Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" січня 2015 р. Справа № 21/906/75/13-г

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Наумова А.М., дов. від 31.12.14р.

від відповідача 1: Лисюк А.М., дов. від 23.05.14р. № 15008/Л/10

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Нафта" (м.Житомир)

до 1. Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (м.Житомир)

2. Державного підприємства "Підприємство Житомирської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4)" (м.Житомир)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Виробничо - побутове підприємство "Добробут - сервіс" (м.Житомир)

про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння

Позивач звернувся з позовом про визнання права власності на майно - бензин автомобільний А-92 в кількості 8226 літрів вартістю 10,49 грн. за одиницю вилученого майна, бензин автомобільний А-95 в кількості 9444 літри вартістю 10,69 грн. за одиницю вилученого майна, а також про витребування з чужого незаконного володіння майна - бензину автомобільного А-92 в кількості 8226 літрів вартістю 10,49 грн. за одиницю вилученого майна, бензину автомобільного А-95 в кількості 9444 літри вартістю 10,69 грн. за одиницю вилученого майна, бензину неетильованого АИ-95 Євро вид І клас В в кількості 5582 літри вартістю 11,05 грн. за одиницю вилученого майна.

Заявою від 12.12.14р. № 395 позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області вартість товару, вилученого 04.01.13р. у позивача, а саме: за бензин автомобільний "А-95" в кількості 3536 літрів вартістю 16,05 грн. за одиницю - 56752,80 грн.; за бензин автомобільний "А-92" в кількості 4765 літрів вартістю 15,95 грн. за одиницю - 76001,75 грн.; за бензин неетильований АИ-95 Євро вид І клас В в кількості 2051 літрів вартістю 16,25 грн. за одиницю - 33328,75 грн., а всього 166083,30 грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову, а також до прийняття рішення по справі відмовитись від позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, передбачені ст.22 ГПК України права позивача, вказана заява не суперечить вимогам чинного законодавства України, не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів та приймається судом. Розгляд справи здійснюється з урахуванням поданих змін.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала згідно заяви від 12.12.14р. № 395 про уточнення позовних вимог (т.2 а.с.206-210). Зокрема, зазначила, що відповідачем 1 не повернуто позивачу (власнику) бензин автомобільний "А-95" в кількості 3536 літрів, бензин автомобільний "А-92" в кількості 4765 літрів, бензин неетильований АИ-95 Євро вид І клас В в кількості 2051 літрів., тому вказане майно є втраченим. З урахуванням експертного висновку № В-4290 від 11.12.14р. Житомирської торгово-промислової палати, позивач просив стягнути з відповідача 1 вартість товару (бензину), неповернутого позивачу.

Відповідач 1 у відзиві на заяву про уточнення позовних вимог та його представник в судовому засіданні проти уточнених позовних вимог заперечили, просили відмовити в їх задоволенні у повному обсязі (т.2 а.с.245). Зокрема, вважають, що позивач, як власник має право витребувати своє майно в особи у якої воно фактично знаходиться на зберіганні. При цьому зазначили, що на час розгляду справи в суді касаційної інстанції, спірне майно згідно Акту № 22 від 03.09.14р. було повернуто ТОВ "Еліт Нафта" (на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.08.14р.). Також вказали, що рідина із запахом бензину в кількості 10 352 літри ТОВ "Еліт Нафта" не передавалась у зв'язку з її відсутністю в резервуарах ДП "Підприємство Житомирської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області №4".

Відповідач 2 відзиву на позов не подав, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.242).

Ухвала господарського суду від 25.12.14р., яка направлялась третій особі за адресою (м.Житомир, вул.Войкова 7), повернулася до суду з відміткою поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядалась за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів господарського об'єкту АЗС № 6, що належить позивачу, відповідачем 1 складено акт від 29.12.12р. № 06/30/22 (т.1 а.с.25). В ході перевірки було знято залишки товарно-матеріальних цінностей (ПММ) та відібрані з них проби.

За результатами проведених досліджень № 19/2-12.3/10068 від 28.12.12р. втановлено, що: бензин автомобільний А-92 в кількості 8226 літрів не відповідає вимогам ДСТУ 4063.2001 "Бензини автомобільні. Технічні умови"; бензин автомобільний А-95 ДСТУ 4063.2001 в кількості 9444 літрів - не відповідає вимогам ДСТУ 4063.2001 "Бензини автомобільні. Технічні умови"; бензин неетильований АИ-95 євро вид і клас В ДСТУ 4898.2001 в кількості 5582 літрів - не відповідає вимогам ДСТУ 4898.2001 "Бензин автомобільний. Технічні умови".

У зв'язку з цим, податковим органом зроблено висновок, що наявні у позивача ПММ за своїми характеристиками не відповідають якісним показникам, які відображені у первинних документах (сертифікатах та паспортах якості), наданих до перевірки, у зв'язку з чим складено протокол від 29.12.12р. № 1 про тимчасове затримання майна, а саме: бензину автомобільного А-95 в кількості 9444 літри вартістю 10,69 грн. за одиницю вилученого майна; бензину автомобільного А-92 в кількості 8226 літрів вартістю 10,49 грн. за одиницю вилученого майна, бензину неетильованого АИ-95 Євро виду І класу В в кількості 5582 літри вартістю 11,05 грн. за одиницю вилученого майна (т.1 а.с.26,27).

