ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 р. Справа № 914/4215/14

За позовом: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грін Хауз», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія», с. Сілець, Сокальський район, Львівська область

про стягнення заборгованості в сумі 10 959,64 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Куць М.Я.

Представники:

Від позивача: Зубілевич Т.В. - представник за довіреністю від 19.12.2014р.

Від відповідача: Кріль Н.Г. - представник за довіреністю від 22.04.2014р. №2/318.

На розгляд господарського суду Львівської області Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Грін Хауз» подано позов до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» про стягнення заборгованості в сумі 10 959,64 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2014р. порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 22.12.2014р.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 22.12.2014р. розгляд справи відкладено на 15.01.2015р.

У судовому засіданні 15.01.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить позов задоволити повністю.

У судовому засіданні 15.01.2015р. представник відповідача не заперечує проти заявлених позовних вимог (пояснення вх. №513/15 від 12.01.2015р.), пояснив причини виникнення заборгованості.

У судовому засіданні 15.01.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

11.03.2013року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій (надалі - Договір).

Відповідно до п. 6.2. Договору термін дії договору складає три роки з моменту набуття чинності. Договір може бути розірвано за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди (п.6.4. Договору).

27.01.2014р. сторонами укладено угоду про розірвання Договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій від 11.03.2013р.

Відповідно п.1.1. Договору, Виконавець (позивач у справі) на протязі дії Договору, за плату зобов'язується виконувати комплекс робіт та послуг по утриманню і обслуговуванню будинку « 10-А по проспекту М.Бажана у м. Києві (надалі-будинок) та утримуванню його прибудинкової території, в тому числі шляхом надання послуг та виконання робіт по належному утриманню та ремонту як самого будинку, так і його інженерної інфраструктур.

Відповідно до п 1.2. метою Договору є забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого обслуговування та експлуатації будівлі, її технічного обладнання, дотримання санітарного стану прибудинкової території, належних умов використання загальних (неподільних) приміщень, якісного та своєчасного надання житлово-комунальних та інших додаткових послуг (надалі послуг).

Згідно п.2.1. Договору Виконавець зобов'язується здійснювати належну експлуатацію та обслуговування Будівлі і прибудинкової території, та створювати необхідні умови користування нежитловим приміщенням згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постанови КМ України від 12.07.2005р. № 560, забезпечувати надання Споживачу послуг згідно із цим договором та законодавством, надавати додаткові послуги для забезпечення безпечної та комфортної роботи працівників Споживача (відповідача у справі) за додаткову плату тощо, а Споживач відповідно до п.2.2.4 Договору зобов'язується своєчасно сплачувати отриманні комунальні послуги, приймати участь у загальних для всієї Будівлі та прибудинкової території витратах, пов'язаних з його експлуатацією та обслуговуванням, пропорційно займаній площі.

Публічне акціонерне товариство «Львівська вугільна компанія» (споживач, відповідач) відповідно до реєстраційного посвідчення № 027545 від 20.03.2008р. є власником нежилих приміщень площею 403,00 кв.м. у будинку №10-А по проспекту Миколи Бажана у м. Києві (копія реєстраційного посвідчення в матеріалах справи). Відповідач з березня 2013р. будучи власником приміщень користувалося послугами з обслуговування будинку та прибудинкової території, додатковими послугами та результатами робіт.

Відповідно до рішення власників приміщень за вищезазначеною адресою і відповідно до сформованого тарифу відповідач повинен був сплачувати 7 грн. 50 коп. за 1 кв.м. на утримання нежитлових приміщень.

На виконання умов договору у період з 11.03.2013р. по 27.01.2014р. позивач перед Відповідачем свої обов'язки виконав. Факт надання і отримання послуг відповідачем підтверджуються Актами наданих послуг, підписаних сторонами та скріплених печатками без жодних застережень.

Загальна вартість наданих послуг складає 33 449,00грн. Разом з тим відповідачем сплачено лише 29 782,84 грн. Тобто несплаченими залишились послуги на суму 3 666,16 грн.

Відповідача було забезпечено електроенергією на загальну суму 15 952,54 грн., з яких відповідач сплатив 11 880,37 грн. (копії актів в матеріалах справи). Тобто несплаченими залишились 4 072,17 грн. за надання електроенергії.

Відповідача було забезпечено теплом на загальну суму 13 376,25 грн. (копії актів в матеріалах справи), з яких відповідач сплатив 10 154,94 грн. Тобто несплаченими залишились 3 221,31 грн.

Сплата відповідачем вищезазначених сум підтверджується виписками по рахунку з банку (копія в матеріалах справи).

Отже не оплаченою залишається заборгованість в сумі 10 959,64 грн., що підтримується позивачем та визнається відповідачем.

Дана сума заборгованості вбачається з Актів звірки взаємних розрахунків, по експлуатаційних витратах, по забезпеченню електроенергією та по забезпеченню теплоенергією, підписаних позивачам та в судовому засіданні визнані представником відповідача.

Відповідач покладенні на нього зобов'язання з оплати наданих послуг згідно Договору в повній мірі не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 10 959,64 грн. згідно актів надання послуг.

13.03.2014р. позивачем було скеровано відповідачу претензію №1 про сплату заборгованості в сумі 10 959,64грн., яка залишене відповідачем без реагування.

Доказів повної чи часткової оплати відповідачем своїх зобов'язань згідно Договору не подано.

В судовому засідання представник відповідача визнав існування заборгованості в сумі 10 956,64 грн. перед позивачем, у поясненнях (вх.№ 513/15 від 12.01.2015р.) за підписом голови правління-генерального директора також підтверджується факт існування цієї заборгованості та викладаються причини її існування.

Доказів часткового чи повного погашення заборгованості станом на день розгляду справи сторонами до суду не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору надання послуг в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник, зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором, що зокрема, вбачається з Актів надання послуг підписаних сторонами без жодних застережень. В судовому засіданні відповідач визнав існування заборгованості перед позивачем в сумі 10 959,64 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором в сумі 10 959,64 грн., оскільки такі обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 179, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 15, 610, 611, 612, 626, 629, 901 Цивільного кодексу України та ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» (80086, Львівська область, Сокальський район, село Сілець; ідентифікаційний код юридичної особи 35879807) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грін Хауз» (02140, місто Київ, пр. Миколи Бажана, 10-А; ідентифікаційний код юридичної особи 37906313) 10 959,64 грн. заборгованості за надані послуги та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 16.01.2015 року.

Суддя Коссак С.М.