ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.15р. Справа № 904/9240/14

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, м.Бориспіль, Київська область

до Фізичної особи-підприємця Толкачова Ігоря Анатолійовича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення збитків внаслідок завищення вартості послуг в розмірі 38 587 грн. 30 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Новіков С.Ю., дов. №1.23-63 від 25.09.2014 року;

від відповідача: Толкачов І.А. паспорт АМ237540;

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Толкачова Ігоря Анатолійовича (далі-Відповідач) про стягнення збитків внаслідок завищення вартості послуг в розмірі 38 587 грн. 30 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані виявленням Державною фінансовою інспекцією в ході проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Позивача завищення вартості робіт (а.с.75-78), наданих останньому Відповідачем на виконання умов Договору № про надання послуг з перевезення пасажирів наземним транспортом від 05.08.2010 року (а.с. 11-14).

09.12.2014 року Відповідач подав до господарського суду відзив на позовну заяву, а також 15.01.2015 року додаткові пояснення до відзиву, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду не те, що за умовами договорів на перевезення, оплата вартості наданих послуг здійснюється замовником саме за годину праці, а не за протяжність маршруту.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні підтримав свої заперечення на відзив та додаток до нього, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника Позивача та Відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2010 року між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі-Замовник) та Фізичною особою-підприємцЕМ Толкачовим Ігорем Анатолійовичем (далі-Перевізник) був укладений Договір № про надання послуг з перевезення пасажирів наземним транспортом (далі-Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Перевізник зобов'язується організувати та забезпечити безперебійне і своєчасне надання послуг з міських й приміських перевезень пасажирів за спеціальним розкладом, послуг з перевезення службового персоналу Криворізької СОПР до місця роботи та з роботи в робочі дні тижня та в вихідні і святкові дні тижня (Додаток 1), на умовах передбачених чинним законодавством та Договором.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що вартість послуги визначається Перевізником в Розрахунку (калькуляції) договірної ціни однієї години обслуговування, яка становить грошову суму із розрахунку 121,29 грн., згідно Додатку №2 який є невід'ємною частиною Договору.

Ціна Договору є звичайною і становить 250 000,00 грн. без ПДВ (п. 5.2 Договору).

Згідно пункту 5.3 Договору, розрахунок за ним здійснюється не пізніше п'ятого числа наступного місяця шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Перевізника, вказаний в Договорі. Підставою для перерахування коштів є рахунок (Додаток 3), виставлений Перевізником та Акт виконаних робіт (Додаток 4), підписаний обома сторонами.

При виставленні рахунку Перевізник повинен виходити з очікуваної тривалості рейсу, яка визначена Маршрутом перевезення (п. 5.4 Договору).

Відповідно до пункту 8.1 Договору, він укладається строком з 06.08.2010 року до 08.09.2011 року і набирає чинності з моменту підписання, але в будь-якому разі до повного виконання Договору.

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що до нього додаються наступні Додатки та документи, які є його невід'ємною частиною:

1. Маршрути перевезення.

2. Розрахунок (калькуляції) договірної ціни за 1 годину надання послуг.

3. Рахунок.

4. Акт виконаних послуг.

Додатком №1 до Договору, з урахуванням Додаткової угоди №1 до Договору, сторони погодили графіки з перевезення пасажирів Криворізької СОПР (а.с. 15-17, 21-22).

Додатком №2 до Договору здійснений розрахунок вартості послуг перевезення службового персоналу Криворізької СОПР, згідно якого вартість однієї години обслуговування становить 121,29 грн. (а.с. 18).

У період з серпня 2010 року по вересень 2011 року Позивачем Відповідачу надавались обумовлені Договором послуги з перевезення, за виконання яких Відповідачем виставлялись відповідні рахунки та які оплачувались Позивачем без заперечень, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами виконаних послуг, рахунками та платіжними дорученнями по оплаті за отримані послуги (а.с. 24-65).

За час існування Договірних відносин між Позивачем та Відповідачем будь-яких заперечень стосовно надання послуг або протиріч стосовно їх оплати між сторонами не виникало.

Згідно статті 908 Цивільного кодексу України, Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 910 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 175 господарського кодексу України).

Згідно частини 1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частинами 1, 2 статті 180 господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частин 3, 5 статті 180 Господарського кодексу України, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Частиною 2 статті 189 Господарського кодексу України передбачено, що ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Статтею 190 Господарського кодексу України передбачено, що вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищевикладене, сторони при укладенні Договору № про надання послуг з перевезення пасажирів наземним транспортом від 05.08.2010 року, керувались нормами Цивільного і Господарського кодексів України, тобто були вільні в погодженні умовами Договору такої його істотної складової як ціна.

У період з 17.09.2013 року по 09.12.2013 року Державною фінансовою інспекцією України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.01.2008 року по 31.08.2013 року, про що було складено відповідний Акт №06-21/184 від 16.12.2013 року (а.с. 75-78).

За результатами вказаної ревізії комісією було встановлено завищення вартості послуг ФОП Толкачовим І.А. за Договором № про надання послуг з перевезення пасажирів наземним транспортом від 05.08.2010 року на загальну суму 38 587 грн. 30 коп.

