КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. Справа№ 10/174-35/383

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від скаржника: Бриль П.О., за дов. № 58-Д, від 26.12.14 р.

Поліщук Л.П. за дов. № 74-Д від 26.12.14 р.

від ВДВС: не з'явились

від заінтересованої особи: не з'явились

розглянувши у

відкритому судовому

засіданні апеляційна

скарга Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів

Шевченківського району" м. Києва

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 04.11.2014 р.

у справі № 10/174-35/383 (судді Паламар П.І.)

за скаргою Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів

Шевченківського району" м. Києва

на дії відділу Державної виконавчої служби Шевченківського

районного управління юстиції у м. Києві

заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Київенерго"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2014р. у справі № 10/174-35/383 у задоволенні скарги Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" м. Києва на дії відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" м. Києва звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2014р. у справі № 10/174-35/383 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№44245031 від 04.08.2014 р. та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору №23069435 від 19.06.2014 р., прийняти постанову, якою визнати дії державного виконавця незаконними.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було прийнято ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 р. у справі № 10/174-35/383 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М. апеляційну скаргу Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" м. Києва прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 18.12.2014р.

18.12.2014р. в судове засідання з'явились уповноважені представники скаржника крім представника ВДВС та заінтересованої особи.

18.12.2014р. в судовому засіданні представник скаржника заявив клопотання про продовження строку розгляду справи на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014р. задоволено клопотання про продовження строку розгляду справи та відкладено розгляд апеляційної скарги на 29.12.2014 р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 29.12.2014 р. у справі № 10/174-35/383 змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Михальська Ю.Б., Отрюх Б.В.

29.12.2014р. в судове засідання з'явились уповноважені представники скаржника крім представника ВДВС та заінтересованої особи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.12.2014р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 12.01.2015 р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 р. у справі № 10/174-35/383 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

12.01.2015 р. в судове засідання з'явились уповноважені представники скаржника. Представники ВДВС та заінтересованої особи у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників ВДВС та заінтересованої особи.

Представники скаржника підтримали доводи апеляційної скарги та просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2014р. у справі № 10/174-35/383 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№44245031 від 04.08.2014 р. та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору №23069435 від 19.06.2014 р., прийняти постанову, якою визнати дії державного виконавця незаконними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вбачається з копій матеріалів справи, 26.08.2014р. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на дії державного виконавця.

Скаржник зазначав, що постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ВП № 44245031 від 04.08.2014 р. було відкрите виконавче провадження з примусового виконання постанови відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконаної служби Головного управління юстиції у м. Києві ВП №23069435 від 09.06.2014 р. про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 656833,89 грн.

Посилаючись на те, що постанова відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконаної служби Головного управління юстиції у м. Києві ВП №23069435 від 09.06.2014 р. про стягнення з нього виконавчого збору, з примусового виконання якої відкрито виконавче провадження, суперечить вимогам ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закону) скаржник просив визнати дії відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови ВП№44245031 від 04.08.2014р. про відкриття виконавчого провадження неправомірними, а постанову скасувати.

Крім цього скражник посилається на укладену 10.11.2006 р. між Комунальним підприємством "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" м. Києва та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та затверджену ухвалою господарського суду м. Києва від 14.11.2006 року у справі №10/147-35/383 мирову угоду, згідно якої контрагенти погодили добровільний та поетапний порядок погашення існуючої заборгованості шляхом перерахування коштів Комунальним підприємством "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на розрахунковий рахунок Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до 20.12.2012р. Аргументує вищезазначене скаржник посилаючись на ч.1 п.2 ст.49 Закону України „При виконавче провадження" зазначаючи, що однією з підстав для закінчення виконавчого провадження є визнання судом мирової угоди між стягувачем та боржником у процесі виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.3. ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (в редакції, чинній станом на момент оспорюваної дії).

Відповідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З копій матеріалів справи вбачається, що 04.08.2014р. головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №44245031 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконаної служби Головного управління юстиції у м. Києві ВП № 23069435 від 09.06.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 656833,89 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.25. Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки постанова відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконаної служби Головного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника виконавчого збору відповідала вимогам виконавчого документу, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред'явлення її до виконання не закінчився і пред'явлена до належного органу Державної виконавчої служби, то державний виконавець правомірно виніс оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.25. Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1. ст.28. Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Варто зазначити, що п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження„ N 14 від 26.12.2003р. встановлено, що відповідно до ст.ст.45,46 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово. Суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі строками, встановленими в ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», і був нереальним.

Посилання скаржника на те, що постанова відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконаної служби Головного управління юстиції у м. Києві ВП № 23069435 від 09.06.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору суперечить ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними, оскільки доказів визнання цієї постанови в установленому порядку незаконною суду не надано.

Крім цього, в апеляційній скарзі Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" м. Києва просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№44245031 від 04.08.2014 р. та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору №23069435 від 19.06.2014 р., проте дані вимоги не були заявлені в скарзі на дії державного виконавця, поданій до господарського суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвала Господарського суду міста Києва від 04.11.2014р. у справі № 10/174-35/383 на дії державного виконавця.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм законодавства, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги чи скасування ухвали дії державного виконавця у суду не вбачається.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 04.11.2014р. у справі № 10/174-35/383 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" м. Києва залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2014р. у справі №10/174-35/383 - без змін.

2. Матеріали справи № 10/174-35/383 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

М.М. Новіков