ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 р. Справа № 923/1791/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Зуденко Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кіровоградгідроспецбуд", м. Кіровоград,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія", м. Херсон,

про стягнення 191 657 грн. 14 коп.,

за участю представників:

позивача - Моргунова Т.О., представник, дов. № 71 від 14.03.2014 р.;

відповідача - Сонько В.В., представник, дов. від 15.01.15 р.

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 161 186,33 грн. основного боргу, 27 079,27 грн. інфляційних втрат, 3% річних у сумі 3 391, 54 грн. (всього: 191 657 грн. 14 коп.), за послуги автотранспорту та механізмів, надані позивачем в період з 01 травня 2012 року по 27 грудня 2012 року. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на акти здачі-прийняття робіт: ОУ - 0000044 від 31.05.2012 року на суму 62 757,68 грн.; ОУ - 0000093 від 31.08.2012 року на суму 75 238,00 грн.; ОУ - 0000110 від 28.09.2012 року на суму 31 720,00 грн.; ОУ - 0000122 від 31.10.2012 року на суму 28 108,00 грн.; ОУ - 0000136 від 30.11.2012 року на суму 24 520,00 грн.; ОУ - 0000146 від 27.12.2012 року на суму 22 247,67 грн., а також на положення ст. ст. 16, 525, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України та cт. 181, 218, Господарського кодексу України.

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в ході судового розгляду справи заперечував проти позовних вимог відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на наступні обставини. Як стверджує позивач, у ТОВ «ХВБК» виник обов'язок оплати 161186,33 грн. з 14.02.2014р. у зв'язку з направленням на адресу останнього претензії від 05.02.2014 р. за № 40. Однак, зі змісту вказаної претензії вбачається, що вона була направлена на підставі договору про надання послуг автотранспорту та механізмів № 6/06-11 від 24.06.2011 року, укладений між ТОВ «Херсонська виробничо-будівельна компанія» (далі ТОВ «ХВБК» та ПАТ «Кіровоградгідроспецбуд» та відповідно до вказаної претензії висувалася вимога саме зі сплати заборгованості за зазначеним договором. В наступному, позивач звернувся з позовною заявою про стягнення боргу на суму 161186,33 грн. на підставі договору про надання послуг автотранспорту та механізмів № 6/06-11 від 24.06.2011 року. Рішенням господарського суду Херсонської області від 19.06.2014р. по справі № 923/384/14, залишеним без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.2014р. у задоволенні позову було відмовлено повністю та встановлено відсутність факту заборгованості за зазначеним договором, підтвердженої належними та допустимими доказами. Також, як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, надані позивачем акти виконаних робіт не містять обов'язкових реквізитів, передбачених вище зазначеними нормами матеріального права: не зазначено місця складання, посади і прізвища осіб від сторін відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції, змісту господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), ціни послуги. Таким чином, як доказ надання послуг саме Відповідачу за вказаними вище актами здачі-приймання робіт (надання послуг), надані позивачем суду, на думку відповідача, не можуть бути прийняті, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Крім того, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, у відповідності до договору про надання послуг адвоката № 19/12-03 від 19.12.2014 р., для підготовки даного відзиву на позов та представництва інтересів ТОВ «ХВБК» в суді, відповідач поніс витрати у розмірі 8000,00 грн.

У судовому засіданні 22.01.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Як зазначає позивач у позовній заяві, у 2012 році ТОВ «Херсонська виробничо-будівельна компанія» (надалі за текстом рішення - Відповідач)) звернулося до ПАТ «Кіровоградгідроспецбуд» (надалі за текстом рішення - Позивач) з проханням надати послуги автотранспорту та механізмів в результаті чого, в період з 01 травня 2012 року по 27 грудня 2012 року ПАТ «Кіровоградгідроспецбуд» надало послуги автотранспорту ТОВ «Херсонська виробничо-будівельна компанія» на загальну суму 244 591, 35 гривень, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання виконаних робіт:

№ ОУ - 0000044 від 31.05.2012 року на суму 62 757,68 грн.

№ ОУ - 0000093 від 31.08.2012 року на суму 75 238,00 грн.

№ ОУ - 0000110 від 28.09.2012 року на суму 31 720,00 грн.

№ ОУ - 0000122 від 31.10.2012 року на суму 28 108,00 грн.

№ ОУ - 0000136 від 30.11.2012 року на суму 24 520,00 грн.

№ ОУ - 0000146 від 27.12.2012 року на суму 22 247,67 грн.

Згідно ч. 2 cт. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення иивільних прав та обов'язків.

