ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Справа № 925/2326/14

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В., за участю представників сторін: позивача - не з"явився, відповідача - Приблуди Т.І. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Запорізької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" про стягнення 9141,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення недоотриманих коштів в сумі 9141,28 грн. за виконані роботи.

В обґрунтування позову позивач вказав, що проведеною державною фінансовою інспекцією ревізією встановлено, що під час розрахунку вартості лабораторних досліджень, виконаних позивачем для відповідача на умовах укладеного сторонами договору, були застосовані невірні нормативні акти, в результаті чого позивачем недоотримано 9141,28 грн. Тому в порядку ст. 1212 ЦК України позивач просить стягнути ці кошти з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, в заяві направленій на адресу суду просив розглядати справу без його участі за наявними матеріалами.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника позивача за наявними матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Представник відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав вказаних у відзиві. Заперечення вмотивовано тим, що товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" виконало в повному обсязі зобов"язання по договору №19 від 05.01.2012р., провело 100% оплату послуг на підставі актів здачі - приймання наданих послуг №2193 від 17.12.2012р. та №715 від 13.06.2012р., стягнення коштів за допущені помилки в розрахунках представниками позивача вважає безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Між Запорізькою регіональною державною лабораторією ветеринарної медицини (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" (відповідач) був укладений договір №19 від 05.01.2012р. на виконання якого позивач проводив лабораторні дослідження сироватки крові тварин та продуктів харчування. На підтвердження виконання лабораторних досліджень були підписані акти виконаних робіт №715 від 0113.06.2012 на суму 7544,72 грн. та №2193 від 17.12.2012 на суму 11142,16 грн.

Для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом виконаних робіт № 715 від 13.06.2012 бухгалтерією позивача були застосовані тарифи, затверджені наказом директора ЗРДЛВМ № 27-л від 19.06.2009.

Для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом виконаних робіт №2193 від 17.12.2012 бухгалтерією позивача були застосовані тарифи, затверджені наказом директора ЗРДЛВМ № 26-л від 24.04.2012.

Відповідач сплатив вартість виконаних робіт позивачу відповідно до вказаних розрахунків повністю.

Протягом липня - серпня 2014 р. Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області було здійснено ревізію фінансово-господарської діяльності Запорізької РДЛВМ. За результатами ревізії було складено Акт № 07-21/49 від 05.08.2014. Ревізією було встановлено, що під час розрахунку вартості лабораторних досліджень, були застосовані невірні нормативні акти. А саме, для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом виконаних робіт №715 від 13.06.2012 повинні були застосовуватися тарифи, затверджені наказом директора ЗРДЛВМ № 26-л від 24.04.2012. Для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом виконаних робіт №2193 від 17.12.2012 повинні були застосовуватися тарифи, затверджені Наказом Міністерства агрополітики та продовольства України №666 від 31.10.2012 та виданим на його виконання наказом директора ЗРДЛВМ № 56-л від 17.12.2012.

За твердженням інспекції внаслідок застосування невірних нормативних актів під час розрахунку вартості лабораторних досліджень позивачем недоотримано власних бюджетних коштів на загальну суму 9141,28 грн.

Відповідно до письмової вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області № 08-07-14-14/6526 від 15.08.2014, що обов'язкова для виконання згідно пп. 15 п. 6 Положення „Про Державну фінансову інспекцію України", позивача зобов'язано було стягнути недоотримані кошті з осіб, що отримали лабораторні дослідження по ціні, що є більш низькою, ніж передбачено нормативними актами.

12.08.2014 позивачем було направлено відповідачу лист №336 з вимогою врегулювати питання щодо сплати недоотриманих коштів, однак відповіді отримав.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про послуги - главою 63, про підряд і будівельний підряд, як окремий вид зобов'язань, - параграфами 1, 3 глави 61 ЦК України, а також розділами IV, V та ст.ст. 317-323 ГПК України. Крім того, спірні правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання спеціального нормативного акту - Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" із змінами, внесеними Постановами КМ України № 601 від 17.06.2009 року, № 1390 від 28.12.2011 року.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.ст. 193, 202 ГК, ст.ст. 509, 525, 526, 598, 599 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Акти здачі - приймання робіт (надання послуг) за договором підписані його сторонами без зауважень, тобто вартість виконаних робіт, розраховувалась самим позивачем, кошти відповідно до цих актів було перераховано на оплату виконаних робіт.

Крім того системний аналіз положень ч. 1, п.1 ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1,2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч.1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Набуття одніє зі сторін зобов"язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов"язання не є безпідставними. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Із вищенаведених обставин вбачається, що договір від 05.01.2012 року №19 про проведення лабораторних досліджень сироватки крові тварин та продуктів харчування є укладеним, виконаний в спірній частині обома сторонами, зобов'язання сторін, що виникли із нього - припинені.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі як підстава виникнення цивільних прав та обов'язків (господарських зобов'язань) передбачена ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України.

Статтею 22 ЦК України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1 цієї статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Цивільним кодексом України відшкодування шкоди віднесено до недоговірних зобов'язань - підрозділ 2, глава 82. За їх змістом майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала шляхом відшкодування її в натурі або відшкодуванням завданих збитки у повному обсязі (ч. 1 ст. 1166, ст. 1192 ЦК).

Статтею 147 Господарського кодексу України визначені гарантії та захист майнових прав суб'єктів господарювання. Згідно з частиною 3 цієї статті кодексу, збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Статтею 225 цього ж кодексу визначено склад та розмір відшкодування збитків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 року № 765 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фінансової інспекції шляхом перетворення територіальних органів Головного контрольно-ревізійного управління.

07.12.2011 року головою Державної фінансової інспекції України затверджено Положення про Державну фінансову інспекцію в Черкаській області, основним завданням якої є реалізація повноважень Держфінінспекції на території Черкаської області. Інспекція, відповідно до покладеного на неї завдання, зокрема, здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Згідно з п.п. 10, 13 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", органу державного фінансового контролю надається право: звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 ст. 13 цього ж Закону передбачено, що дії або бездіяльність посадових осіб органу державного фінансового контролю можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку.

Відповідно до п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Таким чином, виявлені Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області збитки, заподіяні державі, можуть бути відшкодовані за її позовом до їх заподіювача. Акт ревізії, як доказ їх наявності і розміру, матиме допустиме значення у цій справі.

Отже, суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення спірна сума у виді недоотриманих коштів за виконані на умовах договору роботи в сумі 9141,28 грн. не є безпідставно набутою відповідачем в розумінні ст.. 1212 ЦК України, оскільки відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та договору сторони виконали договірні обов'язки в повному обсязі, претензій один до одного не мали.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами названу ним обставину для стягнення з відповідача 9141,28 грн. а тому у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 21.01.2015 року.

Суддя К.І. Довгань