На підставі п.94.7 статті 94 Податкового кодексу України начальником Державної податкової інспекції у місті Житомирі прийнято рішення № 2/0/66-13 від 02.01.13р. про накладення адміністративного арешту вказаного майна ТОВ "Еліт Нафта", що містилося у трьох ємкостях, та знаходилося за адресою: м.Житомир, проспект Миру 54 (на загальну суму двісті сорок вісім тисяч дев'ятсот двадцять вісім гривень двадцять коп.)(т.1 а.с.28).

04.01.13р. працівниками відповідача 1 складено Акт розпломбування і викачки вищевказаного майна (т.1 а.с.29).

Згідно даного Акта, фактично була проведена викачка: з резервуару № 1 (з написом "А-95") в об'ємі 9386 літрів, з резервуару № 2 (з написом "А-92") в об'ємі 8194 літрів, з резервуару № 3 (з написом "А-95" Євро) в об'ємі 5545 літрів. По завершенню викачки був проведений замір, яким встановлено, що залишок рідини в резервуарі № 1 (з написом "А-95") становить 58 літрів, в резервуарі № 2 (з написом "А-92") становить 32 літрів, в резервуарі № 3 (з написом "А-95 "Євро") становить 37 літрів; викачати залишки неможливо в зв'язку з відсутністю технічної можливості.

26.11.12р. між Державною податковою інспекцією у місті Житомирі (замовник) та ВПП "Добробут-Сервіс" (виконавець/третя особа) було укладено договір про реалізацію та зберігання безхазяйного майна № 49, за умовами якого виконавець зобов'язався за дорученням замовника за плату зберігати або реалізовувати передане йому майно (п.1 договору)(т.2 а.с.86-89).

08.01.13р. між ДП "Підприємство Житомирської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4)" (зберігач) та ВПП "Добробут-Сервіс" (поклажодавець) укладено договір зберігання № 95, за умовами якого зберігач зобов'язався зберігати нафтопродукти в кількості 23125 літрів на суму 247563,65 грн., надалі майно, в порядку, визначеному даним договором зберігання (т.2 а.с.84).

Відповідно до акту приймання-передачі від 08.01.13р. ВПП "Добробут-Сервіс" передало, а ДП "Підприємство Житомирської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№ 4)" прийняло на зберігання нафтопродукти в кількості 23125 літрів, загальною вартістю - 247563,65 грн. (т.2 а.с.85).

На виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.08.14р. у даній справі, відповідачем-1 та відповідачем-2 03.09.14р. повернуто, а позивачем прийнято: бензин А-92 в кількості 3429 літрів, бензин А-95 - 5850 літрів та бензин А-95 Євро - 3494 літри (т.2 а.с.149,150).

Позивач, обґрунтовуючи свої уточнені позовні вимоги зазначив, що відповідачем 1 не повернуто позивачу (власнику) бензин автомобільний "А-95" в кількості 3536 літрів, бензин автомобільний "А-92" в кількості 4765 літрів, бензин неетильований АИ-95 Євро вид І клас В в кількості 2051 літрів, тому вказане майно позивача є втраченим. Посилаючись на експертний висновок № В-4290 від 11.12.14р. Житомирської торгово-промислової палати (т.2 а.с.211), позивач просив стягнути з відповідача 1 вартість бензину в наступних сумах: за бензин автомобільний "А-95" в кількості 3536 літрів вартістю 16,05 грн. за одиницю - 56752,80 грн.; за бензин автомобільний "А-92" в кількості 4765 літрів вартістю 15,95 грн. за одиницю - 76001,75 грн.; за бензин неетильований АИ-95 Євро вид І клас В в кількості 2051 літрів вартістю 16,25 грн. за одиницю - 33328,75 грн., а всього 166083,30 грн.

Враховуючи викладене, господарський суд зазначає наступне.

Перелік спорів, підвідомчих господарським судам наведено у ст.12 ГПК України. Цією ж статтею визначено, що господарським судам не підвідомчі спори, що виникають із публічно - правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Відповідно до ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт 1 ч.1 ст.3 КАС України встановлює, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як визначено пунктами 6 та 7 ч.1 ст.3 КАС України, адміністративним позовом є звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах, а суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з цих норм, спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції у тому разі, якщо він виник із публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, який саме у цих відносинах здійснює надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що позовні вимоги до Житомирської ОДПІ підсудні адміністративній юрисдикції, оскільки спірні правовідносини між позивачем та податковою інспекцією виникли у зв'язку з виконанням останньою своїх владних повноважень.

Тобто, спір між позивачем та Житомирською ОДПІ є публічно-правовим, оскільки виник з публічно - правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, яким є податкова інспекція, що реалізовувала ці повноваження шляхом проведення вказаної перевірки.

Виходячи з цього, господарський суд дійшов висновку, що спір між позивачем та Житомирською ОДПІ не підвідомчий господарському суду.

Відповідно до пп.4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11р., припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде, зокрема, встановлено, що справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 ГПК).

За таких обставин, провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області підлягає припиненню на підставі п.1 ст.80 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. Враховуючи суб'єктний склад сторін і предмет спору, такий спір повинен розглядатись у Житомирському окружному адміністративному суді.

У позові до Державного підприємства "Підприємство Житомирської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4)" господарський суд відмовляє, оскільки позивачем не заявлено до нього будь-яких позовних вимог.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У позові до Державного підприємства "Підприємство Житомирської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4)" відмовити.

2. У позові до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області провадження у справі припинити, оскільки спір до цього відповідача не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.01.15

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 3 прим.:

1 - у справу,

2 - відповідачу - ДП "Підприємство Житомирської виправної колонії №4"(рек. з повід. про вруч.),

3 - третій особі - ВПП "Добробут - сервіс" (10003, м.Житомир, вул.Войкова 7)(рек. з повід. про вруч.).