РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22399/14 14.01.15

За позовомДочірнього підприємства "Уманський консервний комбінат"
доПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай"
провизнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23.05.2014 та зареєстрованого в реєстрі за №353

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Краснокутська Н.М. - представник;
від відповідача Новік В.М. - представник;
від третьої особи №1 не з'явились;
від третьої особи №2 не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Уманський консервний комбінат" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23.05.2014 та зареєстрованого в реєстрі за №353.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що нотаріус попередньо не переконався чи було отримано заставодавцем (позивачем) вимогу про усунення порушень, не було витребувано докази отримання боржником кредиту (первісні документи), не проаналізував з чого складається та природа виникнення суми заборгованості, яка повинна бути погашена за рахунок реалізації нерухомого майна, на яке звернено стягнення, строк, за який проводиться стягнення. Також позивач зауважив, що ст. 192 Цивільного кодексу України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Втім, у виконавчому написі зазначено, що за рахунок реалізації майна пропонується задовольнити вимоги відповідача в тому числі в сумі 23025872,00 дол. США (еквівалент за курсом НБУ - 266958114,65 грн.), що на думку позивача суперечить положенням вказаної статті Цивільного кодексу України. Крім того, позичав наголосив на тому, що у вимозі про відкликання кредиту, яка була направлена відповідачем позичальнику (третій особі №2), та в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса визначені різні суми боргу, а тому сума до стягнення, зазначена у виконавчому написі, не може вважатися безспірною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/22399/14, залучено до участі у справі третьою особою №1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверську Інессу Володимирівну, а третьою особою №2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай", розгляд справи призначено на 11.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 розгляд справи було відкладено на 17.12.2014, у зв'язку з необхідністю витребування від третьої особи №1 доказів та письмових пояснень у справі стосовно спірного виконавчого напису. Крім цього, за клопотанням представників позивача та відповідача, відповідно до вимог ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору у справі було продовжено на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 розгляд справи було відкладено на 06.01.2015, у зв'язку з необхідністю витребування від третьої особи №1 доказів та письмових пояснень у справі стосовно спірного виконавчого напису.

06.01.2015 у судовому засіданні оголошено перерву до 14.01.2015.

В судове засідання 14.01.2015 з'явились представники позивача та відповідача.

Позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. від 23.05.2014, зареєстрований в реєстрі за №353, здійснений з дотриманням чинного законодавства України, а тому не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача №1 та №2 повноважних представників в судові засідання не направили, однак надали через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва пояснення по суті спору.

При цьому, третя особа № 2 просила суд розглядати справу без участі її представника, а також підтримала позовні вимоги позивача.

Третя особа №1 в своїх поясненнях стверджувала про те, що виконавчий напис від 23.05.2014, зареєстрований в реєстрі за №353, здійснений з дотриманням чинного законодавства України та підлягає виконанню.

В судовому засіданні 14.01.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2011 між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Урожай" (позичальник) укладено Договір кредитної лінії № 26-15-09/11, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати на умовах цього Договору, а позичальник зобов'язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1.).

Відповідно до п. 2.2 цього ж Договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 04.08.2014.

Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 500000000 грн. 00 коп. (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 2.4 Договору кредит надається траншами з позичкового рахунку в безготівковому порядку.

Пунктом 2.7 Договору кредитної лінії № 26-15-09/11 сторони погодили порядок та розміри сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до п. 3.3.1 Договору, банк має право у випадку якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим Договором та/або документами забезпечення, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим Договором) у тому числі, але не виключно, якщо, зокрема, позичальник вчасно не сплатив суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим Договором.

Згідно з п. 3.2.2 Договору кредитної лінії № 26-15-09/11 від 05.08.2011, після отримання позичальником від банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання кредиту позичальник зобов'язаний не пізніше 20 банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення кредиту.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових договорів до вищеназваного Договору, якими вносились зміни та доповнення до кредитного договору.

Так, зокрема, як стверджує позивач у позовній заяві, додатковим договором № 4 від 19.10.2012 сторони продовжили строк користування позичальником кредитом, визначивши його до 19.10.2015 (включно), визначили суму максимального ліміту кредитування в розмірі 700000000,00 грн. та погодили, що кредит може надаватися в гривні чи доларах США.

Крім того, відповідно до п. 4.1 кредитного договору в редакції Додаткового договору № 4 від 19.10.2012, виконання позичальником зобов'язання за цим Договором забезпечується, зокрема іпотечним договором з Дочірнім підприємством "Уманський консервний комбінат", предметом якого є комплекс виробничих будівель та споруд, який розташований в Черкаській обл., м. Умань, вул. Дерев'янка, 3.

