ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"12" січня 2015 р. Справа № 911/4799/14

за позовом публічного акціонерного товариства «БрокБізнесБанк», м. Київ

до відповідача приватного акціонерного товариства «Білоцерківський ювелірний завод», м. Біла Церква

про стягнення 36336,73 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: Греськів З.Г., уповноважена, довіреність від 28.11.2014р. № 501/03;

від відповідача: Байдюк Р.В., уповноважена, довіреність від 23.07.2014р. б/н;

Волошин І.С., директор, протокол від 17.04.2002р. №2

СУТЬ СПОРУ :

позивач - публічне акціонерне товариство «БрокБізнесБанк», м. Київ, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 06.11.2014р. № 10931 до відповідача - приватного акціонерного товариства «Білоцерківський ювелірний завод», м. Біла Церква, в якому просить стягнути з відповідача 36336,73 грн. штрафних санкцій, та покласти на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.09.2013р. між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду №13 до кредитного договору від 11.06.2007р. № 131, відповідно до якої було встановлено новий графік зменшення заборгованості по кредиту по 31.12.2014р. із процентною ставкою 13,5% річних. Істотною умовою здійснення даної реструктуризації була сплата відповідачем нарахованих банком штрафних санкцій в загальній сумі 95836,73 грн., а саме пунктом 2 Додаткової угоди №13 сторони передбачили, що штрафні санкції будуть сплачені за наступним графіком: до моменту реструктуризації - не менше 36000,00 грн., до 17.10.2013р. - не менше 23500,00 грн. та до 17.11.2013р. - залишок суми штрафних санкцій. Позивач твердить, що зазначений залишок штрафних санкцій (який на твердження позивача становить 36336,73 грн.) відповідач у встановлений строк до 17.11.2013р. не сплатив, відповідно просить суд стягнути зазначену суму з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою від 12.11.2014р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 911/4799/14 та призначено справу до розгляду.

Відповідач у відзиві, поданому до суду 01.12.2014р., проти позову заперечує та просить суд в позові відмовити. Заперечення мотивовані тим, що штрафні санкції, сплату яких було передбачено Додатковою угодою №13 від 20.09.2013р., відповідачем погашені в повному обсязі за платіжними дорученнями, копії яких додані до відзиву. Крім того, в розрахунок штрафних санкцій, заявлених до стягнення, позивач неправомірно включив пеню, нараховану починаючи з 2009 року, що не відповідає ст. 232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Крім того, позивач заявляє про застосування до вимог позивача скороченого строку позовної давності у відповідності до ст. 258 ЦК України, який позивачем, на думку відповідача, було пропущено.

В судовому засіданні 02.12.2014р. судом в порядку частини третьої ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 16.12.2014р. до 11 год. 00 хв. у зв'язку із витребуванням у позивача доказів існування заборгованості відповідача по штрафним санкціям 95836,73 грн. станом на дату укладання Додаткової угоди №13 20.09.2013р., обґрунтування правової природи, складу та порядку нарахування зазначених санкцій, про що представникам сторін було повідомлено особисто під розпис.

Після оголошеної перерви позивачем подано витребувані документи та заперечення від 12.12.2014р. № 11519 на відзив.

В судовому засіданні 16.12.2014р. судом в порядку частини третьої ст. 77 ГПК України повторно оголошено перерву до 12.01.2015р. до 11 год. 15 хв. у зв'язку із необхідністю вивчення додатково поданих документів, про що представникам сторін було повідомлено особисто під розпис.

Розглянувши позов публічного акціонерного товариства «БрокБізнесБанк», м. Київ (далі по тексту - Банк, ПАТ «БрокБізнесБанк») до відповідача - приватного акціонерного товариства «Білоцерківський ювелірний завод», м. Біла Церква (далі по тексту - Ювелірний завод, ПРАТ «Білоцерківський ювелірний завод»), вислухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставою виникнення взаємних прав та обов'язків сторін у справі є укладений 11.06.2007р. між Акціонерним банком «БрокБізнесБанк» (Банк) та ЗАТ «Білоцерківський ювелірний завод» (позичальник) Кредитний договір №131, згідно якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит), у вигляді відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1808000,00 грн. з терміном користування кредитом до 10.06.2010р. Відповідно до умов кредитного договору:

- повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на позичковий рахунок в строки, передбачені графіком, який є невід'ємною частиною Договору (пункт 2.4 Кредитного договору);

