ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Справа № 925/2013/14

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Гури І.І., при секретарі судового засідання Мирошниченко Б.В., за участю представника відповідача - Сиворки С.С. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області у м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства "Нафтогаз України", м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", м. Сміла Черкаської області про стягнення 343 673,88 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (далі за текстом - відповідач), у якому позивач просить суд стягнути з відповідача: втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення зобов'язання, що складають 232843,88 грн., три проценти річних у сумі 61120,24 грн., пеню в сумі 49709,76 грн.

Позов мотивований тим, що 24.10.2012 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 12/1126/ТЕ-36. Заборгованість за отриманий природний газ стягнута в судовому порядку, Рішенням господарського суду Черкаської області від 15.08.2013 у справі № 925/988/13 з відповідача стягнуто на користь позивача 2 368 206,10 грн. основного боргу. Однак, за порушення грошового зобов'язання договором та законом передбачені штрафні санкції - п. 7.2. договору пеня, що станом на 23.09.2014 становить 47709,76 грн., крім того, відповідач здійснив користування утриманими ним коштами позивача, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України станом на 23.09.2014 втрати від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів становлять 232843,88 грн., а 3 % річних від простроченої суми боргу - 61120,24 грн.

Відповідач у клопотанні від 09.12.2014 просить суд при прийнятті рішення зменшити стягнення розміру пені на 50% від заявленого.

Клопотання мотивовано наступним. Посилається на ст. 546, 549, ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», ч. 6 ст. 232, 233 ГК України. Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір заявленої позивачем пені на підставі п. 3 ст. 551 ЦК України та п. 1 ст. 233 ГК України, врахувати наступні обставини: збитковість підприємства, тяжкий фінансово-економічний стан відповідача внаслідок дебіторської заборгованості, відсутність інших джерел прибутку, окрім отримання коштів від споживачів за надані послуги, наявність великої дебіторської заборгованості з боку державного бюджету та споживачів, що фінансуються за рахунок державного бюджету, не проведення оплати та несвоєчасна оплата населення за теплопостачання (загальна сума заборгованості 10 670 024,23 грн.), що унеможливлює проведення своєчасних розрахунків з постачальниками природного газу. З огляду на викладене, враховуючи вищезазначені обставини збитковості та важкого фінансово-економічного стану відповідача, погашення основного боргу, а також те, що фінансова криза негативно вплинула на грошовий обіг та можливість вчасного виконання господарських зобов'язань на всіх без винятку суб'єктів підприємницької діяльності, що вплинуло і на розрахунки відповідача із позивачем, пеня є лише санкцією за невиконання грошового зобов'язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, оскільки крім стягнення пені позивач нараховує та стягує інфляційні втрати та 3% річних, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем, відповідач не ухиляється від повернення заборгованості позивачу, що підтверджується частковою сплатою заборгованості.

Враховуючи норми, закріплені ст. 614 ЦК України, яка передбачає наявність вини особи, що порушила зобов'язання, прошу суд звернути увагу та врахувати ту обставину, що підприємство вжило усіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання (ведеться велика претензійно-позовна робота з боржниками), однак заборгованість перед позивачем виникла у зв'язку з наявністю значної заборгованості населення та держави перед ТОВ «Сміла Енергоінвест», внаслідок чого у останнього відсутні кошти для проведення своєчасного розрахунку з позивачем.

Відповідач 09.12.2014 подав до суду клопотання яким просить суд винести ухвалу про призначення судово-бухгалтерської експертизи по справі, на вирішення якої поставити вказані в клопотанні питання, проведення експертизи доручити Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інститут судових експертиз, на період проведення експертизи зупинити провадження у справі.

Дане клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи відхилено судом, оскільки суд не встановив необхідності спеціальних знань для вирішення спору по суті.

У клопотанні від 09.12.2014 про витребування доказів відповідач просить суд витребувати від позивача: точний та правильний розрахунок заборгованості, а також надати письмові пояснення з приводу порушення позивачем черговості зарахування грошових коштів, визначення періодів за які проводились розрахунки, з приводу проведення розрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", та з приводу зарахування коштів за договором № 60/30 від 11.02.2014 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", витребувати у відповідача договір № 60/30 від 11.02.2014 у зв'язку з втратою його відповідачем, також, у зв'язку з виникненням розбіжності заборгованості між сторонами, зобов'язати їх укласти та підписати акт звірки розрахунків.

Відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 343673,88 грн.

У відзиві вказано наступне. Відповідно до умов п.6.4. Договору купівлі-продажу природного газу № 12/1126-ТЕ-36 від 24.10.2010, укладеному між позивачем та відповідачем: «у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця (ТОВ «Сміла Енергоінвест»), погашає вимоги продавця (ПАТ НАК «Нафтогаз України») у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконавця;

2) у другу чергу погашається неустойка;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу.»