26.11.2012, на виконання умов Договору кредитної лінії № 26-15-09/11 від 05.08.2011, між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (заставодержатель) та Дочірнім підприємством "Уманський консервний комбінат" (заставодавець) укладено договір застави № 61, який зареєстровано в реєстрі за №1611 26.11.2012 та відповідно до умов якого заставодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, передає в заставу, а заставодержатель приймає в заставу предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності на умовах, визначених у цьому Договорі (п.1.1.), предметом застави за цим договором є основні засоби - обладнання, устаткування, малоцінні необоротні матеріальні активи та інші основні засоби, перелік, опис та розташування яких наведені в додатку №1 до цього договору та є невід'ємною частиною цього договору (п.1.2.), вартість предмету застави визначена шляхом проведення оцінки предмета застави суб'єктом оціночної діяльності і згідно із звітом про оцінку майна від 16.07.2012 становить 9171545,00 грн.

Згідно з п. 3.1.4 договору застави заставодержатель має право у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за Кредитним договором та/або заставодавцем умов цього Договору, а також в інших випадках передбачених цим Договором, законодавством, Кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи: основну суму боргу (кредитні кошти) відповідно до умов зобов'язання, проценти за користування кредитними коштами, комісії, неустойки (пені, штрафи) та інші платежі і санкції, що передбачені та/або які випливають із зобов'язання, а також витрати, пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору та/або заставодавцем умов цього Договору, витрати заставодержателя, пов'язані з пред'явленням вимоги за Кредитним договором та зі зверненням стягнення на предмет застави за цим Договором (в тому числі витрати, пов'язані з реалізацією предмету застави та вартість послуг незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності), а також витрати на утримання і збереження предмета застави.

Згідно з п. 3.1.13 договору застави заставодержатель має право надіслати позичальнику та заставодавцю письмову вимогу про усунення порушених зобов'язань за Кредитним договором та/або цим Договором з попередженням про звернення стягнення на предмет застави та у порядку, передбаченому цим Договором, звернути стягнення на предмет застави, якщо протягом тридцятиденного строку вказана письмова вимога залишена без задоволення або задоволена не в повному обсязі.

Пунктом 6.2 договору застави визначено, що про намір звернути стягнення на предмет застави в позасудовому порядку заставодержатель зобов'язаний повідомити заставодавця та позичальника шляхом надіслання повідомлення про порушення зобов'язань (невиконання вимог заставодержателя), забезпечення виконання яких передбачено цим договором.

Пунктом 6.4.3 договору застави сторони погодили, що звернення стягнення на предмет застави може здійснюватись у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Із підписанням цього договору заставодавець погоджується, що для вчинення виконавчого напису є достатнім подання заставодержателем нотаріусу наступних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позичальника за зобов'язанням: заяви про порушення зобов'язання та (або) умов цього Договору, розрахунку заборгованості, свого примірника цього Договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного Договору, який після нотаріального посвідчення виданий заставодержателю.

Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Урожай" своїх зобов'язань за Договором кредитної лінії № 26-15-09/11 від 05.08.2011 та додаткових договорів до нього, 01.04.2014 позивач звернувся до позичальника (третьої особи №2) з вимогою про дострокове повернення кредиту на загальну суму 602570441,94 грн. та 26304057,21 дол. США, а 02.04.2014 до заставодавця (позивача) - з повідомленням за вих.№26/3-06/598-3552 про порушення забезпечених заставою зобов'язань за договором кредитної лінії від 05.08.2011 №26-15-09/11 на загальну суму 602570441,94 грн. та 26304057,21 дол. США не пізніше тридцяти днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави. Відправка даного повідомлення підтверджується фіскальним чеком №0436 та описом вкладення у цінний лист відділення поштового зв'язку від 02.04.2014.

Судом встановлено, що відповідно до витягу №.04.2014 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано звернення стягнення на підставі договору застави, який зареєстровано в реєстрі за №1611 26.11.2012.

Зважаючи на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Урожай" вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про дострокове повернення кредиту на загальну суму 602570441 грн. 94 коп. та 26304057 дол. США 21 цент та Дочірнім підприємством "Уманський консервний комбінат" умов договору застави від 26.11.2012 та повідомлення за вих.№26/3-06/598-3552 про порушення забезпечених заставою зобов'язань за договором кредитної лінії від 05.08.2011 №26-15-09/11, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису вих. № 2613-06/936-5557 від 23.05.2014, в якій просив вчинити виконавчий напис на оригіналі договору застави № 61 від 26.11.2014, який зареєстровано в реєстрі за №1611 з метою звернення стягнення на майно, зазначене в п.1.2 вказаного договору застави на суму 497000000,00 грн. та 23025872,00 дол.США (еквівалент за курсом НБУ 266958114,65 грн.) станом на 12.05.2014, строк за який провадиться стягнення з 22.07.2013 по 23.05.2014.