- процентна ставка 18,5% річних, проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом на суму фактичного залишку заборгованості, сплачуються у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця (пункти 1.1.3, 2.5, 2.6 Договору);

- за обслуговування кредитної лінії позичальник сплачує банку комісію в розмірі 0,1% від залишку заборгованості по кредитній лінії не пізніше останнього робочого дня кожного місяця (пункт 2.2 Договору);

- за порушення строків погашення заборгованості по кредиту та/або процентів, та/або комісій Банк має право нараховувати неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (пункт 7.1); у разі виявлення фактів нецільового використання Кредиту банк має право нараховувати неустойку в розмірі 10% від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням (пункт 7.2); Банк має право нараховувати позивальнику неустойку в розмірі 0,5% від суми фактичного залишку заборгованості за кожен факт порушення пунктів 4.2.6 та 4.2.7 Договору (пункт 7.3); Банк має право нараховувати неустойку в розмірі 5% від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом за кожен факт невиконання пунктів 4.2.4, 4.2.5, 4.2.8 - 4.2.10 Договору (пункт 7.4). Передбачені договором неустойки підлягають сплаті на письмову вимогу банка за реквізитами, вказаними банком (пункт 7.5 Договору);

- погашення заборгованості за Договором здійснюється в наступній черговості: в першу чергу - прострочені проценти; в другу чергу - строкові проценти; в третю чергу - прострочена заборгованість по кредиту; в четверту чергу - строкова заборгованість по кредиту, в п'яту чергу - заборгованість по комісіям; в шосту чергу - заборгованість за неустойкою у випадку її нарахування банком; в сьому чергу - інші витрати банку (пункт 2.9 Договору).

Додатком №1 до кредитного договору від 11.06.2007р. сторони встановили графік повернення основної суми кредиту до 10.06.2010р.

Додатковою угодою №1 від 10.08.2007р. графік повернення основної суми кредиту викладено в новій редакції.

Додатковою угодою №2 від 11.01.2008р. встановлено ліміт заборгованості по відкличній поновлювальній кредитній лінії в сумі 3000000,00 грн., процентну ставку 17,00% річних та викладено в новій редакції графік повернення основної суми кредиту до 10.06.2010р.

Додатковою угодою №3 від 29.02.2008р. викладено пункт 2.5 Кредитного договору щодо нарахування процентів по кредиту - в межах терміну користування кредитом на суму фактичного залишку заборгованості із розрахунку фактичної кількості днів в році та календарної кількості днів в місяці, із врахуванням в період зарахування дня надання кредиту і неврахуванням дня повернення кредиту.

Додатковою угодою № 4 від 24.10.2008р. змінено процентну ставку - 24,0% річних з 01.11.2008р.

Додатковою угодою №5 від 24.02.2009р. змінено порядок сплати процентів - щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховуються проценти, а також в день повернення строкової заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Додатковою угодою №6 від 10.03.2009р. встановлено нову процентну ставку - 26,0% річних та викладено в новій редакції графік зменшення заборгованості по кредиту до 10.06.2010р.

Додатковою угодою №7 від 14.01.2010р. встановлено нову процентну ставку - 28,0% річних та викладено в новій редакції графік зменшення заборгованості по кредиту до 11.06.2011р.

Додатковою угодою №8 від 01.02.2011р. встановлено нову процентну ставку - 25,0% річних.

Додатковою угодою №9 від 11.06.2011р. встановлено новий термін користування кредитом до 30.06.2011р.

Додатковою угодою №10 від 29.06.2009р. встановлено новий термін користування кредитом до 31.05.2013р., встановлено нову процентну ставку - 21,0% річних та викладено в новій редакції графік зменшення заборгованості по кредиту до 31.05.2013р.

встановлено новий термін користування кредитом до 30.06.2011р.

Додатковою угодою №11 від 18.07.2011р. викладено в новій редакції пункт договору 2.2 щодо порядку та розміру сплати комісії за обслуговування кредитної лінії.

Додатковою угодою №12 від 21.08.2013р. встановлено новий порядок нарахування процентів - у валюті кредиту щомісяця, з 01.09.2012р. по передостанній робочий день включно поточного місяця; в подальшому - нараховуються за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день включно поточного місяця.

