ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.15 Справа № 904/9163/14

За позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА", с. Рівнопіль, Донецька область

до товариства з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання недійсним договору

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Капля К.І.

Представники:

від позивача: Загорська М.Р., довіреність №46 від 15.01.2015

від відповідача: Маковецька М.Ю., довіреність №07 від 01.09.2014

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" (надалі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН" (надалі - Відповідач) про визнання недійсним договору №3292 про надання охоронних послуг від 11.07.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2014 порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду.

В судових засіданнях 15.12.2014 та 13.01.2015 розгляд справи був відкладений на 13.01.2015 та 21.01.2015 відповідно, в зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника Позивача та необхідністю витребувати додаткові документи до матеріалів справи, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В позовній заяві Позивач, керуючись нормами Господарського та Цивільного кодексів України, просить суд визнати недійним договір №3292 про надання охоронних послуг від 11.07.2013, посилаючись на те, що вищевказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених в ньому. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач долучив до позовної заяви наступні документи: договір №3292 про надання охоронних послуг від 11.07.2013 з додатками, акт приймання - передачі майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" розташованого на об'єкті за адресою: вул. Донецька, 4, с. Рівнопіль, Волновахський район, Донецька область від 20.06.2014, акт здачі з під охорони об'єктів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" розташованого на об'єкті за адресою: вул. Донецька, 4, с. Рівнопіль, Волновахський район, Донецька область від 20.06.2014.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, 16.12.2014 від Відповідача поштою надійшов до канцелярії суду відзив вих. №139 від 15.12.2014 на позовну заяву про визнання недійсним договору №3292 про надання охоронних послуг від 11.07.2013, в якому останній просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. На підтвердження обстави викладених у відзиві надав суду: акти здачі - приймання виконаних робіт по договору №3292 від 11.07.2013 за 31.07.2013, 30.09.2013, 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 31.05.2014, журнали причому/здачі під охорону приміщень (складів) та об'єктів (посту) №4 ПФ «Донецька» (с. Рівнопіль) та посту №2, акт звірки розрахунків №000000011 від 24.09.2013 складений між товариством з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН" та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" про звірку взаєморозрахунків по договору №3292 від 11.07.2013, банківські виписки по рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН".

У судовому засіданні 21.01.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2013 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" (надалі - Позивач, Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН" (надалі - Відповідач, Охоронне агентство) укладено договір №3292 про надання охоронних послуг (надалі - Договір), відповідно до умов якого Охоронне агентство зобов'язується забезпечити не проникнення на Об'єкт охорони, що передасться Замовником під охорону згідно акту прийняття об'єкту під охорону (Додаток 4 до Договору), а Замовник зобов'язується щомісячно сплачувати Охоронному агентству згідно протоколу погодження договірної ціни, що є Додатком № 3 до Договору. Об'єкт, який передається під охорону визначається в дислокації, що є Додатком № 1 до Договору та його невід'ємною частиною. Охорона об'єкта здійснюється у дні і години, вказані у дислокації (Додаток №1 до Договору) та згідно інструкції по охороні об'єкта Замовника (Додаток №2) Система охорони, регламент несення служби на постах об'єкту та дислокація постів спільно визначається Охоронним агентством та Замовником. Додаток № 1 та Додаток № 2 підписуються Замовником та Охоронним агентством разом з Договором. Зміни та доповнення у Додатки вносяться у письмовій формі за згодою Сторін. Перед прийняттям об'єкта Замовника під охорону Сторонами складається акт обстеження технічного стану об'єкту (Додаток 5). Після складання і підписання Акту технічного стану об'єкта Замовник передає об'єкт під охорону, що засвідчується складанням і підписанням відповідного двохстороннього акту (Додаток 4) (розділ 2 Договору).

Розділом 7 Договору, Сторони погодили, що сума оплати по цьому Договору визначається на підставі розрахунку, який додається до Договору (Додаток №3). Охоронне агентство забезпечує надання одночасним перебуванням на об'єкті охорони 18 охоронців. Оплата щомісячної суми Договору здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітним. Охоронне агентство зобов'язано надавати Замовникові акт про надання охоронних послуг до 2 числа місяця наступного за звітним. Замовник зобов'язаний протягом п'яти робочих днів розглянути поданий акт та підписати його або надати заперечення щодо виконаного в акті. Уразі не підписання Замовником акту протягом встановленого строку та відсутності заперечень щодо викладеного в актів, такі послуги вважаються наданими належним чином.

