ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Справа №917/1228/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивач - Ротар В.М.;

відповідач - Рєпнін Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №4463П/1-35) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18 листопада 2014 року по справі №917/1228/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант-Сервіс", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Будресурси", м. Полтава

про стягнення 1499579,35 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 19.08.2014 року по справі позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Союз-Будресурси" на користь ТОВ "Квант-Сервіс" заборгованість за договором поставки в сумі 1499579,35 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18 листопада 2014 року по справі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Будресурси" про відстрочку виконання рішення від 19.08.2014 року задоволено частково. Відстрочено виконання рішення на один рік.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив скасувати ухвалу, відмовити ТОВ "Союз-Будресурси" в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення.

Відповідач надав додаткові пояснення до заперечень, які долучені до матеріалів справи. У судовому засіданні проти доводів позивача заперечує, вважає, що ухвала відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, пояснення представників сторін, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарський суд дійшов висновку про наявність у даному випадку виключних обставин, що є підставою для надання розстрочки виконання рішення і виходив з того, що у боржника склався тяжкий фінансовий стан, специфічний вид діяльності підприємства боржника,арешт коштів на рахунках боржника, а також той факт, що продаж його майна може призвести до банкрутства підприємства.

Проте, зазначені висновки місцевого господарського суду, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам справи, зважаючи на наступне.

Статтею 121 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом.

Проте, ТОВ "Союз-Будресурси" не навів у заяві про розстрочку виконання рішення винятковості випадку та наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, у заяві зазначив, що основною концепцією діяльності товариства є проведення спеціалізованих досліджень Ярмаківської площі, які дозволяють визначити місця буріння свердловин для подальшого розвитку і видобутку вуглеводню за допомогою буріння свердловин.

Однак, враховуючи тривалий час простою підприємства у зв'язку з зупиненням дії спеціального дозволу, неможливість здійснювати безпосередню діяльність і понесені у зв'язку з цим збитки, необхідність сплачувати видатки та податкові платежі, заробітну плату працівникам підприємства, орендні платежі за землю та інше, відповідач поніс значні збитки.

Як на обставини, що ускладнюють виконання рішення, відповідач у заяві посилається на скрутний фінансовий стан, на економічну кризу, тривалий час простою, у зв'язку з протиправним зупиненням дії спеціального дозволу на користування надрами.

Втім, товариство не надало суду жодних доказів таких протиправних дій з боку Державної служби геології та надр України. Причиною зупинення дії спеціального дозволу послугувало порушення відповідачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр, порушення відповідачем вимог законодавства у сфері надрокористування та охорони навколишнього природного середовища. Відповідачу було надано 21 календарний день для усунення порушень. Однак, час простою відповідача був більший.

З аналізу викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відсутні.

Крім того, необхідною умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, які також відсутні.

Таким чином, вказані доводи боржника не являються процесуальною підставою для фактичної зміни прийнятого по справі рішення.

Посилання боржника на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення. Крім того, важкий фінансовий стан утворився внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних обставин, щоб унеможливило виконання договірних зобов'язань та рішень суду.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

З аналізу викладеної норми вбачається, що надання розстрочки на підставі тяжкого фінансового стану відповідача не може вважатися підставою для застосування положень ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідач у випадку порушення грошового зобов'язання не може посилатися на неможливість його виконання».

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Спірний договір є двостороннім правочином, за змістом якого ТОВ «Союз-Будресурси» як постачальник мав поставити товар ТОВ «Квант-Сервіс» як покупцю, а останній повинен був оплатити товар та прийняти його.

На виконання пункту 2.1.1 договору №0114СК від 08.01.2014 року позивач здійснив попередню оплату відповідно до платіжного доручення №1 від 04.03.2014 року в розмірі 1286277,51 грн.

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Підставою для проведення розрахунків між сторонами за є укладений договір №0114СК від 08.01.2014 року.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином, ні нормами чинного законодавства, ні договором не передбачено звільнення від відповідальності у зв'язку з невиконанням сторонами взятих на себе зобов'язань.

Крім того, боржник у своїй заяві не наводить жодних доказів, про те, що виконати рішення неможливо або з певних причин складно, а обґрунтовує свою заяву скрутним фінансовим становищем та збитками, які виникли внаслідок протиправного зупинення спеціального дозволу, однак такі обставини надання відстрочки виконання рішення суперечать ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, місцевий господарський суд повинен був врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Окрім того, місцевий суд мав врахувати , що такі обставини справи мають довести ускладненість виконання рішення суду, мають бути винятковими; стосуватися матеріальних інтересів сторін; висвітлювати фінансовий стан сторін; враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору; мають зафіксувати наявність інфляційних процесів у економіці держави.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд повинен був врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд наведених вимог не врахував, прийняв до уваги лише факти та доводи відповідача, не встановивши при цьому матеріальний інтерес позивача, що є порушенням принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом, як це передбачено статтями 42, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з аналізу процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об'єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. В той же час наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання судового рішення, а господарський суд попередньої інстанції припустився помилкового висновку.

На цій підставі колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Харківської області від 29 липня 2013 року по справі №5023/781/11 прийнято з порушеннями норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1 ч. 1, ст. 104, ст. 105, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 18 листопада 2014 року по справі №917/1228/14 скасувати.

У задоволенні заяви ТОВ "Союз-Будресурси" про надання розстрочки виконання рішення суду від 19.08.2014 року по справі №917/1228/14 відмовити.

Повний текст постанови підписаний 20.01.2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.