20.09.2013р. між ПАТ «БрокБізнесБанк» та ПрАТ «Білоцерківський ювелірний завод» укладено Додаткову угоду №13, яка є підставою для поданого позову. Відповідно до даної Додаткової угоди № 13 кредит надається Банком у вигляді мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 925000,00 гривень та 115000,00 доларів США. Після погашення існуючої заборгованості у національній валюті кредит переводиться у невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 115000,00 доларів США з терміном користування до 31.12.2014р., процентна ставка 13,5% річних.

Додатковою угодою встановлено графік зменшення заборгованості по даному кредиту та зазначено, що у випадку непогашення кредиту за встановленим графіком нарахування процентів за простроченим кредитом (простроченою його частиною) здійснюється за процентною ставкою 18,5% річних.

Пунктом 2 додаткової угоди №13 сторонами передбачено, що позичальник сплачує штрафні санкції за виникнення простроченої заборгованості по кредитному договору за таким графіком: до моменту проведення реструктуризації - не менше 36000.00 грн.;

до 17.10.2013р. - не менше 23500,00 грн.;

до 17.11.2013р. - залишок суми штрафних санкцій.

В разі непогашення позичальником згідно графіку штрафних санкцій датою повернення кредитних коштів вважається 18.11.2013р.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно повинно бути виконано у цей строк. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 ГК України.

Позивач, стверджуючи, що залишок заборгованості по штрафним санкціям, який мав бути сплачений до 17.11.2013р. згідно пункту 2 Додаткової угоди № 13, становить 36336,73 грн., просить стягнути зазначений залишок з відповідача в судовому порядку.

Зазначені вимоги не підлягають задоволенню з підстав, заявлених позивачем.

Так, відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Згідно зі статтею 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі. Розділом 7 Кредитного договору сторонами передбачено чотири види неустойки, які мають різні умови застосування, різний розмір та різний порядок нарахування: 1) за порушення строків погашення заборгованості по кредиту та/або процентів, та/або комісій (подвійна облікова ставка НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення); 2) у разі виявлення фактів нецільового використання Кредиту (10% від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням); 3) за порушення пунктів 4.2.6 та 4.2.7 Договору (0,5% від суми фактичного залишку заборгованості за кожен факт порушення); 4) за невиконання пунктів 4.2.4, 4.2.5, 4.2.8 - 4.2.10 Договору (5% від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом за кожен факт невиконання).

При цьому пунктом 7.5 Договору сторони передбачили, що всі перераховані види неустойки сплачуються позичальником на письмову вимогу банку за реквізитами, вказаними банком. Пунктом 2.9 Договору сторони передбачили, що неустойка погашається в шосту чергу у випадку її нарахування Банком. Доданими до позовної заяви додатковими угодами в зазначені положення Кредитного договору сторонами зміни та доповнення не вносилися.

Станом на дату укладення Додаткової угоди №13 від 20.09.2013р. Банком не була виставлена письмова вимога про сплату неустойки, яка б містила нарахований розмір неустойки, зазначення виду неустойки, яка застосовується банком, розрахунок неустойки, із зазначенням підстав та періоду її нарахування, реквізити, на які мають бути сплачені зазначені штрафні санкції, відповідно у відповідача не виникло зобов'язання із сплати неустойки.

За правовим змістом укладення Додаткової угоди №13 від 20.09.2013р. є заміною первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новацією боргу) в порядку ст. 604 ЦК України.

Разом із тим, жоден пункт Додаткової угоди №13 від 20.09.2013р. не містить ані загального розміру штрафних санкцій, ані розміру залишку штрафних санкцій, про який йдеться в графіку, наведеному в пункті 2 Додаткової угоди, їх правового змісту, порядку та періоду їх розрахунку. Таким чином, за змістом Додаткової угоди № 13 від 20.09.2013р. не є можливим встановити обсяг зобов'язання, яке мало бути виконано згідно графіку до 17.11.2013р. і зазначене в пункті 2 Додаткової угоди як «залишок суми штрафних санкцій».

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин, під час укладення Додаткової угоди №13 сторонами не узгоджено предмету договору в частині нарахування та сплати так званого залишку суми штрафних санкцій: обсягу зобов'язань позичальника по штрафним санкціям, не визначено виду неустойки, застосованої банком, не зазначено періоду, за який нараховані штрафні санкції, не вказано реквізитів, на які мають бути сплачені штрафні санкції, за таких обставин заміна первісного зобов'язання новим зобов'язанням в цій частині не відбулася.

