ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2015 р. Справа № 908/3433/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Соловйов В.В., дов. №181 від 25.12.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №4380 З/3-11) на рішення господарського суду Запорізької області від 17.11.14 року у справі № 908/3433/14

за позовом Первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор", м. Запоріжжя,

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк", м. Донецьк,

про стягнення 104 988,82 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач - Первинна профспілкова організація Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк", відповідача, про стягнення 104988,92 грн. боргу за укладеним сторонами договором банківського вкладу №487Д-17Ю від 21.01.2014 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.11.2014 року у справі № 908/3433/14 (суддя Давиденко І.В.) позов було задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача 104988,92 грн. основного боргу та 2099,78 грн. судового збору.

Відповідач не погодився з рішенням місцевого господарського суду, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що під терміном «вкладник» відповідно до ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" розуміється фізична особа, крім фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифікату. А тому, позивач не є вкладником банку в розумінні цієї норми, оскільки він є юридичною, а не фізичною особою.

Таким чином, як стверджує відповідач, місцевий господарськаий суд помилково застосував положення п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з якою обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 цього Закону щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договором банківського рахунку.

Крім того, зазначає, що позивач скористався правом, наданим йому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та 08.10.2014 р. подав на ім'я Уповноваженої особи Фону гарантування вкладів фізичних осіб заяву щодо визнання вимог кредитора на суму залишку коштів на поточному рахунку - 104 988,92 гривні. А тому, позивач є не вкладником, а кредитором відповідача в процедурі ліквідації.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2015 року апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 19.01.2015 року на 15:00 год.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її доводів заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що незадоволені вимоги Первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" щодо повернення вкладу виникли ще 17.03.2014року, тоді як тимчасова адміністрація була введена у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Південкомбанк" лише 26.05.2014 року, тобто жодних мораторіїв або інших заборон щодо повернення коштів на момент вимоги не існувало.

Також вказує на те, що жодна норма чинного законодавства не містить прямої чи опосередкованої заборони задоволення зазначених вимог в судовому порядку і за наявності рішення суду про стягнення спірної суми та відповідного судового наказу позивачу отримати стягувану за рішенням суму, оминаючи процедуру банкрутства.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №610 про вручення позивачу копії ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні. Про неможливість прибуття в судове засідання представника позивач апеляційний господарський суд не повідомив.

А тому колегія суддів розглядає апеляційну скаргу за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача та позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 21.01.2014 року між Первинною профспілковою організацією Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор", вкладником, та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Південкомбанк" було укладено договір № 487Д-17Ю банківського вкладу "Стандартний" (з виплатою процентів в кінці строку) (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що на умовах цього договору банк відкриває вкладнику вкладний депозитний рахунок № 2610.5.041705.009 в Запорізькому відділенні ПАТ "КБ "Південкомбанк", код Банку 335946.

Згідно з п. 1.2 договору вкладник перераховує, а банк приймає на рахунок грошові кошти у безготівковій формі в сумі 100000,00 грн.

Позивачем було перераховано на рахунок банку суму в розмірі 100000,00 грн., з призначенням платежу: перерахування коштів на депозитний рахунок, згідно договору № 487Д-17Ю від 21.01.14., що підтверджується платіжним дорученням № 379 від 21.01.14.

Відповідно до п. 3.2.2 договору серед обов"язків банку вказано обов"язок повернути вкладнику вклад та виплатити проценти, згідно з умовами цього договору. Вклад та нараховані проценти перераховуються банком у безготівковій формі на поточний рахунок вкладника за реквізитами, зазначеними в розділі 7 договору, в день повернення вкладу (п. 1.3 цього договору). Якщо днем повернення вкладу є вихідний, святковий або неробочий день, то грошові кошти та нараховані проценти за вкладом повертаються на наступний банківський день.

У пункті 1.3 договору зазначено, що банк зобов'язується повернути вкладнику вклад 10.03.2014 року. Строк розміщення вкладу може бути продовжений за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковими угодами до цього договору.

Відповідно до п. 1.4 договору за користування коштами банк сплачує вкладнику проценти з розрахунку 21,5 % річних.

11.03.2014 року між банком та вкладником було укладено додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої сторонами погоджено п. 1.3 договору викласти в наступній редакції: "Банк зобов'язується повернути Вкладнику вклад 13.04.2014 року; п. 1.4 договору викладено в наступній редакції: "За користування грошовими коштами Банк сплачує вкладнику проценти з розрахунку 20,5 % річних".

Згідно з п. 2.4 постанови Правління Національного банку України від 03.12.03. № 516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором.

Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком (п. 3.3 постанови Правління Національного банку України від 03.12.03. № 516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами").

17.03.2014 року у зв'язку з складним матеріальним станом позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 1/84-25 з вимогою про повернення 18.03.2014 року позивачу коштів, що розміщені згідно з договором на рахунку позивача. Вказаний лист залишився без відповіді.

26.05.2014 року на підставі постанови Правління Національного Банку України № 305 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до категорії неплатоспроможних, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесла рішення № 37 від 26.05.2014 року "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації", відповідно до якого розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 26.05.14 року по 25.08.14 року Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 26.05.2014 року по 25.08.2014 року.

04.06.2014 року позивачем на адресу тимчасової адміністрації був надісланий лист № 1/84-89 про перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор", із зазначенням про те, що Первинна профспілкова організація Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" є неприбутковою та існує за рахунок вкладів членів профкому. Грошові кошти призначені для оздоровлення дітей та членів профспілкової організації знаходяться на рахунку в ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК", згідно договору № 828Р-17Ю від 01.04.14. Крім того, на даний час відсутня можливість скористатись грошовими коштами та оздоровити дітей та членів профспілки.

