ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року Справа № 904/8341/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: Зінченко А.Ф.

представник відповідача: Верещака Б.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014р. у справі № 904/8341/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ МЕТАЛ ГРУП", м.Дніпропетровськ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область,

про стягнення 135 293,29 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ МЕТАЛ ГРУП" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" про стягнення заборгованості у розмірі 135 293,29 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014р. по справі №904/8341/14 (суддя -Ніколенко М.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" (52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська,б.1, код 31682313) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ МЕТАЛ ГРУП" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шолом -Алейхема, б.5, код 36441934) 126 749,56 грн.- суми основної боргу, 4 346,42 грн. - пені, 521,57 грн. - 3 % річних, 3 365,78 грн. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 2 693,67 грн. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014р. у справі № 904/8341/14 відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також з порушенням ч.3 ст. 538, ч.4 ст.612, ч.4 ст. 613 Цивільного кодексу України. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/8341/14 від 19.11.2014р. в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Посилається на те, що в порушення умов Специфікації №8 позивач не поставив частину товару, а саме вказує на те, що якщо порівняти дані 3-х видаткових накладних з переліком товару, визначеного п. 1 Специфікації №8 ,то за думкою відповідача позивач не поставив 1) 23 кг «листа г/к 16,0 мм», 2) 455 кг «труби ГОСТ 3262», 1500 кг «труби профільної 50/30». Відповідно до п.5 Специфікації №8 строк оплати складає 30 днів з дати поставки товару визначеного цією специфікацією, тому посилаючись на недопоставку товару, вважає строк оплати товару на даний час не почав свого перебігу. Вказує що, за відсутності факту порушення строку оплати товару не було підстав для стягнення пені, інфляційних та 3% річних.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 13.01.2015р. представник відповідача підтримав апеляційну скаргу; представники позивача просять рішення суду залишити без змін. По справі оголошено перерву до 20.01.2015р.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 20.01.2015р. представник відповідача підтримав апеляційну скаргу; представник позивача просить рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між постачальником (позивач) та покупцем (відповідач) укладений договір поставки № 568 від 04.11.2013р. (Договір).Згідно предмету цього Договору, Постачальник зобов'язаний у порядку та строки, встановлені Договором, передати у власність Покупця чорний металопрокат, нержавіючий метал та метизну продукцію (далі за текстом - товар), асортимент, кількість і ціна якого вказується у Специфікації/ях та/або в рахунках на оплату, що є невід'ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором. Постачальник поставляє Покупцю товар окремими партіями. Партією товару вважається товар вказаний у встановленому рахунку Постачальника.

Разом з партією товару Постачальник повинен передати Покупцю податкову накладну та сертифікат якості товару(п.2.1). Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін діє до 31.12.2014р.(п.11.1).

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 960537 грн. 30 коп., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями видаткових накладних та довіреностей (а.с. 14-19).

На підставі ч. 1 та ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України та ст. 265 Господарського кодексу України покупець зобов'язаний прийняти та оплатити повну ціну переданого товару після його прийняття або на умовах визначених договором.

Згідно з п.3.3 Договору та п.5 Специфікації №8 від 31.07.2014р., відповідач зобов'язався здійснити оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 100% вартості товару на поточний рахунок позивача протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем товар був оплачений лише частково, у сумі 833 747, 10 (вісімсот тридцять три тисячі сімсот сорок сім грн. 10 коп.) гривень.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а саме згідно специфікації № 8 (а.с.13) умови оплати: відстрочка платежу протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Відповідач, в порушення умов договору, не сплатив своєчасно та у повному обсязі вартість отриманого товару. Всього відповідачем було сплачено 833 747,10 грн., тобто у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої, станом на день подання позову, становить 126 749,56 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 126 749,56 грн. є обґрунтованими, були задоволені судом першої інстанції, з чим погоджується суд апеляційної інстанції..

В апеляційній скарзі відповідач послався на те, що в порушення умов Специфікації №8 позивач не поставив частину товару, а саме якщо порівняти дані 3-х видаткових накладних з переліком товару визначеним п. 1 Специфікації №8 зрозуміло, що позивач не поставив 1) 23 кг «листа г/к 16,0 мм», 2) 455 кг «труби ГОСТ 3262», 1500 кг «труби профільної 50/30». Відповідно до п.5 Специфікації №8, строк оплати складає 30 днів з дати поставки товару визначеного цією специфікацією. Відповідач вважає, що внаслідок недопоставки товару строк оплати товару на даний час не почав свого перебігу, тому за відсутності факту порушення строку оплати товару, за думкою апелянта, не було підстав для стягнення пені, інфляційних та 3% річних.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта з наступних підстав. Так, пунктом 1.1 Договору визначено, що «асортимент, кількість і ціна товару вказуються у Специфікаціях та/або рахунках на оплату, що є невід'ємною частиною Договору».

