ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р.Справа № 922/4949/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (м. Київ)
до Малого приватного підприємства "Великобурлуцький земельний кадастр" (смт. В. Бурлук, Харківська обл.)
про розірвання договору
за участю представників сторін:

позивача - Дряхлов Є.О. (довіреність №435 від 31.12.2014 р.);

відповідача - Федоричко Н.А. (довіреність від 01.11.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Восток", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Малого приватного підприємства "Великобурлуцький земельний кадастр", в якій просить суд розірвати договір №88-10/У від 12.07.2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток" та Малим приватним підприємством "Великобурлуцький земельний кадастр". Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Представник позивача в 12.01.2015 р. судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.01.2015 р. проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12.07.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток" (замовник) та Малим приватними підприємством "Великобурлуцький земельний кадастр" (виконавець) було укладено договір № 88-1 О/У на виконання технічних та консультаційних робіт по оформленню прав оренди.

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник поручає, а виконавець зобов'язується провести комплекс робіт по оформленню права оренди замовника на земельну ділянку площею 0,5 га, яка знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський район, автодорога Харків - Київ - Довжанський, 465 км.

Згідно п. 1.2. Договору комплекс робіт включає в себе:

- виготовлення документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (п. 1.2.1. Договору);

- отримання висновку експертизи нормативно-грошової оцінки в органах земельних ресурсів (п. 1.2.2. Договору);

- узгодження грошової оцінки в Коротичанській селищній Раді (п. 1.2.3. Договору);

- отримання рішення сесії про затвердження грошової оцінки земельної ділянки (п. 1.2.4. Договору);

- отримання рішення сесії про затвердження технічної документації та укладення договору оренди земельної ділянки з замовником (п. 1.2.5. Договору);

- укладення договору оренди земельної ділянки (підготовка договору до укладення з компетентним суб'єктом владних повноважень) (п. 1.2.6. Договору);

- реєстрація договору оренди в ДЗК, в податковій інспекції.

Відповідно до п. 2.4. договору, передача-приймання виконаних робіт оформляється актом, який підписується сторонами за цим договором.

Згідно п. 3.2. договору, для виконання цього договору замовник зобов'язаний з моменту підписання договору авансувати виконавця у розмірі 50% від вартості робіт, що складає 34 500,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищезазначеного пункту договору позивачем 06.08.2010 року було проведено оплату на розрахунковий рахунок відповідача 34 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням 1084 від 06.08.2010 року.

01.06.2011 року між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт за договором, відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв виконані виконавцем роботи, зазначені в п.п. 1.2.1.-1.2.4. договору і вартість яких складає 34500,00 грн.

01.08.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору, згідно п. 1 якої сторони домовились доповнити п. 1.2. договору наступними видами робіт:

- отримання кадастрового номеру земельної ділянки;

- підготовка обмінного файлу, який містить всі необхідні дані про земельну ділянку і її власника;

- внесення кадастрового номеру та інформації про земельну ділянку в електронну базу даних Державного земельного кадастру;

- отримання розпорядження Голови Харківської обласної адміністрації про укладення договору оренди.

Згідно п. 2 додаткової угоди від 01.08.2011 року вартість вищезазначених робіт складає 86 700,00 грн. Замовник протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання даної додаткової угоди зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок виконавця вартість робіт у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищезазначеного пункту додаткової угоди замовником 05.08.2011 року на розрахунковий рахунок виконавця було перераховано 86700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2292 від 05.08.2011 року.

Відповідно до п. З додаткової угоди від 01.08.2011 року строк виконання робіт, зазначених у п. 1 додаткової угоди складає 30 календарних днів з моменту оплати робіт.

З матеріалів справи вбачається, що виконавець зобов'язаний був виконати роботи, визначені у п. 1 додаткової угоди до 05.09.2011 року.

Згідно п. 5.2. договору (в редакції додаткової угоди від 01.08.2011 року) строк виконання робіт за цим договором складає:

по п.п. 1.2.1.-1.2.3. - один місяць з дня отримання виконавцем авансу;

по п.п. 1.2.3.-1.2.7. - один місяць з моменту винесення розпорядження Голови Харківської обласної адміністрації про укладення договору оренди земельної ділянки.

Враховуючи, що розпорядження Голови Харківської обласної адміністрації про укладення договору оренди земельної ділянки відповідач зобов'язаний був отримати до 05.09.2011 року, то загальний обсяг робіт за договором відповідач зобов'язаний був виконати до 05.10.2011 року.

Згідно п.5.1 договору, строк дії договору починається з моменту його підписання та діє до повного виконання робіт, обумовлених в розділі 1 договору. Враховуючи даний пункт договору, він є діючим і на даний час.

В порядку досудового врегулювання спору, відповідно до частини 2 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, позивач на адресу відповідача 21.11.2012 року направив вимогу про розірвання договору, повернення попередньої оплати та додаткову угоду до договору № 88-10/У.

Відповідач вимогу позивача залишив без задоволення, додаткову угоду до договору № 88-10/У (про розірвання договору № 88-10/У) не підписав, суму перерахованих йому грошових коштів не повернув.

Судом встановлено, що виконавцем роботи, обумовлені договором та додатковою угодою від 01.08.2011 року на момент винесення рішення не виконані.

Надаючи правову оцінку вище викладеним обставинам суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України зазначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкорюються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією з основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

На підставі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків виникають з договорів та інші правочини. Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюються або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Згідно статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст.ст. 651, 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про розірвання договору №88-10/У на виконання технічних та консультаційних робіт по оформленню прав оренди від 12.07.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток" та Малим приватним підприємством "Великобурлуцький земельний кадастр".

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір №88-10/У на виконання технічних та консультаційних робіт по оформленню прав оренди від 12.07.2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток" та Малим приватним підприємством "Великобурлуцький земельний кадастр".

Стягнути з Малого приватного підприємства "Великобурлуцький земельний кадастр" (62602, Харківська обл., смт. Великий Бурлук, вул. Радянська, 22; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 11; Код ) судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.01.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова