовували позовні вимоги Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний", не надав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Положеннями ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Частинами 1, 2 Господарського кодексу України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями ст. 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було досягнуто усно домовленість щодо поставки останнім піддони у кількості 200 шт. на загальну суму 7 600 грн.

Відповідачем, в свою чергу, на виконання усної домовленості між сторонами у справі було виставлено Державному підприємству "Морський торговельний порт "Южний" рахунок-фактуру № СФ-011 від 06.05.2014р. на суму 7 600 грн.

Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" 19.05.2014р. було оплачено виставлений відповідачем рахунок згідно з платіжним дорученням № 194172.

17.06.2014р. Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було поставлено, а Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" прийнято піддони у кількості 100 шт., вартістю 3 800 грн., що підтверджується копією накладної № 017 від 16.06.2014р., яка міститься в матеріалах справи.

В подальшому, 24.06.2014р. Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулось до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з листом № 205-63/1469 відповідно до якого просить відповідача в термін до 10.07.2014р. поставити на склад позивача решту товару (піддони у кількості 100 шт.), або перерахувати на поточний рахунок Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" суму у розмірі 3 800 грн.

27.06.2014р. комісією у складі представників Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" було складено акт приймання піддонів дерев'яних СП-4 1000х1200 отриманих від СПД ОСОБА_2 яким встановлено, що дана продукція не забезпечує можливості ефективного її застосування та зазначена продукція не відповідає вимогам ГОСТа 9078-84а, а саме пп. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.15, а також вимогам безпеки при проведені вантажно-розвантажувальних робіт, згідно ГОСТу 12.3.009.76 у зв'язку з чим, даний товар підлягає поверненню і заміні на якісний товар, або вважають за потрібне вимагати повернення грошей за дану партію товару.

Листом від 16.07.2014р. № 205-63/1668 Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" направило Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 лист яким направило акт приймання товару, згідно рахунку № СФ-11 від 06.05.2014р. та просить повідомити при прийняте рішення до 28.07.2014р.

Як стверджує позивач у своєму позові, враховуючи що відповідачем не було надано жодної відповіді, 04.09.2014р. Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулось до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з претензією № 4738/01/220/14 якою вимагає перерахувати позивачу заборгованість у розмірі 5 209,80 грн., де: 3 800 грн. вартість товару, 383,80 грн. пеня за порушення строків поставки товару, 266 грн. штраф за порушення строків виконання робіт понад тридцять днів, 760 грн. штрафу за поставку неякісного товару, яка відповідачем, в свою чергу, була залишена без відповіді та виконання.

Водночас, обґрунтовуючи нараховані пеню за порушення строків поставки товару, штраф за порушення строків виконання робіт понад тридцять днів, а також штраф за поставку неякісного товару, позивач у своєму позові посилається на положення ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Проте, проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення у зазначений позивачем період пені за порушення строків поставки товару, штраф за порушення строків виконання робіт понад тридцять днів, а також штрафу за поставку неякісного товару, судом під час розгляду справи позивача неодноразово було зобов'язано надати, крім іншого, обґрунтований розрахунок пені за порушення строків оплати, штрафу за порушення строків виконання робіт та штрафу за поставку неякісного товару відповідно до вимог чинного законодавства.

Однак, позивачем вимоги ухвал суду від 05.11.2014р., від 25.11.2014р. та від 16.12.2014р. виконані не були.

Крім того, як зазначає позивач у своєму позові, відповідно до умов договору, укладеного між сторонами у справі у спрощений спосіб, Постачальник зобов'язався протягом 10 робочих днів з моменту отримання оплати поставити Покупцю піддони у кількості 200 шт. (Товар) на загальну суму 7 600 грн.

Проте, договору у письмовій формі між сторонами у справі укладено не було та доказів того, що між сторонами було узгоджено терміни поставки товару та його якість позивачем до суду надано не було та матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" від 11.04.2005р. N 01-8/344 господарський суд у розгляді справи не зобов'язаний здійснювати "перерахунок" замість позивача розрахованих останнім сум штрафних санкцій, річних тощо. Однак з огляду на вимоги частини 1 статті 4 7 ГПК щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно. Якщо для здійснення перерахунку необхідні додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 ГПК або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Таким чином, з огляду на зазначені приписи законодавства, а також з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд доходить висновку про відмову у задоволені позовних вимог Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" про стягнення з відповідача 611,80 грн. пені за порушення строків поставки товару, 266 грн. штрафу за порушення строків виконання робіт понад тридцять днів та 760 грн. штрафу за поставку неякісного товару, як необґрунтованих та недоведених.

Щодо позовних вимог Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" про стягнення з відповідача вартості непоставленого товару у розмірі 3 800 грн. суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом присудження до стягнення з відповідача вартості непоставленого товару у розмірі 3 800 грн. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 611,80 грн. пені за порушення строків поставки товару, 266 грн. штрафу за порушення строків виконання робіт понад тридцять днів, 760 грн. штрафу за поставку неякісного товару, з підстав, викладених у позові, а також з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували обґрунтованість та правомірність їх нарахування - задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (65029, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13, код 04704790) заборгованість у розмірі 3 800 (три тисячі вісімсот) грн. та судовий збір у розмірі 1 276 (одна тисяча двісті сімдесят шість) грн. 73 коп.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 19.01.2015 року

Суддя Степанова Л.В.