Суд звертає увагу на те, що обов'язок позичальника сплатити неустойку за порушення умов Кредитного договору, у випадку нарахування її банком, на підставі письмової вимоги банку, на реквізити, повідомлені банком, встановлений основним зобов'язанням, яке виникло не з Додаткової угоди №13, а з укладеного сторонами Кредитного договору від 11.06.2007р. № 131 (розділ 7, пункт 2.9), який в цій частині шляхом укладення додаткових угод змінений не був та є чинним.

До матеріалів справи додана копія листа-вимоги від 06.11.2014р. № 1639/046-кв, якою Банк вимагав погасити наявний залишок заборгованості за Кредитним договором в сумі 36336,73 грн., який складається з пені за кредитом 36080,49 грн., неустойки за несплаченими процентами 251,50 грн. та неустойки за несвоєчасну сплату комісії в сумі 4,74 грн. Крім того, до справи доданий лист від 11.12.2014р. № 1661/046-кв, адресований директору ПрАТ «Білоцерківський ювелірний завод», в якому зазначено, що штрафні санкції, які зазначені в пункті 2 Додаткової угоди №13 - це неустойка за кредитним договором на суму 95836,73 грн., нарахована за період з 01.04.2009р. по 20.08.2013р.

По-перше, позивачем суду не подано доказів направлення або вручення зазначених листа-вимоги від 06.11.2014р. № 1639/046-кв та листа від 11.12.2014р. № 1661/046-кв адресатам. Посилання позивача на незасвідчені нечитабельні ксерокопії листів з журналу без назви (можливо журналу відправки вихідної кореспонденції) є безпідставними, оскільки зазначені ксерокопії не відповідають вимогам Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, нормам ст. 32, 36 ГПК України, відповідно не приймаються судом як належні та допустимі докази направлення відповідачу зазначених листів.

По-друге, як вбачається з тексту зазначених листів, та доданої до них довідки щодо нарахованої та сплаченої пені, залишок заборгованості 36336,73 грн., який за твердженням позивача продовжував існувати станом на дату листів та на дату розгляду справи, складається з пені за прострочення основної заборгованості за кредитом (пункт 7.1 Кредитного договору), нараховану до 19.09.2013р. Так, грошові кошти в сумі 16431,25 грн., сплачені відповідачем платіжним дорученням від 28.03.2014р. № 126 (призначення платежу остаточне погашення штрафних санкцій згідно кредитного договору №131 від 11.06.2007р.) Банком зараховані в тому числі на погашення пені за несплаченими процентами в сумі 251,50 грн. та пені за несвоєчасну сплату комісії в сумі 4,74 грн., відповідно вказані суми на дату листів та на дату розгляду справи є погашеними.

Пунктом 1 частини 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно до частини 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Дослідивши умови кредитного договору та додаткових угод, суд встановив, що сторонами не передбачено умову про збільшення позовної давності відносно вимог про стягнення неустойки. За таких обставин, строк позовної давності щодо вимог про сплату неустойки за прострочення основної заборгованості за кредитом, нарахованої до 19.09.2013р. (включно), сплив 20.09.2014р.

Відповідно до частини 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позивання позивача на те, що здійснюючи часткову оплату штрафних санкцій, відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання ним свого боргу, судом відхиляється.

Так, платіжними дорученнями від 20.09.2013р. № 499 на суму 36000,00 грн., від 08.01.2014р. № 2 на суму 6136,39 грн., від 20.01.2014р. № 19 на суму 932,36 грн., від 28.03.2014р. № 126 на суму 16431,25 грн. (призначення платежу - погашення штрафних санкцій), копії яких додані відповідачем до відзиву, відповідач погасив в обсязі 59500,00 грн. передбачені Додатковою угодою №13 від 20.09.2013р. штрафні санкції (перший платіж 36000,00 грн., який мав бути проведений до моменту реструктуризації, та другий платіж 23500,00 грн., який мав бути погашений до 17.10.2013р.) Зазначені дії не свідчать про визнання відповідачем так званого «залишку суми штрафних санкцій», предмет якого в Додатковій угоді №13 сторонами не узгоджено, або визнання відповідачем зобов'язання із сплати пені, нарахованої Банком на підставі пункту 7.1 Кредитного договору за період до 19.09.2013р.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач письмово заявив про застосування у справі позовної давності у відзиві, поданому суду 01.12.2014р.

За таких обставин, позов належить залишити без задоволення з підстав спливу позовної давності.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1, 22, 33, 34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові публічному акціонерному товариству «БРОКБІЗНЕСБАНК» відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 20.01.2015р.