РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24610/14 14.01.15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про відшкодування шкоди в порядку суброгації в розмірі 2 822,60 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Ліповуз Д.І., за довіреністю

від відповідача: Пилипець А.Ю., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку суброгації в розмірі 2 822,60 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/24610/14, розгляд справи призначено на 03.12.2014 р.

03.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 03.12.2014 р. представник позивача з'явився та подав клопотання про продовження строків розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 10.11.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/24610/14 позивач не виконав.

У судове засідання 03.12.2014 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 10.11.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/24610/14 відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд задовольнив вищезазначене клопотання.

Розглянувши у судовому засіданні 03.12.2014 р. клопотання представника позивача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 03.12.2014 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 10.11.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/24610/14 та задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 14.01.2015 р.

У судове засідання 14.01.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 14.01.2015 р. у судове засідання з'явився, надав суду свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2013 року між Іванченком Сергієм Романовичем (далі - страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - позивач) було укладено Договір добровільного страхування наземного засобу, що не є предметом застави № 06-R/01-024-01234 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Кіа», державний номерний знак АА 2184 ІТ.

Гр. Немировський Є.В., 30.08.2013 р. о 08 год. 30 хв. по вул. Івашкевича, 3 в м. Києві, керуючи транспортним засобом марки «Шевроле», державний номерний знак АА 0875 НХ, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Кіа», державний номерний знак АА 2189 ІТ, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2013 р. Немировського Є.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до Звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 4221 від 16.09.2013 р. (далі - Звіт), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Кіа», державний номерний знак АА 2184 ІТ, складає 2 579,07 грн.

Позивачем було складено та підписано страховий акт № СТ/13/0433 від 01.10.2013 р., згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Кіа», державний номерний знак АА 2184 ІТ, внаслідок ДТП, яка сталась о 08 год. 30 хв. по вул. Івашкевича, 3 в м. Києві, на вул. Новокостянтинівська, 1, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 2 404,84 грн.

На підставі сформованого страхового акту № СТ/13/0433 від 01.10.2013 р. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 2 404,84 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 2 404,84 від 01.10.2013 р.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шевроле», державний номерний знак АА 0875 НХ, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4369426.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм та у зв'язку з укладенням Полісу № АС/4369426 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Шевроле», державний номерний знак АА 0875 НХ.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Шевроле», державний номерний знак АА 0875 НХ, на момент скоєння вищезазначеної ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується Полісом № АС/4369426, відповідач згідно з статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АС/4369426 встановлено франшизу в розмірі 500,00 грн.

Позивачем не враховано франшизу, встановлену Полісом № АС/4369426, при визначенні розміру позовних вимог.

Крім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 124,56 грн. та 3% річних в розмірі 34,00 грн. та пеню в розмірі 259,20 грн.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Таким чином, з аналізу вищезазначеної норми закону вбачається, що страхове відшкодування є грошовим зобов'язанням, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування, з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат, є обґрунтованими.

Однак, враховуючи те, що при визначенні розміру позовних вимог позивачем не було враховано розмір франшизи, встановленої Полісом АС/4369426, судом здійснено перерахунок розмірів 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із того, що розмір страхового відшкодування, зменшений на розмір франшизи, складає 1 904,84 грн.

Також позивачем було невірно визначено періоди нарахування зазначених показників, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», порушення прав позивача у зв'язку з невиплатою відповідачем страхового відшкодування, за наявності підстав для здійснення такої виплати, наступає на 91 день з дати отримання відповідачем заяви про страхове відшкодування.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача за регресною вимогою № 03/229 від 12.02.2014 р., яку відповідач отримав 17.02.2014 р., про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції відповідача на зазначеній регресній вимозі.

З огляду на вищенаведене, право позивача на отримання страхового відшкодування було порушено відповідачем з 18.05.2014 р., а не з 17.05.2014 р., як зазначає позивач у своїх розрахунках.

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, з урахуванням розміру страхового відшкодування, зменшеного на суму франшизи, встановленої Полісом АС/4369426, та періодів нарахування, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 124,56 грн. та 3% річних в розмірі 26,77 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи скореговані періоди нарахування пені та розмір страхового відшкодування, зменшений на суму франшизи, встановленої Полісом АС/4369426, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 204,82 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди в порядку суброгації, з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних і пені, в загальному розмірі 2 822,60 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 260,48 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, б-р. Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код: 32382598) страхове відшкодування в розмірі 1 904 (одна тисяча дев'ятсот чотири) грн. 84 коп., інфляційні втрати в розмірі 124 (сто двадцять чотири) грн. 56 коп., 3 % річних в розмірі 26 (двадцять шість) грн. 77 коп. та пеню в розмірі 204 (двісті чотири) грн. 31 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, б-р. Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код: 32382598) судовий збір в розмірі 1 463 (одна тисяча чотириста шістдесят три) грн. 15 коп.

Повне рішення складено 19.01.2015 р.

Суддя О.В. Нечай