Однак, в порушення вищезазначених правових норм та умов договору, ПАТ НАК «Нафтогаз України» безпідставно відмовилась від виконання п.6.4. договору купівлі-продажу природного газу, внаслідок чого позивач порушив прийняте на себе зобов'язання за договором, змінивши черговість зарахування отриманих від відповідача платежів. За період з 27.11.2012 (тобто з моменту отримання природного газу від продавця ) по 01.04.2014 відповідачем сплачено позивачу 4 494 982,42 грн. Свої зобов'язання перед позивачем, ТОВ «Сміла Енергоінвест» виконало у повному обсязі, тому не несе відповідальності за дії позивача щодо черговості зарахування грошових коштів.

Після того, як 01.04.2014 р. відповідачем було сплачено позивачу 2338206,10 грн., в актах звіряння розрахунків між ПАТ НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Сміла Енергоінвест» відсутні відомості щодо заборгованості відповідача перед позивачем. Це підтверджується актами звіряння розрахунків.

11.02.2014 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області, Департаментом фінансів Черкаської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Смілянської міської ради, ТОВ «Сміла Енергоінвест», ПАТ НАК «Нафтобаз України» було укладено Договір № 60/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України «про державний бюджет України на 2014 рік», предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 статті 14 п.2 статті 16 Закону України «про державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувались органами державної влади та місцевого самоврядування, затверджених постановою КМУ від 29.01.2014 р. № 30.

За вищезазначеним договором № 60/30 від 11.02.2014 ТОВ «Сміла Енергоінвест» перераховує на рахунок ПАТ НАК «Нафтогаз України» грошові кошти в сумі 2 318 206, 10 грн. для погашення заборгованості за природний газ по договору № 12/1126-ТЕ-36 від 24.10.2010.

До вказаного договору сторонами ТОВ «Сміла Енергоінвест» та ПАТ НАК «ЕІафтогаз України» було підписано акт звіряння розрахунків станом на 10.02.2014 , в якому сторони зафіксували та визначили заборгованість в сумі 2 318 206,10 грн. Відповідно до п.п. 2 п.10 договору № 60/30 від 11.02.2014, сторони прийняли на себе зобов'язання не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості до зарахування коштів в сумі 2 318 206, 10 грн.. Таким чином, за період з моменту підписання договору № 60/30 від 11.02.2014 до моменту перерахування коштів в сумі 2 318 206, 10 грн. тобто з 11.02.2014 по 01.04.2014 , сторони прийняли на себе зобов'язання не вчиняти будь яких дій з погашення заборгованості, тобто ТОВ «Сміла Енергоінвест» не мало права проводити будь які платежі на користь позивача по договору № 12/1126-ТЕ-36 від 24.10.2010 у вказаний період, внаслідок чого не здійснення оплати відповідачем у даний період позивачу за природний газ не може вважатися порушенням зобов'язання, а тому нарахування штрафних санкцій за період з 11.02.2014 по 01.04.2014 є безпідставними.

Ухвалою суду від 25.11.2014 розгляд справи відкладено на 09.12.2014, в зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін та необхідністю витребування від сторін додаткових доказів по справі.

Ухвалою суду від 09.12.2014 задоволено клопотання представників сторін, продовжено строк розгляду спору на 15 днів, по 22 січня 2015 року, задоволено частково клопотання представника відповідача про витребування доказів. Витребувано від позивача: уточнений розрахунок заборгованості (в разі наявності змін чи уточнень до нього), а також надати письмові пояснення щодо черговості зарахування грошових коштів, визначення періодів за які проводились розрахунки, з приводу проведення розрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", та зарахування коштів за Договором № 60/30 від 11.02.2014 про організацію взаєморозрахунків; витребувано у позивача оригінал Договору № 60/30 від 11.02.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік"). Відкладено розгляд справи на 23.12.2014 _(згідно ухвали від 23.12.2014 про виправлення описки ), в тому числі розгляд клопотання представника відповідача про зменшення стягнення суми пені на 50 % від заявленої суми та про призначення судово-бухгалтерської експертизи по справі. Зобов'язано сторони до дня засідання подати суду такі документи: позивача: 1. Копії судових рішень у справі № 925/988/13, які зазначені як додатки до позовної заяви, однак були відсутні, про що складено акт канцелярії суду; відповідача: 1. Надати суду акт звірки взаєморозрахунків з позивачем, підписаний обома сторонами, станом на час розгляду справи.

Ухвалами суду від 23.12.2014 та 16.01.2015 розгляд справи відкладався, в зв'язку з необхідністю витребування від сторін додаткових доказів по справі.

