РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25290/14 14.01.15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд»

до Фізичної особи - підприємця Шереметьєва Олексія Євгеновича

про стягнення заборгованості в розмірі 93 327,09 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Голубашенко М.В., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд» (далі - позивач) до Фізичної особи - підприємця Шереметьєва Олексія Євгеновича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 93 327,09 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/25290/14, розгляд справи призначено на 18.12.2014 р.

18.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 18.12.2014 р. представник позивача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 17.11.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/25290/14 позивач не виконав.

У судове засідання 18.12.2014 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 17.11.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/25290/14 відповідач не виконав.

Враховуючи те, що представники сторін у судове засідання 18.12.2014 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 17.11.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/25290/14, розгляд справи було відкладено на 14.01.2015 р.

У судове засідання 14.01.2015 р. представник позивача з'явився, надав свої пояснення по суті спору, клопотання про долучення документів до матеріалів справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 14.01.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист містить посилання на пункт 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008 р.), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997 р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2013 р. між Фізичною особою - підприємцем Шереметьєвим Олексієм Євгеновичем (далі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальність «Дітрейд» (далі - позивач, постачальник) було укладено Договір на поставку товару № 791 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар у відповідності з поданими покупцем замовленнями, а покупець зобов'язується приймати товар та своєчасно сплачувати його вартість на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник зобов'язаний поставити товар згідно замовлення покупця.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Договору вартість партії товару визначається в накладних виписаних на підставі замовлення згідно з цінами затвердженими сторонами в специфікації. Покупець перераховує кошти за поставлену партію після спливу 21 банківського дня з моменту отримання товару.

Позивач у позовній заяві стверджує, що свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, в свою чергу відповідач порушив вищезазначені положення Договору в частині оплати поставленого позивачем товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Позивачем, на підтвердження належного виконання своїх зобов'язань за Договором, надано суду копії товарно-транспортних накладних на загальну суму 340 847,18 грн. Всі товарно-транспортні накладні підписані відповідачем, що свідчить про прийняття відповідачем товару, а відповідно і визнання зобов'язання його оплатити.

Крім того, відповідачем було частково оплачено поставлений позивачем товар за Договором на загальну суму 247 520,09 грн., що підтверджується наданими позивачем копіями довідки про надходження коштів на рахунок позивача (72 269,21 грн.), фіскальних чеків (175 250,88 грн.).

З огляду на вищенаведене, відповідачем не було оплачено поставлений позивачем товар на суму 93 327,09 грн., чим порушено п. 4.2 Договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було подано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за поставлений за Договором товар на загальну суму 93 327,09 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 93 327,09 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шереметьєва Олексія Євгеновича (03186, м. Київ, бульвар Чоколівський, буд. 19, кв. 36; ідентифікаційний номер картки платника податків: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, будинок 14-Б; ідентифікаційний код: 38518542) заборгованість за поставлений товар в розмірі 93 327 (дев'яносто три тисячі триста двадцять сім) грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 866 (одна тисяча вісімсот шістдесят шість) грн. 54 коп.

Повне рішення складено 19.01.2015 р.

Суддя О.В. Нечай