Згідно пунктів 2.5 та 2.6 Договору, прийом товару за кількістю та якістю здійснюється матеріально відповідальним представником покупця за довіреністю на отримання товарно - матеріальних цінностей, оформленою у відповідності з вимогами діючого законодавства України: за кількістю - згідно із накладною; за якістю - згідно із супровідними документами, що посвідчують якість товару, який поставляється;також сторони узгодили, що право власності на поставлену партію товару і ризики загибелі та/або пошкодження товару переходять від постачальника до покупця з моменту передачі - прийому товару в пункті поставки і засвідчується підписанням сторонами видаткової накладної. Дата отримання партії товару покупцем вказується у накладній.

У відповідності до п. 6.2 Договору, прийомка товару за кількістю здійснюється у відповідності до Інструкції про порядок прийому продукції виробничо - технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965р. №П-6.

Інструкцією №П-6 встановлено, якщо при прийманні товару (протягом 20 календарних днів з дати поставки товару - дати накладної) покупцем буде виявлено нестачу товару, то покупець зобов'язаний негайно викликати постачальника для спільного приймання товару та складання акту нестачі товару. Проте покупцем не було надано доказів направлення постачальнику такого повідомлення - виклику.

Будь яких претензій щодо кількості поставленого позивачем товару відповідачам направлено не було, в зв'язку з чим він вважається таким, що прийняв товар без зауважень, а позивач - таким, що виконав свої обов'язки по Договору належним чином.

Згідно умов Договору, товар має бути сплачений покупцем після його прийняття, що підтверджується видатковими накладними. Внаслідок несплати апелянтом вартості поставленого товару у встановлений строк, у позивача виникло право нарахування 3% річних та суми інфляційних втрат.

Тому, твердження апелянта про незаконність нарахування 3% річних та суми інфляційних втрат є хибним та необґрунтованим.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Згідно з пунктом 7.2 Договору, у випадку порушення строку поставки товару покупцю, постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару в строк, за кожний день порушення строку.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України, розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

У зв'язку із порушенням строків оплати:

по видатковій накладній № 5034777 з 31.08.2014р. по 22.10.2014р.;

по видатковій накладній № 5035835 з 06.09.2014р. по 22.10.2014р.;

по видатковій накладній № 5035851 з 06.09.2014р. по 22.10.2014р.;

позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 4346,42 грн. Позовні вимоги про стягнення з відповідача пені є обґрунтованими, розрахованими з врахуванням ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України в межах шести місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, у зв'язку із порушенням умов договору, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача 3 % річних, тобто вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 521,57 грн., за періоди прострочення оплати по видатковій накладній № 5034777 з 31.08.2014р. по 22.10.2014р., по видатковій накладній № 5035835 з 06.09.2014р. по 22.10.2014р., по видатковій накладній № 5035851 з 06.09.2014р. по 22.10.2014р., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, у зв'язку із порушенням строків оплати: по видатковій накладній №5034777 з 31.08.2014р. по 22.10.2014р., по видатковій накладній № 5035835 з 06.09.2014р. по 22.10.2014р., по видатковій накладній № 5035851 з 06.09.2014р. по 22.10.2014р., позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 3 675,74 грн.

Згідно з п. 3.2. постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

За вказаних обставин, позивачем неправомірно включено до розрахунку індекс інфляції за місяць, в якому платіж мав бути здійснений. Тому, інфляційні втрати слід нараховувати наступним чином: по видатковій накладній № 5034777 - за вересень 2014р., по видатковій накладній № 5035835 - за жовтень 2014, по видатковій накладній № 5035851- за жовтень 2014р., тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат суд першої інстанції задовольнив частково, в сумі 3365,78 грн., з чим погоджується колегія суду апеляційної інстанції.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року по справі №904/8341/14, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 22.01.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді І.Л. Кузнецова

І.А. Сизько