Вказане завищення в Акті комісії обґрунтоване зайвим включенням до статей калькуляції вартості однієї нормо-години витрат на паливо через завищення відстані, на яку здійснювалося перевезення працівників, чим порушено вимоги п. 7, 11 П(с)БО 16 "Витрати" та п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно листа Державної фінансової інспекції України №06-14/101 від 29.01.2014 року (а.с.79-82), у зв'язку з виявленням вказаних вище порушень, було зобов'язано Позивача здійснити уточнення загальної вартості наданих Відповідачем послуг за низкою укладених договорів, зменшивши її на суму 86 902,70 грн., яка була зайво сплачена Позивачем у зв'язку з порушенням чинного порядку визначення їх вартості, відобразити в бухгалтерському обліку останнього дебіторську заборгованість за ФОП Толкачовим І.А. та у випадку не сплати останнім вказаних грошових коштів стягнути їх в претензійно-позовному порядку; у разі неможливості стягнення коштів з ФОП Толкачова І.А., відшкодувати заподіяний збиток за рахунок осіб, внаслідок дій/бездіяльності яких було допущено виявлене порушення, у встановленому законодавством порядку.

Претензією №01 від 25.01.2014 року за вих. №24.11-8-49 Позивач повідомив Відповідача про здійснення Державною фінансовою інспекцією України перевірки фінансово-господарської діяльності Позивача та просив ФОП Толкачова І.А. прийняти заходи для відшкодування матеріальної шкоди, шляхом перерахування суми в розмірі 86 902,70 грн. на рахунок Дніпропетровського РСП (а.с.83-85).

25.02.2014 року Позивачем було отримано заперечення №б/н від 24.02.2014 року Відповідача на претензію №01 від 25.01.2014 року, згідно якої останній заперечував проти викладених в претензії фактів з огляду на відсутність у виникненні виявленому ревізією порушенні вини Відповідача (а.с. 86-87).

Так, у вказаних запереченнях Відповідач посилається на пункт 5.1 Договору, яким передбачена оплата послуг Замовником за годину праці, а не за протяжність маршруту в кілометрах. Також, Акт приймання-передачі послуг перевезення оформлювався на підставі талонів замовника з обов'язковим внесенням маршрутів перевезення та фактичної тривалості рейсів в годинах, а не в кілометрах.

Аналогічної думки Відповідач притримується і у відзиві на позовну заяву, направленому на адресу суду 09.12.2014 року.

Як вище вказувалось, пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що вартість послуги визначається Перевізником в Розрахунку (калькуляції) договірної ціни однієї години обслуговування, яка становить грошову суму із розрахунку 121,29 грн., згідно Додатку №2 який є невід'ємною частиною Договору.

Позивач просить стягнути матеріальну шкоду (збитки) у сумі 38 587 грн. 30 коп. у вигляді завищення вартості наданих послуг по Договору № від 05.08.2010 року, проти чого заперечує Відповідач, що і є причиною спору. При цьому Позивач посилається на положення статей 193, 216, 218, 224 Господарського кодексу України.

Питання стягнення збитків у господарській діяльності врегульовано ст.ст.224,225 Господарського кодексу України.

Зокрема, ст. 224 ГК України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України визначає склад та розмір відшкодування збитків , зокрема, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Сторони господарського зобов'язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків порушення зобов'язання сторонами. Не допускається погодження між сторонами зобов'язання щодо обмеження їх відповідальності, якщо розмір відповідальності для певного виду зобов'язань визначений законом.

Кабінетом Міністрів України можуть затверджуватися методики визначення розміру відшкодування збитків у сфері господарювання.

Склад збитків, що підлягають відшкодуванню у внутрішньогосподарських відносинах, визначається відповідними суб'єктами господарювання - господарськими організаціями з урахуванням специфіки їх діяльності.

Зі змісту наведених вище положень вбачається, що для відшкодування збитків повинні бути наявні чотири елементи складу господарського правопорушення, а саме:

- протиправна поведінка відповідача;

- розмір збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяними збитками;

- вина заподіювача збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні показники були частиною конкурсної документації, яка пройшла відповідну перевірку і щодо неї досягнуто домовленостей обома сторонами, що знайшло своє відображення в умовах укладеного Договору № про надання послуг з перевезення пасажирів наземним транспортом від 05.08.2010 року.

Частиною 2 статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, однією з загальних засадам цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1-3 статті 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Як вбачається зі змісту спірного Договору та наданих до позовної доказів, сторони після укладення Договору не погодили зміну його ціни, про що свідчить відсутність будь-яких домовленостей сторін з цього приводу, оформлених належним чином (додаткові угоди, додаткові договори тощо).

Акт ДФІ України є підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовою особою, зокрема, пред'явлення позову, однак не позбавляє її процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Сам лише Акт не визначений законодавством як безумовний доказ в розумінні частини другої статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Обставини, вказані в такому акті повинні підтверджуватися належними доказами у відповідності до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем, в порядку статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не доведено обставин, які б свідчили про наявність вини Відповідача у виявленні Державною фінансовою інспекцією України завищення вартості наданих послуг, оскільки сторонами під час укладення Договору № про надання послуг з перевезення пасажирів наземним транспортом від 05.08.2010 року погоджено таку істотну складову господарського договору як ціна, а також порядок її розрахунку.

Отже як Позивач так і Відповідач належним чином скористались своїм обов'язком вільного встановлення ціни в договорі за домовленістю сторін, як це передбачають приписи ст.ст. 3, 632 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67, 180 Господарського кодексу України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Толкачова Ігоря Анатолійовича матеріальної шкоди (збитків) у вигляді завищення вартості робіт на загальну суму 38 587,30 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43-45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Суддя О.І. Красота

Рішення підписано

15.01.2015р.