Позивач представника у судове засідання не направив, надіслав електронною поштою пояснення у справі, в яких вказано :

1. Щодо доводів відповідача про порушення позивачем п. 6.4. Договору про порядок зарахування сплачених боржником коштів. Таке твердження відповідача є безпідставним виходячи з наступного.

Згідно п. 6.4. Договору: «У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем:

1) витрати продавця, що пов'язані з одержанням виконання;

2) неустойка;

3) основна сума боргу.

Тобто, зі змісту наведеного пункту вбачається, що визначений п. 6.4. порядок зарахування коштів застосовується виключно у випадку наявності наступних обов'язкових обставин:

а) наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки;

б) наявності вимоги продавця.

Зазначена вимога продавця Компанією (позивачем) не висувалась, відповідачу не надсилалась. За таких обставин, доводи відповідача про порушення позивачем вимог п. 6.4. Договору є безпідставними.

2. Щодо проведення розрахунку за отриманий газ, відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік».

У відповідності до довідки про операції із відповідачем та розрахунку позовних вимог (оригінали в матеріалах справи) 01.04.14 на рахунок Компанії надійшли кошти в сумі 2 318 206,10 грн. із посиланням на вказаний Закон у призначенні платежу. Вказаними коштами сплачена основна заборгованість за газ, отриманий у листопаді та грудня 2012 року на суми 232236, 79 грн. та 2 085969,31 грн. відповідно.

3. Щодо виконання вимоги суду про надання оригіналу договору № 60/30 від 11.02.14.

У зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника позивача у судове засідання 20.01.15 прошу покласти виконання зазначеної вимоги на відповідача.

У судовому засіданні:

- представник відповідача подав суду та просив долучити до матеріалів справи такі документи: завірену оборотно-сальдову відомість, акт звіряння станом на 01 лютого, належно оформлений - підписаний обома сторонами, завірений; пояснює, що був у Києві, бухгалтерія позивача надала не підписаний позивачем акт звіряння розрахунків між сторонами, адже акт звіряння позивач підписує день або два, пізніше можна буде забрати розглянутий позивачем акт звіряння. Надає акт до справи; також подав реєстр, вказав, що у ньому зазначена сума яка погашалась; щодо вказівки позивача на те, що вони мали виставляти вимогу, не згідний, бо в договорі погоджені умови щодо порядку зарахування коштів, це штучно створена позивачем ситуація наявності заборгованості, просить звернути увагу на п. 7.2. Договору, тобто у безспірному порядку позивач міг зарахувати кошти по порядку зарахування, що вказаний в договорі, безспірний порядок зарахування погодили сторони, а тоді відповідач міг би оскаржити, якби був не згідний. Також наголосив на тому, що сторони уклали договір, яким передбачили не вчинювати дій по погашенню заборгованості. Звернув увагу на акти звірки, після 01.04.2014, коли була погашена основана сума, після цього акти звірки підписувались сторонами, після зазначення боргу по даному договору, по даним бухгалтерії борг відсутній; просив у позові відмовити повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві та усно, підтримав клопотання про зменшення стягнення розміру пені на 50% від заявленого у разі задоволення позову.

Згідно ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини.

24 жовтня 2012 року між позивачем (продавець за Договором) та відповідачем (покупець за Договором) укладено Договір №12/1126/ТЕ-36 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов'язався передати природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а споживач зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі та на умовах, визначених Договором .

Договір містить наступні основні умови:

- продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору (п.1.1.);

- газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями (п.1.2);

- продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом до 4200 тис. куб. м., в тому числі по місяцях кварталів: жовтень - 800, листопад - 1400, грудень - 2000, IV кв. - 4200 (п.2.1.);

- обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - плановий обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п.2.1.1);

- приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п.3.3);

- кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця з урахуванням вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.10 № 288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів", зареєстрованих в Мін'юсті 11.08.2010 за №671/17966 (п.4.1);

- ціна (граничний рівень цін) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ)(п.5.1);

- до сплати за 1000 куб.м природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309, 20 грн.

- оплата за газ здійснюється покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1);

- при невиконанні покупцем вимог, передбачених у п. 6.1. договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору (п.6.2.);

- в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим Договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором (п.6.3);

- у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу погашається неустойка; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу (п.6.4);

- у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (п.9.3).

На виконання умов Договору, протягом жовтня - грудня 2012 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 3433,381 тис. м. куб. на загальну суму 4494982,42 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 27.11.2012, 30.11.2012, 31.12.2012, а також довідками щодо кінцевого сальдо та щодо операцій із відповідачем за період з 01.10.2012 по 30.03.2013.

В порушення умов Договору, оплату за отриманий природний газ відповідач здійснював із порушенням встановлених Договором строків, що підтверджується матеріалами справи.

Вказана заборгованість за отриманий природний газ стягнута в судовому порядку, що підтверджується рішенням господарського суду Черкаської області від 15.08.2013 у справі № 925/988/13, відповідно до якого стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 2368206,10 грн. основного боргу.

