ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 р. Справа № 914/4268/14

За позовом: Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер - Сервіс», м. Кам'янка - Бузька Львівської області,

про стягнення 13' 723,16 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: Яценко А.В.,

від відповідача: Роговський В.Ю.

На розгляд господарського суду Львівської області Квартирно - експлуатаційним відділом м. Львова подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер - Сервіс» про стягнення 13' 723,16 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2014р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 23.12.2014р. У судових засіданнях 23.12.2014р. та 12.01.2015 р. оголошувалася перерва.

У судовому засіданні 26.01.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовні заяві, просив позов задоволити та стягнути з відповідача 13' 723,16 грн. за безоплатне використання додаткової орендованої площі.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.01.2015 р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях. Зазначив, що орендарем використовується нежитлове приміщення загальною площею 23,08 м2, так як і передбачено умовами договору №182/1999/ГоловКЕУ та Актом приймання-передачі приміщення від 13.07.1999 р. Крім того, Актами перевірки цільового використання орендованих приміщення нерухомого військового майна від 28.07.2009 р. та від 14.09.2011 р. встановлено, що ТзОВ «Фермер-Сервіс» використовує орендоване майно площею 23,08 м2 під магазин згідно умов договору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

01.06.1999р. між Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер - Сервіс» (орендар, відповідач) укладено договір оренди нежитлових приміщень, розташованих на території військового містечка №3 в Кам'янка-Бузькому гарнізоні №182/1999/ГоловКЕУ. Відповідно до п.1.1 договору орендодавець здав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 23,08 м2 в м. Кам'янка-Бузька Львівської області, вул. Шевченка, 40, що знаходяться на балансі Військового складу 2209 МО України, вартість якого визначена відповідно до експертного висновку про оцінку майна (додаток№3) і становить 4' 634,00 грн.

Момент користування орендованим майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та Акту прийому-передачі орендованого майна (додаток №2) (п.2.1 договору).

Згідно з п.3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і складає 231,7 грн. за рік (без індексів інфляції та ПДВ).

Орендна плата за перший місяць оренди - червень 1999 року розраховується згідно із додатком №4 до цього договору та складає 20,43*І червня (п.3.2 договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за звітний місяць (п.3.2 договору).

13.07.1999 р. сторони підписали Акт прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду, яким підтвердили передачу ТзОВ «Фермер-Сервіс» в оренду нежитлового приміщення за адресою: Львівська обл., м. Кам'янка-Бузька, вул.. Шевченка, 40, військового містечка №3, загальною площею 23,08 м2.

Умовами додаткового договору №182-1/2007КЕВ від 01.01.2007 р. внесено зміни в договір №182/1999/ГоловКЕУ та змінено орендодавця на Квартирно - експлуатаційний відділ м. Львова, продовжено термін дії договору до 01.06.2009 р.

Змінами та доповненнями від 01.06.2009 р. до договору №182/1999/ГоловКЕУ сторони внесли зміни в п.10.1 договору та продовжили його дію з 01.06.2009 р. по 29.12.2009 р.

Актами перевірки цільового використання орендованих приміщення нерухомого військового майна від 28.07.2009 р. та від 14.09.2011 р. встановлено, що ТзОВ «Фермер-Сервіс» використовує орендоване майно під магазин згідно умов договору.

Додатковим договором №182-2/2009КЕВ від 30.12.2009 р. сторони продовжили строк дії договору до 20.12.2011 р.

Додатковим договором №182-3/2009КЕВ від 31.12.2011 р. сторони продовжили строк дії договору до 30.12.2014 р.

09.04.2013 р. Актом проведеного контрольного огляду орендованого майна встановлено, що ТзОВ «Фермер-Сервіс» фактично використовує 38,6 м2 приміщення магазину, що на 15,52 м2 більше за визначено договором площу оренди.

Листом №1672 від 23.04.2013 р. позивач надіслав відповідачу претензію, у якій повідомив відповідачу наступне. За результатами проведення контрольного огляду орендованого товариством нежитлового приміщення комісією КЕВ м. Львова встановлено, що фактично ТзОВ «Фермер-Сервіс» використовує нежитлове приміщення загальною площею 38,6 м2, що на 15,52 м2 більше ніж визначено у договорі оренди. За використання додаткової площі за період з липня 1999 по березень 2013 р. відповідачу нараховано 13' 354,08 грн. (без ПДВ) орендної плати. Крім того, ТзОВ «Фермер-Сервіс» було запропоновано виготовити технічну документацію на загальну площу орендованого ним приміщення.

Актом ревізії фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Львова за період з 01.03.2012 р. по 30.04.2013 р. та ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Львова за період з 01.01.2011 р. по 30.04.2013 р. встановлено, що відповідачем використовується нежитлове приміщення загальною площею 38,6 м2, що на 15,52 м2 більше ніж визначено у договорі оренди від 01.06.1999 р. В ході ревізії було самостійно проведено донарахування орендної плати на загальну суму 369,08 грн.

Листом №5500 від 21.11.2013 р. позивач повідомив відповідача про необхідність звернення до КЕВ м. Львова для внесення змін у спірний договір в частині коригування площі орендованого приміщення та вимагав сплатити заборгованість за використання надлишкової площі за період з липня 1999р. по квітень 2013 р.

Докази погашення заборгованості у матеріалах справи відсутні.

При прийняття рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та обов'язки на підставі укладеного договору оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Одним із основних обов'язків орендаря у зобов'язанні з оренди майна є своєчасне та у повному обсязі внесення орендної плати.

Згідно ст.286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством

Згідно ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ухвалою суду про порушення провадження у справі суд зобов'язував позивача надати докази використання відповідачем не переданої йому в оренду площі приміщення.

Всупереч вимогам ст.33 ГПК України жодних документів, що підтверджують факт зайняття відповідачем приміщення площею 15,52 кв.м. замість передбачених договором 23,08 кв.м. позивачем не надано (що підтверджує і сам позивач у поданому поясненні №75 від 12.01.2015 р.). Суд звертає увагу позивача, що Актами перевірки цільового використання орендованих приміщення нерухомого військового майна від 28.07.2009 р. та від 14.09.2011 р. встановлено, що ТзОВ «Фермер-Сервіс» використовує орендоване майно під магазин згідно умов договору. Вказані Акти огляду підписувалися представниками КЕВ м. Львова та відповідачем. При цьому акт проведення контрольного огляду від 09.04.2013р. складався без участі відповідача, що підтверджується самими ж сторонами, і в ньому не зазначено, чому орендар був відсутній при його складенні.

До того ж, заявлена до стягнення сума орендної плати в розмірі 13' 723,16 грн. розрахована за безоплатне використання додаткової орендованої площі за період з липня 1999 по березень 2013 р., тоді як актами огляду в 2009 р. та в 2011 р. встановлено належне використання орендарем приміщення.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Зважаючи на викладене вище, позивач не довів свої вимоги, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

В силу вимог ст.49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст.11,509,526 Цивільного кодексу України, ст.193, 283, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 26.01.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 27.01.2015р.

Суддя Яворський Б.І.