23.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на майно, а саме: обладнання, устаткування, малоцінні необоротні матеріальні активи та інші основні засоби, перелік, опис та розташування яких наведені в додатку №1 до договору застави № 61 від 26.11.2014, який зареєстровано в реєстрі за №1611, право власності на які належить Дочірньому підприємству "Уманський консервний комбінат", 20300, Черкаська обл., м. Умань, вул. Дерев'янка,3, . Зазначене майно - основні засоби - обладнання, устаткування, малоцінні необоротні матеріальні активи та інші основні засоби, на підставі договору застави № 61 (зі всіма змінами та доповненнями до нього), посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовською Н.Г. 26.11.2012 за реєстровим № 1611 передане в заставу Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України".

Відповідно до спірного виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у сумі 497000000,00 (чотириста дев'яносто сім мільйонів) грн. та 23025872,00 (двадцять три мільйони двадцять п'ять тисяч вісімсот сімдесят два) долари США (еквівалент за курсом НБУ - 266958114,65 грн.), а також витрати по вчиненню виконавчого напису нотаріуса 22857,00 (двадцять дві тисячі вісімсот п'ятдесят сім) грн.

Строк за який проводиться стягнення: з 22.07.2013 року по 23.05.2014 року (включно).

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст.4 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права.

У разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 Цивільного кодексу України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 1. та ч.2 ст. 590 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Статтею 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Аналогічні положення містить і ст.23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" яка надає право обтяжувачу в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне зобов'язання, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Статтею 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон) передбачено, що обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити в тому числі інформацію про виконання порушеного зобов'язання протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно з абз. 2, 3 п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 № 10 спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК України. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Таким чином, господарські суди не перевіряють правильність виконавчого напису з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт підлягають окремому оскарженню до суду.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

У виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;

дата набрання юридичної сили;

строк пред'явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса (ст. 89 Закону України "Про нотаріат").

Главою 16 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (далі - Наказ) при вчиненні нотаріусом виконавчих написів на договорах застави не передбачено обов'язку останніх перевіряти отримання заставодавцем від заставодержателя повідомлення про порушення забезпечених заставою зобов'язань.

Лише при вчиненні нотаріусами виконавчих написів на договорах іпотеки пунктом 2.3 Наказу передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Як встановлено судом, на виконання вимог ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та п. 6.2 договору застави Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" надіслало Дочірньому підприємству "Уманський консервний комбінат" повідомлення № 26/3-06/598-3552 від 02.04.2014 про порушення забезпечених заставою зобов'язань за договором кредитної лінії від 05.08.2011 № 26-15-09/11 з одночасною реєстрацією в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Направлення зазначеного повідомлення підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення з відміткою поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення 02.04.2014, що передує зверненню до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису вих. № 2613-06/936-5557 від 23.05.2014.

Тобто, спірний виконавчий напис нотаріуса було вчинено після спливу тридцяти днів з моменту надісланого відповідачем (заставодержателем) повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень позивачу (заставодавцю).

Відповідно до п. п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, і при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку.

Відповідно до п. 1 цього Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що до заяви про вчинення виконавчого напису вих. № 2613-06/936-5557 від 23.05.2014 (копія в матеріалах даної справи), відповідачем було додано: копія договору кредитної лінії від 05.08.2011 № 26-15-09/11 зі змінами та доповненнями; оригінал договору застави від 26.11.2012 № 61, зареєстрованого в реєстрі за № 1611; розрахунок заборгованості станом на 12.05.2014; докази надання кредиту; копія вимоги банку № 26/3-06/580-3450 від 01.04.2014 (з доказами направлення та отримання); копія вимоги банку № 26/3-06/580-3450 від 01.04.2014 (з доказами направлення та повернення отримання); копія повідомлення банку № 26/3-06/598-3552 від 02.04.2014 (з доказами направлення та повернення повідомлення без вручення); копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 02.04.2014, копія статуту відповідача; копія змін до статуту відповідача; копія довідки з ЄДРПОУ відповідача.

З огляду на те, що нотаріусом не були надані в повному обсязі витребувані судом матеріали нотаріальної справи, суд приймає до уваги надані відповідачем банківські виписки, які підтверджують факт надання кредиту та факт наявності заборгованості за кредитом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для вчинення спірного виконавчого напису були надані всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобов'язання, тоді як боржником не доведено необґрунтованості розміру заборгованості, зазначеного у виконавчому написі нотаріуса.

У той же час, за змістом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому саме позивач повинен довести відсутність заборгованості за кредитними договорами, якщо ним оспорюється визначена нотаріусом сума боргу, однак позивач не оспорює наявність у нього заборгованості, власного контррозрахунку на спростування відомостей, наданих банком на підтвердження розміру кредитної заборгованості позивачем не подано.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 25.09.2014 у справі № 910/1339/13.