Однак, за порушення грошового зобов'язання Договором та законом передбачені штрафні санкції - п. 7.2. договору пеня, що станом на 23.09.2014 становить 47709,76 грн., крім того, відповідач здійснив користування утриманими ним коштами позивача, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України станом на 23.09.2014 втрати від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів становлять 232843,88 грн., а 3 % річних від простроченої суми боргу - 61120,24 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, з огляду на наступне.

Предметом спору є стягнення грошової суми, яка складається із суми втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення зобов'язання, 3 % річних та пені.

Сторони спірних правовідносин являються правоздатними і дієздатними юридичними особами, суб'єктами господарювання у розумінні ст.ст. 2, 55 Господарського кодексу України (далі - ГК України); зобов'язання, які виникли між ними, суд вважає господарськими договірними у сфері господарсько-торговельної діяльності. Господарсько-торговельна діяльність опосередковується господарськими договорами поставки, купівлі-продажу, міни (бартеру) та іншими.

Договір, на підставі якого виникли зобов'язання сторін, являється договором поставки природного газу.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відносини, що виникають із договору поставки, також врегульовані Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Зокрема, статтею 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом договору поставки, на підставі якого виникли господарські договірні зобов'язання сторін, являється природний газ. Тому судом враховані положення законодавства, що регулює відносини у нафтогазовій галузі та функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу, зокрема: Законів України "Про нафту і газ", "Про засади функціонування ринку природного газу", на який сторони посилаються у преамбулі Договору.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Обов'язкові умови договору між гарантованим постачальником та споживачем природного газу за регульованим тарифом встановлюються в типовому договорі про постачання природного газу.

Права та обов'язки споживачів, встановлені ст.19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Так, споживач, серед іншого, зобов'язаний: укласти договір на постачання природного газу; забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Статтею 23 цього Закону встановлена відповідальність за порушення законодавства з питань функціонування ринку природного газу, яка не передбачає спеціальну відповідальність за порушення зобов'язань щодо строків та порядку оплати за спожитий природний газ. Отже до спірних правовідносин щодо порядку та строків оплати застосовуються положення договору та положення ГК України, ЦК України.

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Зі змісту Договору вбачається, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2).

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем нараховано за прострочення оплати інфляційні втрати за період з червня 2013 року по квітень 2014 року в сумі 232843,88 грн., 3 % річних за період з 19.05.2013 по 01.04.2014 в сумі 61120,24 грн. та пеню за період з 19.05.2013 по 13.07.2013 в сумі 49709,76 грн. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення з врахуванням зазначених умов Договору, положень ГК України.

Розрахунок вказаних штрафних санкцій перевірений судом, він зроблений вірно.

З огляду на наведені норми законодавства та вищенаведені докази у справі, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача 232843,88 грн. інфляційних, 61120,24 грн. 3 % річних та 49709,76 грн. пені.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд виходить з наступного.

У мотивованому та підтвердженому відповідними доказами вищенаведеному клопотанні відповідач просить суд зменшити розмір пені на 50% від заявленої суми.

Відповідно до п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

З вищенаведених доказів у справі вбачається, що відповідач не справляється з оплатою внаслідок заборгованості з боку державного бюджету, державних організацій, населення. Однак, ступінь виконання зобов'язання є достатньо низьким.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про зменшення, нарахованої позивачем пені на 50%, суд вважає таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, враховуючи правові позиції Верховного Суду України стосовно застосування ст.625 ЦК України (постанова ВСУ від 15.11.2010 №4/720 та інші), суд застосував наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три проценти річних незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені).

Щодо доводів відповідача, викладених у письмовому відзиві, щодо необхідності зарахування сплачених ним коштів в першу чергу на погашення пені, а не суми основного боргу, суд вважає такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні умов Договору, оскільки у п. 6.4 Договору де вказано порядок зарахування коштів, застосовується виключно у випадку наявності наступних обов'язкових обставин : заборгованість за минулі періоди та/або заборгованість зі сплати неустойки та наявність вимоги позивача, але так як зазначена вимога позивачем не заявлялась відповідачу, тому порушень умов Договору з боку позивача суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позову, а саме: 6873,48 грн. судового збору.

Керуючись ст.49, ст.ст.82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (Черкаська область, м. Сміла, вул. Тімірязєва, 2, ідентифікаційний код 36779078) на користь публічного акціонерного товариства "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - 232 843,88 грн. інфляційних, 61 120,24 грн. три проценти річних, 49 709,76 грн. пені та 6873,48 грн. судового збору.

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про зменшення стягнення розміру пені на 50 % від заявленого.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом 10 днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 23 січня 2015 року.

Суддя І.І. Гура