ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2015 р. Справа № 922/3670/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Медуниця О.Є., суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Мачула В.І. (довіреність №74 від 20.01.2015 року), Перевєрзєва К.М. (довіреність №72 від 20.01.2015 року), Пономарь К.В. (довіреність №73 від 20.01.2015 року),

відповідача - Татаркін І.О. (довіреність №085/09 від 17.01.2015 року),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.№4345Х/1-38) на рішення господарського суду Харківської області від 04.11.2014 року

за позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства ДАК "Автомобільні дороги України", м.Харків

до Служби автомобільних доріг у Харківській області, м.Харків

про стягнення 1673029,59 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ДП "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив суд стягнути з Служби автомобільних доріг у Харківській області 1673029,59 грн. за виконані роботи з поточного ремонту автомобільних доріг державного значення.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.11.2014 року по справі №922/3670/14 (суддя Добреля Н.С.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№75), в якому зазначає, зокрема, що позивачем під час розгляду справи не доведено існування жодної з підстав, передбачених ч.1 ст.1191 ЦК України, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості щодо оплати виконаних робіт з поточного ремонту автомобільних доріг в порядку регресу є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначає, що 03.12.2013 року Рівненським апеляційним господарським судом прийнято постанову по справі №918/1076/13 за позовом ТОВ «Колор С.І.М.» до ТОВ «Фенікс», ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України, якою стягнуто з останнього 1637768,40 грн. заборгованості, 5124,59 грн. відсотків річних (а.с.11).

Вказаною постановою встановлено наступне.

В договорі субпідряду від 18.05.2010 , укладеного між ТОВ "Колор С.І.М." за та ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", який виступав від імені та діяв в інтересах філії "П'ятихатське ДЕП", не було визначено початок та закінчення строку виконання робіт , відсутній графік робіт, тобто договір був визнаний неукладений. Разом із тим , суд визнав, що ТОВ "Колор С.І.М." в червні 2010 року виконав роботи з поточного ремонту автомобільних доріг державного значення Київ-Харків-Довжанськ км 395+064 - км 516+000 та Харків-Щербаківка км 10+000-км 38+500 у Харківській області в частині нанесення горизонтальної дорожньої розмітки.

На підставі актів виконаних робіт та враховуючи домовленість між ТОВ "Колор С.І.М." «ДП Харківський облавтодор» щодо вартості (ціни) виконання робіт (1640768,40 грн.), про що було підписано договірні ціни на поточний ремонт (розмітку) автомобільної дороги державного значення у Харківській області станом на 24.05.2010 року, вищезазначеною постановою позовні вимоги ТОВ "Колор С.І.М." задоволено повністю.

Стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України на користь ТОВ "КОЛОР С.І.М." 1 637 768,40 грн. основного боргу, 5 124,59 грн. відсотків річних.

Між ТОВ «Колор С.І.М.», як кредитором та ТОВ «Фенікс» , як поручителем був укладений договір поруки з метою забезпечення виконання зобов'язань «ДП Харківський облавтодор» за договором субпідряду перед кредитором.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2014 року по справі №918/1076/13 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.12.2013 року залишено без змін (а.с.17).

На виконання вищезазначеної постанови, позивачем було сплачено на користь ТОВ "Колор С.І.М." 1673029,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням №156 від 03.06.2014 року та платіжним дорученням № 897 від 25.06.2014 року (а.с.31-32).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги України", відповідно до якої державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і яка має свої органи управління на місцях.

Далі позивач поосилається на постанову Кабінету Міністрів України № 1221, відповідно до п. 1 якої : в Республіці Крим, областях і м. Севастополі функції замовника виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування покладено на служби автомобільних доріг.

Статтями 11-13 Закону України «Про автомобільні дороги України», на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обов'язок, зокрема, забезпечувати ремонт та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами та нормами.

Отже, за твердженням позивача, оскільки відповідач є балансоутримувачем автомобільних доріг загального користування, лише він встановлює та затверджує ліміти фінансування та план виконання робіт автомобільних доріг в Харківській області та повинен оплачувати вищевказані роботи. З метою виконання цих обов'язків та у зв'язку з відсутністю виробничих потужностей, служби автомобільних доріг в областях користуються послугами підрядних організацій на виконання робіт із поточного ремонту та експлуатаційного утримання дорожньої мережі, в тому числі встановлення розмітки. Підрядні організації виконують дорожні роботи не за власні кошти, а за рахунок джерел фінансування служб автомобільних доріг в областях і саме вони повинні оплачувати виконані дорожні роботи, а не ДП "Харківський облавтодор" як генпідрядна організація.

