номер провадження справи 10/132/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 Справа № 908/5288/14

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства «Бізон - Тех 2006», м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1, с. Олександрівка, Словянський р-н, Донецька область

про стягнення 169 160 грн. 99 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Тищенко Г.Г., довіреність № 20/15 від 08.01.2015 р.;

від відповідача - не з'явився;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До господарського суду Запорізької області 27.11.2014 р. звернулось Приватне підприємство «Бізон - Тех 2006», м. Запоріжжя з позовною заявою до Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1, с. Олександрівка, Словянський р-н, Донецька область про стягнення 169 160 грн. 99 коп.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 27.11.2014 р., справу 908/5288/14 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 28.11.2014 р. порушено провадження у справі № 10/132/14, її розгляд призначено на 22.12.2014 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні не з'явився, відзив не направив.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, ненадання відзиву на позовну заяву та для отримання всіх необхідних документів по справі, суд відклав розгляд справи на 26.01.2015 р.

22.01.2015 р. від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву. В своїх запереченнях проти заборгованості не заперечує, заперечує проти штрафних санкцій, пені та інфляційних.

У судове засідання відповідач не з'явився.

Позивач в свою чергу проти звільнення відповідача від штрафних санкцій, пені та інфляційних заперечив.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.03.2013 року між Приватним підприємством «Бізон-Тех 2006» (далі - позивач) та Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач) був укладений Договір поставки насіння № ХВ-Н-21 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, у порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором та Специфікаціями до нього, позивач (постачальник за договором) зобов'язався поставляти та передавати у власність відповідача (покупець за договором) насіння для сівби (далі - товар), а відповідач зобов'язався приймати цей товар та оплачувати його.

Згідно з п. 2.1. Договору, найменування (асортимент) товару, його кількість та ціна вказуються в Специфікаціях до Договору, що є невід'ємними його частинами.

Згідно з п. 2.2. Договору, кожна наступна Специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього Договору й не скасовує та не змінює дію попередніх Специфікацій ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній.

Пунктом 4.3. Договору, встановлена що дата (термін, строк) поставки товару вказується Специфікаціях.

Всього сторонами було підписано 3 (три) Специфікації до Договору, згідно з якими позивач зобов'язався поставити відповідачу товар на загальну суму 145 582,78 грн., а саме:

- Специфікація № 1 від 05.03.2013 року на загальну суму 64 282,34 грн.;

- Специфікація № 2 від 04.04.2013 року на загальну суму 19 580,00 грн.;

- Специфікація № 3 від 12.04.2013 року на загальну суму 61 720,44 грн.

Відповідно п. 2 Специфікацій сторони визначили умови та місце поставки (передачі) товару: EXW (склад позивача). Згідно з п. 4.1. Договору, вказана умова поставки (EXW) передбачає вибірку товару Покупцем зі складу Постачальника автомобільним транспортом за свій рахунок.

Відповідно до п. п. 7.1.4 Договору, відповідач зобов'язувався з'явитися за товаром у місце поставки товару, прийняти його і передати в обмін нього позивачу належним чином оформлену довіреність на отримання товару.

Позивач, виконуючи свої договірні зобов'язання, своєчасно передав відповідачу весь товар за Специфікаціями на загальну суму 145 582,78 грн., що підтверджується такими Видатковими накладними: № ЗП1121 від 18.03.2013 року на суму 64 282,34 грн.; № ЗП3000 від 12.04.2013 року на суму 19 580,00 грн.; № ЗП4798 від 24.04.2013 року на суму 61 720,44 грн.

Факт поставки товару підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків від 20.06.2013 року, який підписаний відповідачем, а підпис засвідчений відбитком його печатки.

Акт звірки відповідачем підписаний без застережень, а в п. 3 Акту відповідач підтвердив, що позивач свої зобов'язання з поставки товару за Договором виконав повністю та належним чином. Претензій щодо позивача стосовно виконання ним Договору, стосовно кількості, асортименту та якості поставленого товару у відповідача немає.

Таким чином, позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання, своєчасно передав відповідачеві весь товар на загальну суму 145 582,78 грн.

Згідно з п. 5.2. Договору оплата товару повинна бути здійснена відповідачем в українських гривнях у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок Постачальника. Підставою для платежу є даний Договір.

