ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015 р. Справа № 914/4337/14

За позовом: Прокурора Буського району в інтересах держави в особі Державного підприємства «Буське лісове господарство», м. Буськ, Львівська обл.,

відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів,

про: стягнення 6 567,89 грн.

Суддя М.М. Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

прокурора: Леонтьєва Н. Т. - прокурор прокуратури м. Львова,

позивача: Зеленюх М. В. - довіреність № 637/08 від 25.09.14р.,

відповідача: не з'явився.

Представнику позивача та прокурору роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Прокурора Буського району в інтересах держави в особі Державного підприємства «Буське лісове господарство» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 6 398,04 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 153,55 грн. інфляційних втрат, 16,30 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов Договору купівлі-продажу №100 від 20.06.2014 р. не здійснив оплати за поставлений товар, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 6 567,89 грн.

Ухвалою суду від 10.12.2014 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 22.12.2014 р.

В судове засідання 22.12.2014р. прокурор з'явився, надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 22.12.2014р. представник позивача з'явився, надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 22.12.2014р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом за адресою вказаною в позовній заяві, поштове відправлення з ухвалою суду від 10.12.2014 р. надіслане на адресу відповідача повернулось до суду з відміткою: «За закінченням терміну зберігання», про причини неприбуття в судове засідання не повідомив, вимог ухвали суду від 10.12.2014 р. не виконав.

Ухвалою від 22.12.2014 р. розгляд справи відкладено на 12.01.2015 р.

В судове засідання 12.01.2015 р. прокурор з'явився, надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав, просить суд позов задоволити в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

В судове засідання 12.01.2015 р. представник позивача з'явився, вимоги ухвали суду від 10.12.2014р. виконав, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання 12.01.2015 р. представник відповідача повторно не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, за адресою вказаною у Витязі з ЄДРПОУ виданим станом на 28.11.2014 р., про причини неявки уповноваженого представника в судове засідання не повідомив, вимог ухвали суду від 10.12.2014 р. не виконав.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Отже, судом вчинено усі можливі дії для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

З урахуванням наведеного вище та відповідно до ст.75 ГПК України, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача.

У судовому засіданні 12.01.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу №100 від 20.06.2014 р. (надалі - Договір). За умовами цього Договору продавець (позивач у справі) зобов'язався поставити, а покупець (відповідач у справі) прийняти та оплатити продукцію згідно специфікації, а саме: дрова паливні твердолистяні. Загальний об'єм поставки 300 кбм.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу лісо продукцію, а саме дрова паливні твердолистяні в кількості 38,152 м.куб. на загальну суму 8 393,88 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними: №038369 від 18.07.2014 р., №038371 від 21.07.2014 р., №038372 від 22.07.2014 р., №038635 від 25.07.2014 р., №043679 від 31.07.2014 р.

Відповідно до п. 3.2. Договору розрахунок за поставлену продукцію здійснюється покупцем шляхом перечислення коштів на розрахунковий рахунок продавця після (до) одержання товару.

08.09.2014р. відповідачем частково оплачено товар, що підтверджується прибутковим касовим ордером №768 від 08.09.2014 р. на суму 1 995,84 грн.

16.10.2014 р. позивачем на адресу відповідача скеровано претензію №679/05 з вимогою сплатити заборгованість за поставлену лісопродукцію в розмірі 6 398,04 грн.

На день розгляду справи відповідач заборгованість у сумі 6 398,04 грн. не погасив, доказів зворотнього суду не представлено.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави (ч.3 ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру").

Формами представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб (ч.2 ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Даний позов заявлено прокурором Буського району в межах наданих йому законодавством повноважень в інтересах держави в особі Державного підприємства «Буське лісове господарство» для захисту його прав, передбачених Конституцією України та законами України, а тому суд вважає, що прокурором доведено підставність звернення з відповідним позовом.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу №100 від 20.06.2014 р.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу лісо продукцію, а саме дрова паливні твердолистяні в кількості 38,152 м.куб. на загальну суму 8 393,88 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними: №038369 від 18.07.2014 р., №038371 від 21.07.2014 р., №038372 від 22.07.2014 р., №038635 від 25.07.2014 р., №043679 від 31.07.2014 р.

Відповідно до п. 3.2. Договору розрахунок за поставлену продукцію здійснюється покупцем шляхом перечислення коштів на розрахунковий рахунок продавця після (до) одержання товару.

08.09.2014р. відповідачем частково оплачено товар, що підтверджується прибутковим касовим ордером №768 від 08.09.2014 р. на суму 1 995,84 грн.

Отже, позивач належним чином виконав взяті на себе договірні зобов'язання, в той же час, відповідач свої договірні зобов'язання не виконав, поставлений товар не оплатив.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

12.01.2015 р. представник відповідача, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги у заявленому розмірі визнав.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6 398,04 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому вимоги позивача про стягнення 153,55 грн. інфляційних втрат, 16,30 грн. - 3% річних, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного підприємства «Буське лісове господарство» (адреса: 80500, Львівська область, Буський район, м. Буськ, вул. Січових Стрільців, 39; ідентифікаційний код 00992504) 6 398,04 грн. - заборгованості, 153,55 грн. інфляційних втрат, 16,30 грн. - 3% річних.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход державного бюджету 1 827,00 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.01.2015 р.

Суддя Синчук М.М.