Докази відповіді на вказаний вище лист позивача в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, відповідач не виконав передбаченого договором зобов'язання щодо повернення вкладу та сплати відсотків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обгрунтування позову вказує на те, що відповідачем не було повернуто грошові кошти позивача з банківського вкладу, чим порушено умови договору та вимоги норм чинного законодавства України, у зв'язку з чим борг відповідача перед позивачем станом на день звернення Первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" до суду з даним позовом разом з нарахованими процентами складає 104988,92 грн.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

А тому, за висновком місцевого госпордарського суду, оскільки відповідач за договором в редакції додаткової угоди № 1 від 11.03.14. до договору повинен був повернути вклад позивачу 13.04.2014 року, чого їм здійснено не було, вимоги позивача про стягнення суми грошового вкладу, що заявлені вкладником у період дії тимчасової адміністрації, підпадають під дію п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підлягають обов'язковій виплаті, введення тимчасової адміністрації банку не є підставою для невиконання ним своїх обов'язків по договору банківського вкладу, строк повернення якого настав.

Також, господарський суд першої інстанції зазначив, що прийняттям судового рішення у даній справі не порушуються права Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора банку, а вимоги позивача щодо відшкодування вкладу за договором задовольняються ліквідатором у порядку, встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Однак, колегія суддів не може погодитися із таким висновком, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядженням рахунком за рішенням суду, або в інших випадках, встановлених законом...

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Як вже зазначалося вище, 26.05.14. на підставі постанови Правління Національного Банку України № 305 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до категорії неплатоспроможних, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесла рішення № 37 від 26.05.14. "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації", відповідно до якого розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 26.05.14 р. по 25.08.14 р. включно. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 26.05.14 р. по 25.08.2014 р. включно.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договором банківського рахунку.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 101 від 26.09.14 р. "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" вирішено розпочати процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кошти за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану врегулювання з 26.09.14 р. Призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію відповідача Славкіну М.А. строком на 1 рік з 26.09.14 р. по 26.09.15 р. включно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Статтею 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів від дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом 30 днів від дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду свої вимоги до банку.

При цьому, вкладником відповідно до ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є фізична особа, крім фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифікату.

Таким чином, позивач не є вкладником банку в розумінні цієї норми, оскільки він є юридичною, а не фізичною особою, а тому під час тимчасової адміністрації на нього поширюються обмеження щодо виплати коштів, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» .

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Вищого господарського суду України від 20.11.2014 року у справі №922/1405/14.

Разом з цим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, відповідач є божником клієнта (позивача) щодо виконання своїх зобов'язань за договором, а позивач- кредитором, на користь якого банк (боржник) зобов'язаний виконати зобов'язання.

Процедура пред"явлення та задоволення вимог кредиторів банку під час його ліквідації врегульована спеціальним законом - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і позивач скористався правом, наданим йому цим Законом та 08.10.2014 року, подавши на ім'я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву щодо визнання вимог кредитора на суму залишку коштів на поточному рахунку - 104 988,92 гривні. Таким чином, позивач є не вкладником, а кредитором відповідача в процедурі банкрутства.

А тому колегія суддів вважає необгрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що позивач є вкладником банку, на якого не поширюються обмеження, встановлені ч. 5 ст. 36 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та що відповідач, у зв"язку із цим, зобов'язаний був видати позивачу банківський вклад у строк, обумовлений договором банківського вкладу.

Таким чином, за висновком колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що незадоволені вимоги позивача до ПАТ КБ "Південкомбанк" щодо повернення вкладу виникли ще 17.03.2014року, тоді як тимчасова адміністрація була введена у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Південкомбанк" лише 26.05.2014 року, тобто жодних мораторіїв або інших заборон щодо повернення коштів на момент вимоги не існувало, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів не може погодитися із твердженнями позивача, оскільки він погодився з поверненням вкладу 13.04.2014 року, а не 17.03.2014 року (додаткова угода від 11.03.2014 року).

Крім того, позивач своєчасно не скористався правом на звернення до суду з позовом про стягнення неповернутої суми вкладу (13.04.2014 року), а звернувся із позовом у даній справі лише у вересні 2014 року, коли відповідач вже знаходився в стані ліквідації, під час здійснення якої будь-які стягнення з боржника здійснюються у спеціальному порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури, в тому числі в судовому порядку, не допускається.

При цьому, як вже зазначалося вище, на даний час в рамках процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" позивач виступає як один з кредиторів, так як 08.10.2014 року подав на ім'я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву щодо визнання вимог кредитора на суму залишку коштів на поточному рахунку - 104 988,92 гривні.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що жодна норма чинного законодавства не містить прямої чи опосередкованої заборони задоволення зазначених вимог в судовому порядку і за наявності рішення суду про стягнення спірної суми та відповідного судового наказу позивачу отримати стягувану за рішенням суму, оминаючи процедуру банкрутства.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким твердженням, так як у п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено про заборону на будь-яке задоволення вимог вкладників та інших кредиторів без вказівки на певний спосіб здійснення такого задоволення.

Разом з цим, як вже зазначалося, ліквідація банків здійснюється у спеціальному порядку - відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тоді як задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури, в тому числі в судовому порядку, не допускається..

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, порушив та невірно застосував норми матеріального права, а тому вказане рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, яким в позові слід відмовити.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 22 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Статтею105 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову, у якій, зокрема, зазначається про новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Враховуючи наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з позивача в доход бюджету 1049,89 грн. судового збору, не сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.11.2014 року у справі № 908/3433/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" (69069, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, 3, ) на користь Державного бюджету України 1049,89 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 26.01.2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.