Виходячи з п. 5.1. та п. п. 7.1.1. Договору відповідач зобов'язався оплатити позивачу товар у строки, що визначені в Специфікації.

Строки розрахунку за товар вказані в пункті 3 Специфікацій, згідно з якими граничним строком повного та остаточного розрахунку за товар є 21.10.2013 року.

В позовній заяві позивач вказує на те, що у встановлені Договором строки відповідач не повністю виконав свої грошові зобов'язання. Товар відповідач оплатив лише частково на загальну суму 19 628,00 грн., перерахувавши її в такі строки: 30.09.2014 року - 17 628,00 грн.; 31.10.2014 року - 2 000,00 грн., що підтверджується Банківськими виписками: від 30.09.2014 року, від 31.10.2014 року.

З тверджень позивача, стало відомо, що у квітні 2013 року відповідач просив позивача прийняти залишки невикористаного ним товару. Позивач пішов на зустріч відповідачу і 29.04.2013 року між сторонами була укладена Додаткова угода № 13-06/2013 до Договору поставки, згідно з якою (п. 1) відповідач зобов'язався повернути позивачу залишки товару на загальну суму 64 282,34 грн., який ним не було використано. При цьому, повернення товару не пов'язано із його недоліками або якістю (п. 2). Товар на вказану суму був повернений відповідачем на підставі Накладної на повернення від покупця № ЗП62 від 29.04.2013 року, на ціну повернутого товару був зменшений борг відповідача перед позивачем.

Відтак, станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем з оплати товару (основний борг) за Договором становить 61 672,44 грн.

З яких - 145 582,78 грн. (ціна поставленого відповідачу товару) -19 628,00 грн. (сума платежів, здійснених відповідачем в оплату товару) - 64 282,34 грн. (вартість повернутого відповідачем товару) = 61 672,44 грн.

Згідно з п. 5.6. Договору: „Ціна товару, що вказана в Специфікації, визначена на дату їх складання.

У зв'язку з тим, що товар буде оплачуватися Покупцем не в день складання Специфікації, то всі платежі Покупця Постачальнику за товар підлягають індексації".

Згідно з п. 5.1., пп. 7.1.1., 7.1.3. Договору поставки відповідач зобов'язався оплатити товар (у т.ч. сплатити суму індексації ціни товару), для чого зобов'язався перед здійсненням будь-якого платежу провести його індексацію в порядку, визначеному Договором.

У пункті 3 кожної Специфікації також зазначено, що суми платежів підлягають індексації згідно з Договором.

Згідно з п, 5,6, Договору проіндексована сума платежу визначається наступним чином: ПСП = (К2/КІ) х СП, де ПСП - проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті Покупцем Постачальнику; СП - сума платежу за Товар; К2 - середній курс продажу банками доларів США за гривні на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день; К1 - курс гривні до долару США на дату складання Специфікації, за яким визначалась ціна товару в ній (вказується в Специфікаціях). Якщо показник К1 не вказаний у Специфікаціях, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання Специфікацій.

Для розрахунку такої індексації сторони в підпункті 5.6.1. Договору визначили, що для показника К2 вони використовують середній курс продажу банками доларів США за гривні (показник А8К на веб-сторінці www.udinform.com в огляді фінансового дня) на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, інформацію про який Сторони одержують із веб-сторінки www.udinform.com в огляді фінансового дня.

Підпунктом 5.6.2. Договору, передбачено, що у день здійснення платежу Покупець самостійно, без пред'явлення йому рахунку із збоку Постачальника, проводить його індексацію у вище встановленому порядку та перераховує Постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП.

Згідно з пп. 5.6.6. Договору, зобов'язання Покупця щодо сплати проіндексованих сум платежів є грошовим зобов'язанням Покупця перед Постачальником з оплати товару. Сплачені Покупцем Постачальнику суми у зв'язку з виконанням цього пункту, що перевищують ціну Товару вказану в Специфікаціях, є індексацією (тобто збільшенням) ціни Товару.

Проте, відповідач не виконав вказаного свого грошового зобов'язання.

Суми здійснених відповідачем платежів проіндексовані не були, і, відповідно, суми індексації ціни товару з них не сплачувались. Також відповідачем не сплачено і залишок основного боргу разом із сумою індексації ціни товару з нього.