Правочин у відповідності до ст. 205 Цивільного кодексу України може вчинятися як в усній, так і в письмовій формі.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як стверджує позивач у позовній заяві, підписання вказаних вище актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) відповідачем без зазначення недоліків та скріплення печаткою підприємства, свідчать про укладення договорів надання послуг у спрощений спосіб, і ці договори, на думку позивача, є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань.

Разом з цим, Відповідач частково оплатив наданні послуги, що підтверджується виписками з банку, а отже здійсненням оплат, на думку позивача, відповідач визнав фактичні договірні відносини.

05 лютого 2014 року ПАТ «Кіровоградгідроспецбуд» направило до ТОВ «Херсонська виробничо-будівельна компанія» претензію з вимогою оплатити заборгованість за наданні послуги автотранспорту, але відповідь Відповідачем надано не було.

Таким чином, на думку позивача, Відповідач повинен був розрахуватися з ПАТ «Кіровоградгідроспецбуд» у строк до 14 лютого 2014 року, а сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 161 186, 33 грн.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК України (435-4) боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, розмір сум з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних становить відповідно 27079,27грн. та 3391,54грн.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України (435-4) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі за насттупних обставин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Строк виконання грошового зобов'язання відповідачем у зазначених актах (правочинах) не встановлений.

Відповідно до п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайно виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Претензія на суму 224540,93грн. № 40 від 05.02.14 (а. с. 31), на яку посилається позивач у позовній заяві, не містить посилання на вказані у позовній заяві акти здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), натомість у тексті претензії йдеться про інші правочини, на підставі яких виникла заборгованість. Зокрема, укладеного сторонами договору про надання послуг автотранспорту та механізмів № 6/06-11 від 24.06.2011 року. (позивач звертався з позовною заявою про стягнення боргу на суму 161186,33 грн. на підставі договору про надання послуг автотранспорту та механізмів № 6/06-11 від 24.06.2011 року, рішенням господарського суду Херсонської області від 19.06.2014 р. по справі № 923/384/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 р. у задоволенні позову відмовлено повністю).У претензії також відсутнє посилання на період часу протягом якого виникла заборгованість. Вказані обставини свідчать про те, що у відповідача не виник обов'язок зі сплати суми основного боргу за позовом на підставі зазначених позивачем актів, а у позивача не виникло право на позов, у розумінні ст. 1 ГПК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, представлені позивачем акти здачі-прийняття робіт: ОУ - 0000044 від 31.05.2012 року на суму 62 757,68 грн.; ОУ - 0000093 від 31.08.2012 року на суму 75 238,00 грн.; ОУ - 0000110 від 28.09.2012 року на суму 31 720,00 грн.; ОУ - 0000122 від 31.10.2012 року на суму 28 108,00 грн.; ОУ - 0000136 від 30.11.2012 року на суму 24 520,00 грн.; ОУ - 0000146 від 27.12.2012 року на суму 22 247,67 грн., хоч і затверджені підписом керівника відповідача, не відповідають приписам частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до якого підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. А також пунктам 21, 2.2, 2.4, 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за N 168/704).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом залишено без задоволення усне клопотання представника позивача, заявлене у судовому засіданні 22.01.15, про відкладення розгляду справи для подання суду податкових накладних за спірними правовідносинами, оскільки останні не є належними і допустимими доказами виникнення спірних господарських зобов'язань (правовідносин).

Додані позивачем до позовної заяви змінні рапорти машиністів, шляхові листи, товарно-транспортні накладні не містять підпису уповноваженого представника відповідача, тому є односторонніми документами і не свідчать про виникнення у сторін взаємних прав та обов'язків.

Оплата відповідачем виставлених позивачем рахунків № 27 від 03.04.2012 (який не відноситься до жодного з наданих позивачем актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг)) та № 134 від 05.09.12 (додаток до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ 0000093 від 31.08.12, який оплачений відповідачем повністю), згідно банківським випискам по особовому рахунку позивача (а. с. 213-215), не є доказом отримання відповідної вимоги та виникнення у відповідача грошового зобов'язання за іншими актами.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кіровоградгідроспецбуд" (ідентифікаційний код - 01416197, адреса - 250014, місто Кіровоград, вул. Промислова, 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (ідентифікаційний код - 33929723, адреса - 73000, місто Херсон, вул. Червонопрапорна, 104) 8000грн.00коп. витрат з оплати послуг адвоката. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено "26" січня 2015 р.

Суддя Ю.В. Гридасов