В обґрунтування позовних вимоги Позивач в позовній заяві зазначає, що Відповідач, починаючи з дня прийняття об'єкту під охорону, що підтверджується Актом прийняття об'єкту під охорону (Додаток №4 до Договору), систематично порушував свої обов'язки, визначені у розділі 3 Договору, що призвело до чисельних проникнень невідомих осіб у пташники та розкрадань готової продукції птахофабрики.

Так, виявлені непоодинокі випадки порушень правил прийому/здачі об'єкту під охорону (нездійснення пломбування, несвоєчасне виявлення пошкодження пломб, нездійснення перед пломбуванням перевірки факту зачинення дверей приміщень), порушень графіку патрулювання території та охорони прийнятих об'єктів, а також систематично виявлялись порушення порядку несення служби персоналом Охоронного агентства, а саме:

- 3 випадки перебування охоронників у нетверезому стані;

- 5 випадків порушень правил прийому/здачі об'єкту під охорону;

- 1 випадок сну охоронця на посту під час чергування;

- З випадки порушень правил в'їзду/виїзду автотранспорту, ввезення/вивезення ТМЦ;

- 2 випадки порушення правил пропускного режиму.

Крім того, за час надання охоронних послуг, спостерігалась вкрай низька організація та забезпечення цілодобової охорони прийнятих об'єктів від розкрадань, в зв'язку з чим Позивач просить суд визнати недійним договір №3292 про надання охоронних послуг від 11.07.2013, посилаючись на те, що вищевказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених в ньому.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтями 180 Господарського кодексу України та 628 Цивільного кодексу України встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов. Істотними є умови, визначені за законом, чи необхідні для договорів даного виду, а також умови щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Так, відповідно до п. п. 1, 2, 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В силу статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вищевказаних вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається зі статті 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Відповідно до п 3.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно- правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з нихнамагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Наданий Позивачем договір №3292 про надання охоронних послуг від 11.07.2013 та додатки до нього викладені в письмовій формі у вигляді єдиного документа, підписаний Позивачем та Відповідачем, скріплений печатками Позивача та Відповідача, а отже є укладений.

Як вбачається з наданих Відповідачем до відзиву на позов документів, останнім на виконання умов договору №3292 про надання охоронних послуг від 11.07.2013, здійснювалась охорона об'єкта Позивача, що зокрема підтверджується підписаними без заперечень Позивачем та Відповідачем та скріпленими печатками Позивача та Відповідача, актами здачі - приймання виконаних робіт по договору №3292 від 11.07.2013 за 31.07.2013, 30.09.2013, 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 31.05.2014, що відповідно до п. 7.5. Договору є підтвердженням надання послуг належним чином.

Також, Відповідачем надано журнали прийому/здачі під охорону приміщень (складів) та об'єктів (посту) №4 ПФ «Донецька» (с. Рівнопіль) та посту №2, в яких відображається дні і години взяття об'єкту під охорону.

Наявний в матеріалах справи і акт звірки розрахунків №000000011 від 24.09.2013 складений між товариством з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН" та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" про звірку взаєморозрахунків по договору №3292 від 11.07.2013.

В свою чергу Позивачем також були здійснені заходи щодо виконання умов Договору, а саме: оплата наданих Відповідачем охоронних послуг, що зокрема підтверджується банківськими виписками по рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН", відповідно до яких сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" здійснювались оплати з призначенням платежу: «оплата за послуги охорони відповідно до договору №3292 від 11.07.2013».

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Доказами у справі, як це визначено ст.32 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, Позивачем не наведено обставин та не подано доказів, які б свідчили, що оскаржуваний між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" та товариством з обмеженою відповідальністю "КР-ЛЕГІОН" договір №3292 про надання охоронних послуг від 11.07.2013, є таким, що не був спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених в ньому, оскільки і Позивачем і Відповідачем здійснювались взяті на них по Договору зобов'язання, а саме лише невчинення Сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивність.

Враховуючи вищевикладене, оскільки всупереч вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України Позивачем не доведено підставність своїх вимог, такі вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 26.01.2015.

Суддя А.Є. Соловйова