Несплачена відповідачем сума індексації ціни товару становить 72 563,01 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України): „Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін", а частиною 2 цієї статті встановлено, що: „Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом".

За умовами Договору повна ціна товару складається з ціни товару, що визначена в специфікаціях (накладних), і з суми індексації ціни товару, що нараховується в порядку, передбаченому п. 5.6. Договору, включаючи його підпункти 5.6.1 - 5.6.6.

Різниця між сумою проіндексованих платежів і сумою платежів, вказаних в специфікаціях (накладних), є сумою індексації (тобто збільшення) ціни товару за Договором.

Сторони Договору „збільшення" ціни товару назвали „індексацією" тільки тому, що платіж за товар (основний борг) збільшується на певний індекс, який сторони вираховують у порядку встановленому Договором.

Збільшення курсу продажу банками доларів США за гривні на міжбанківському валютному ринку, і внаслідок цього збільшення індексу який збільшує ціну товару, - це об'єктивний фактор, на який постачальник не може впливати. А, відтак, постачальник не може впливати на розмір суми індексації ціни товару, яку повинен сплатити покупець. Збільшення ціни товару за Договором не пов'язано з суб'єктивним фактором або дією сторони Договору.

У пункті 9.13. Договору сторони вказали, що: „Умови Договору його сторони визначають розумними та справедливими", що: .Договір складений Сторонами при повному розумінні ними предмету Договору, прочитаний ними ....". Тобто відповідач підписуючи Договір сам підтвердив, що йому зрозуміло всі його умови, у т.ч. наявність такого обов'язку як сплата постачальнику проіндексованих (тобто збільшених) платежів за товар, порядок вирахування індексу на який збільшуються платежі за товар тощо.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини відносяться до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно до частини другої статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність.

Ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання однією зі сторін договору настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 8.1.3 Договору поставки сторони погодили, що за прострочення строків виконання грошових зобов'язань Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,05% від простроченої суми грошового зобов'язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від простроченої суми. Пеня та штраф на суму попередньої оплати, якщо товар не був отриманий Покупцем не нараховується.

Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за цим договором не обмежується шістьма місяцями, а здійснюється до моменту їх фактичного виконання (виключення з ч. 6 ст. 232 ГК України), а строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за такими зобов'язаннями сторони згідно із ст. 259 ЦК України збільшується до 3 - х років (п. 8.2 Договору поставки).

Перерахувавши наданий позивачем розрахунок пені суд дійшов висновку, що він порахований вірно, а тому пеня в сумі 10 535,41 грн. підлягає задоволенню.

Розрахунок штрафу позивачем пораховано вірно, а відтак 30% штрафу в сумі 24 390,13 грн. підлягає задоволенню.

В свої чергу відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому визнає основну заборгованість та просить суд звільнити його від штрафних санкцій, пені та інфляційних.

Суд, проаналізувавши дані заперечення, вважає їх не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем виникли, ще у жовтні 2013 р. відтак обставини на які спирається відповідач, щодо проведення анти терористичної операції в країні, не мають підстав.

Отже, факт наявної заборгованості відповідача за договором поставки насіння № ХВ-Н-21 підтверджується матеріалами справи.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 169 160 грн. 99 коп.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Приватного підприємства «Бізон - Тех 2006», м. Запоріжжя до Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором поставки насіння № ХВ-Н-21.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (84186, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства "БІЗОН - ТЕХ 2006" (70605, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вулиця Крупської, буд. 162, кв. 11, код ЄДР 34216986) заборгованість у розмірі 169 160 (сто шістдесят дев'ять тисяч сто шістдесят ) грн. 99 коп. з яких - основний борг 61 672 (шістдесят одна тисяча шістсот сімдесят два) 44 коп., 72 563 (сімдесят дві тисячі п'ятсот шістсот три) грн. 01 коп. - індексації ціни товару, 24 390 (двадцять чотири тисячі триста дев'яносто) грн. 13 коп. - штрафу, 10 535 (десять тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 41 коп. пені та судовий збір у розмірі 3 383 (три тисячі триста вісімдесят три) грн. 22 коп.

Видати наказ.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 27.01.2015р.