Суд наголошує на тому, що неподання нотаріусом витребовуваних документів не може достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що господарським судом розглядаються саме спори щодо захисту порушених/невизнаних/оспорюваних прав суб'єктів господарювання, зокрема, при виконання господарських договорів, а не перевіряються дії нотаріуса на предмет їх відповідності закону. Таким чином, позивач повинен довести, що була відсутня правова підстава для вчинення виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та, відповідно, відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивач також зазначив, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не проаналізував, з чого складається природа виникнення суми заборгованості, яка повинна бути погашена за рахунок реалізації майна, на яке звертається стягнення та строк, за який проводиться стягнення; не вбачається, з яких міркувань виходив відповідач при визначенні безспірної суми заборгованості та строку, за який проводиться стягнення.

Втім, суд зазначає, що у виконавчому написі нотаріусом зазначено, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, пропонується задовольнити вимоги відповідача в сумі 497000000,00 грн. та 23025872 дол. США (еквівалент за курсом НБУ - 266958114,65 грн.), а також витрати по вчиненню виконавчого напису нотаріуса в розмірі 22857,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення: з 22.07.2013 по 23.05.2014 (включно).

Отже, нотаріусом у виконавчому написі чітко зазначено строк, за який провадиться стягнення та суми, що підлягають стягненню (які складаються із заборгованості за наданими кредитами, без врахування пені та процентів), що повністю відповідає вимогам ст. 89 Закону України "Про нотаріат" та главі 16 Наказу.

Що ж до визначення строку, за який провадиться стягнення (з 22.07.2013 по 23.05.2014 (включно)), то суд зазначає, що 22.07.2013 є датою виникнення прострочки у позичальника перед відповідачем по сплаті заборгованості по тілу кредиту по кредитному договору, що підтверджується випискою по рахунку позичальника (знаходиться в матеріалах справи), а 23.05.2014 - дата вчинення виконавчого напису, станом на яку заборгованість по кредиту не була погашена.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушені вимоги ст. 192 Цивільного кодексу України.

Статтею 192 Цивільного кодексу України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим декретом.

На підставі вказаних ліцензій банківські установи здійснюють кредитування фізичних та юридичних осіб в іноземній валюті та вимагають повернення наданих сум відповідно до умов кредитного договору.

У разі невиконання боржником умов кредитного договору, звернення стягнення на іпотечне/заставлене майно провадиться на підставі виконавчого напису нотаріуса, який підтверджує право кредитора на примусове задоволення зобов'язань боржника з вартості іпотечного/заставленого майна.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 89 Закону України "Про нотаріат", якою встановлено, що виконавчий напис повинен містити суму, що підлягає стягненню, при вчиненні виконавчих написів на угодах, що забезпечують виконання зобов'язання в іноземній валюті, нотаріуси вправі вказувати, що вимоги банку підлягають задоволенню за рахунок коштів, виручених від реалізації в установленому порядку майна, в розмірі суми боргу в іноземній валюті, яка еквівалентна сумі в гривнах за курсом НБУ (про зазначене йде мова в спільному листі Міністерства юстиції України та Національного банку України № 24- 10/384 від 29.03.1999).

У спірному виконавчому написі зазначено, що за рахунок реалізації майна пропонується задовольнити вимоги відповідача в тому числі в сумі 23025872 дол. США (еквівалент за курсом НБУ - 266958114,65 грн.), що не суперечить положенням ст. 192 Цивільного кодексу України, до того ж, реалізація заставленого майна здійснюється державним виконавцем виключно в національній валюті у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Крім того, в позовній заяві позивач зазначив, що у вимозі про дострокове повернення кредиту, яка була направлена відповідачем позичальнику, та у виконавчому написі визначені різні суми боргу, а тому сума до стягнення, зазначена у виконавчому написі, не може вважатися безспірною.

З урахуванням пояснень відповідача та доказів надання і погашення кредиту, які наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що у вимозі про дострокове повернення кредиту, яка направлялась позичальнику, розрахована сума заборгованості останнього за кредитним договором в розмірі 602570441,94 грн. та 26304057,21 дол. США, яка включає в себе заборгованість по тілу кредиту, нараховані та несплачені проценти, штрафні санкції та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь відповідача відповідно до умов кредитного договору. У виконавчому написі сума до стягнення є меншою та визначена в розмірі 497000000,00 грн. та 23025872 дол. США (еквівалент за курсом НБУ - 266958114,65 грн.), що становить лише заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дочірнього підприємства "Уманський консервний комбінат" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23.05.2014 та зареєстрованого в реєстрі за №353 підлягають залишенню без задоволення.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.01.2015.

Суддя Ю.М.Смирнова