ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 рокуСправа № 912/4236/14
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-тепло", Львівська область, м. Жидачів

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська область, м. Ульянівка

про стягнення 34581,58 грн.

Представники сторін:

від позивача - гр. Орган В.М. , довіреність № 1 від 14.01.2015 року;

від відповідача - участі не брав;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-тепло" (надалі - ТОВ "Захід-тепло") звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) боргу за поставлений товар по договору поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року в сумі 34581,58 грн., з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару відповідно до договору поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року.

Ухвалою господарського суду від 20.11.2014 року позов прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та від сторін витребувано необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалами суду від 04.12.2014 року та від 23.12.2014 року розгляд справи відкладався.

Представник позивача в судовому засіданні 15.01.2015 року позовні вимоги підтримав, однак надав уточнення до позовних вимог, в яких зазначено, що ФОП ОСОБА_1 24.12.2014 року здійснив часткову оплату заборгованості в розмірі 15000,00 грн., у зв'язку з чим станом на 14.01.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19581,58 грн.

Також представник позивача надав документи на підтвердження правової позиції ТОВ "Захід-тепло".

Відповідач відзив на позов не подав, позовних вимог не заперечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 24.12.2014 року № 0165490 7 (а.с.27).

Станом на час проведення судового засідання будь-які заяви чи клопотання від ФОП ОСОБА_1 до господарського суду не надходили.

Правом на змагальність, передбаченим ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, відповідач не скористався з власної ініціативи.

Згідно з ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.10.2012 року між сторонами укладено поставки № 0110/2/12 (надалі - договір поставки), за умовами п. 1.1. якого постачальник (ТОВ "Захід-тепло") зобов'язується поставити вугілля, а покупець (ФОП ОСОБА_1) прийняти її і оплатити в строк, згідно виставлених рахунків та видаткових накладних та умов даного договору.

Відповідно до п. 3.1. договору поставки покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, згідно виставлених рахунків та видаткових накладних.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається .

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В силу вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок по доказуванню здійснення поставки та факту отримання товару відповідачем покладено на позивача.

За твердженням позивача, останній поставив відповідачу на підставі договору поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року товар на загальну суму 67981,00 грн.

На підтвердження вказаного факту ТОВ "Захід-тепло" надало суду виставлені для оплати ФОП ОСОБА_1 рахунки-фактури № 301101 від 30.11.2012 року та № 151101 від 15.11.2012 року (а.с.37-38) та видаткові накладні №30113 від 30.11.2012 року та №15111 від 15.2012 року (а.с.6-7).

Крім того, позивач, як на доказ отримання відповідачем товару по договору поставки №0110/2/12 від 01.10.2012 року посилається на акти звірки взаємних розрахунків від 01.12.2013 року (а.с.34) та від 31.01.2014 року (а.с.9), акти прийомки-передачі товару від 30.11.2012 року та від 15.11.2012 року (а.с.36, 40) та залізничні накладні (а.с.39,41).

Господарським судом не приймаються вказані документи, як належні докази на підтвердження поставки відповідачу товару саме за договором № 0110/2/12 від 01.10.2012 року ФОП ОСОБА_1, оскільки:

надані позивачем видаткові накладні не містять підпису та печатки відповідача, не містять послань на відповідні рахунки-фактури, що виставлялись на оплату товару та містять посилання не на договір поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року, а на договір №2101/1 від 21.01.2011 року;

ані акти прийомки-передачі вугілля від 30.11.2012 року та від 15.11.2012 року, ані залізничні накладні не містять посилань на договір поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року;

в актах звірки взаємних розрахунків сторонами зазначено лише найменування контрагентів, суми заборгованості та оплат, але відсутнє зазначення первинних документів, що підтверджують виникнення заборгованості та період, за який таку заборгованість нараховано.

Також господарський суд, звертає увагу на той факт, що позивачем не надано суду довіреностей на отримання товару по договору поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року, тоді як відповідно до п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернених і використаних довіреностей на отримання цінностей, затвердженої наказом Мінфіну від 16.05.1996 року № 99, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Банківські виписки від 07.03.2013 року (а.с.42) про перерахування відповідачем позивачу коштів у сумі 34000 грн. та від 24.12.2014 року (а.с.43) у сумі 15000,00 грн. суд вважає неналежним доказом часткової оплати відповідачем поставленого товару по договору поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року, оскільки в них не міститься чіткого посилання згідно якого саме договору здійснена вказана оплата.

За викладених обставин, господарський суд дійшов висновку, що позивач не довів факту отримання відповідачем товару саме за договором поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року.

З огляду на викладене, недоведеність позивачем тих обставин, на які він посилається в позові, а також враховуючи те, що позивач в межах даної справи не змінював в порядку ст. 22 ГПК України підставу або предмет даного позову, з огляду на той факт, що позивачем не доведено поставку товару на загальну суму 67981,00 грн. саме відповідно до договору поставки № 0110/2/12 від 01.10.2012 року, господарський суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Суд звертає увагу позивача на те, що останній не позбавлений можливості пред'явити позов з інших підстав.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

В судовому засіданні 15.01.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити повністю.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Засвідчений належним чином примірник рішення направити відповідачу за адресоюАДРЕСА_1Повне рішення складено 20.01.2015 року.

Суддя М.С. Глушков