За таких обставин, на думку позивача, кошти у розмірі 1673 029,59 грн., сплачені ДП "Харківський облавтодор" ТОВ "Колор С.І.М." на виконання рішення суду у справі № 918/1076/13 від 03.12.2013 р. підлягають стягненню із балансоутримувача дороги - Служби автомобільних доріг у Харківській області за рахунок фінансувань із бюджету, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду Харківської області.

Колегія суддів враховує наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України визначено підстави виникнення зобов'язань.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати:

безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

з акту управління господарською діяльністю;

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Судова колегія погоджується із доводами відповідача про те, що на підтвердження своїх вимог позивач повинен був представити суду докази, що «ДП «Харківський Облавтодор» повинен був надати докази про те, що між сторонами укладено договір , в якому відповідач є замовником виконаних робіт, що саме вказані роботи були прийняті ним та підписані акти приймання будівельних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт та витрат за формою КБ-3 у відповідний період 2010року.

Матеріалами справи не підтверджено наявність договірних зобов'язань між позивачем та відповідачем.

Між сторонами не укладено жодного договору на виконання робіт з поточного ремонту автомобільних доріг, про які йдеться в позовній заяві.

Таким чином, відсутні докази, які свідчили б про те, що відповідач мав намір здійснювати вказані позивачем роботи, замовляв їх та здійснював їх приймання.

Згідно підпункту 2.2. пункту 2 Положення про Службу автомобільних доріг України, предметом діяльності Служби є здійснення функцій замовника по всьому комплексу дорожніх робіт(а.с.42).

Відповідачем до матеріалів справи додано акт звірки взаємних розрахунків із позивачем від 31.12.2010 року про виконані обсяги робіт станом на 31.12.2010 року за рахунок бюджетних коштів ( а.с.71).

В судовому засіданні 21.01.2015 року представник відповідача пояснив, що в 2010 році було проведено дорожні роботи в межах бюджетних асигнувань, а вказаний акт звірення підтверджує відсутність робіт, зазначених позивачем в позовній заяві, у вказаному акті звірення.

Представник позивача в судовому засіданні 21.01.2015 року підтвердив пояснення відповідача, що вказаний акт не містить суму заборгованості за підрядні роботи, які позивач зазначив в позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача також пояснив, що зазвичай замовник - позивач для виконання ремонтних підрядних робіт видає ордер, але в даному випадку ремонтні роботи були здійснені ним, як генпідрядником, на підставі усних домовленостей з відповідачем.

Відповідач спростовує вказані доводи.

Враховуючи вказане, а також положення ст.ст. 34, 43 ГПК України, судова колегія не може прийняти доводи позивача про замовляння спірних робіт відповідачем в усному порядку, як належні.

Крім того, в позовній заяві позивач посилається на статтю 1191 Цивільного кодексу України як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресна вимога завжди спрямована на відшкодування втрат, понесених за рахунок або з вини іншої особи, а тому вона, по суті, є зобов'язанням по відшкодуванню шкоди й, отже, є формою цивільно-правової відповідальності.

Однак, відшкодування майнової шкоди може мати місце при наявності складу цивільного правопорушення, який включає в себе протиправну поведінку заподіювача шкоди; наявність негативних наслідків (шкоди), причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та наслідками (шкодою); вина відповідача - заподіювача шкоди.

Оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду, то предметом доказування є встановлення всіх обставин, які вказують на наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення.

Отже, при пред'явленні даного позову позивач повинен довести факт порушення зобов'язання відповідачем, розмір шкоди та причинний зв'язок між порушенням зобов'язання і понесеною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Однак, позивачем не доведено факт протиправної поведінки відповідача, відсутня така обов'язкова ознака настання відповідальності як вина відповідача.

Вимога щодо сплати ним грошових коштів за виконані роботи з ремонту автомобільних доріг є безпідставною та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також позивачем всупереч приписам ст. 33 ГПК України належними і допустимими доказами по ст. 34 ГПК України не доведена обґрунтованість розрахунку щодо наявності конкретної суми шкоди первинними бухгалтерськими документами відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", існування протиправної поведінки та причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, яка була завдана позивачу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявність законних правовідносин з відповідачем з приводу ремонту автомобільних доріг, а також не було доведено наявність протиправної поведінки відповідача, що призвели до відшкодування шкоди позивачем третій особі та є підставою для стягнення грошових коштів з відповідача в порядку регресу, відповідно до статті 1191 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 04.11.2014 року у справі № 922/3670/14 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.11.2014 року у справі №922/3670/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 922/3670/14 підписано 26.01.2015 року

Головуючий суддя Сіверін В.І.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Терещенко О.І.