ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" січня 2015 р. Справа № 911/4952/14

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Бурдіна Руслана Анатолійовича, м. Київ
до Приватного акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона № 241», м. Бориспіль
про стягнення 12631,99 грн.
за участю представників:

позивача:Кравець Д.М. - дов. від 10.11.2014р. № 2465
відповідача:не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Бурдіна Руслана Анатолійовича (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона № 241» (далі - відповідач) про стягнення 12631,99 грн., з яких 8738,60 грн. основний борг, 1686,49 грн. інфляційні втрати, 581,05 грн. 3% річних та 1625,85 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором доручення від 01.06.2012р. № 1 щодо здійснення розрахунку за виконання певних юридичних дії з відшкодування (повернення) заборгованості з наданих населенню послуг з водопостачання та водовідведення, що наявна у споживачів (боржників) перед відповідачем у строк визначений договором.

Під час розгляду справи позивач подав до суду заяву від 20.01.2015р., якою в порядку ст.ст. 22, 78 ГПК України відмовився від позову в частині заявленої до стягнення суми пені в розмірі 1625,85 грн., решту позовних вимог просить суд задовольнити повністю.

Враховуючи обставини справи, а також те, що подана позивачем заява від 20.01.2015р. про відмову позивача від позову в частині вимог про стягнення пені не суперечить діючому законодавству, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, відповідає вимогам ГПК України, господарський суд вважає за можливе її прийняти, а провадження у справі в цій частині припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

За таких обставин в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8738,60 грн. основного боргу, 1686,49 грн. інфляційних втрат та 581,05 грн. 3% річних.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в редакції зазначеної заяви та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між ПрАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона № 241» та ФОП Борщик В.В. було укладено договір доручення від 01.06.2012р. № 1 (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач - довіритель доручає, а ФОП Борщик В.В. - повірений зобов'язується за винагороду від імені та за рахунок довірителя вчиняти юридичні дії в порядку та на умовах, що визначені цим договором. Повірений має виключне право на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх юридичні дії, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору довіритель доручає, а повірений зобов'язується виконувати всі необхідні та доцільні юридичні дії щодо відшкодування (повернення) заборгованості з наданих населенню послуг з водопостачання та водовідведення, що наявна у споживачів (боржників) перед довірителем на дату укладання цього договору. Перелік справ з особовими рахунками споживачів (боржників), адреси, за якими довіритель надає послуги (будинок та/або квартира) споживачів (боржників), та розмір заборгованості у споживачів (боржників) станом на дату укладання цього договору зазначені в додатках до цього договору.

Довіритель оплачує повіреному винагороду за виконання повіреним своїх обов'язків за цим договором у розмірі 30% від грошових коштів, що одержані довірителем за справами, вказаними у додатках до цього договору. У разі збільшення заборгованості споживачів (боржників) перед довірителем після укладання цього договору, довіритель оплачує повіреному винагороду у розмірі 30%, що розраховується із відшкодованої (поверненої) суми збільшеної заборгованості (п.п. 2.1, 2.2 договору).

Згідно п. 2.3 договору довіритель оплачує повіреному винагороду, визначену у п. 2.1. та/або п. 2.2. цього поговору, з 15 по 30 число (включно) кожного наступного місяця за одержані грошові кошти від споживачів (боржників) в попередньому місяці.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору встановлюється з дати підписання сторонами цього договору та до моменту повного виконання своїх зобов'язань за цим договором (п.п. 6.1, 6.2 договору).

На виконання умов договору ФОП Борщик В.В. виконав передбачені договором дії щодо відшкодування (повернення) заборгованості з наданих населенню послуг з водопостачання та водовідведення, що наявна у споживачів (боржників) перед довірителем вартість яких склала 21238,60 грн., що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 13.08.2012р. № 1, який підписаний в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін договору та скріплений печатками довірителя та повіреного, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Пунктом 1.3 акту приймання-передачі наданих послуг від 13.08.2012р. № 1 передбачено, що довіритель оплачує повіреному винагороду за надані послуги відповідно до цього акту з 15 по 30 серпня 2012 року.

Проте відповідач в порушення своїх договірних зобов'язань повний розрахунок за виконанні юридичні дії за договором не здійснив, у зв'язку з чим за ним рахується борг в розмірі 8738,60 грн., різниця між перерахованими грошовими коштами та загальністю вартістю наданих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно ч. 2 ст. 1002 Цивільного кодексу України, повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення повного розрахунку за виконані дії щодо відшкодування (повернення) заборгованості з наданих населенню послуг з водопостачання та водовідведення у строки визначені договором, в зв'язку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 8738,60 грн. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідач суду не надав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

Між ФОП Борщик В.В. - первісний кредитор, ФОП Бурдін Р.А. - новий кредитор та ПрАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона № 241» - боржник укладено трьохсторонній договір від 13.08.2012р. № 1, відповідно до умов якого первісний кредитор переводить до нового кредитора право на отримання грошових коштів (заборгованості) в розмірі 21238,60 грн. за виконаними зобов'язаннями по договору доручення № 1 від 01.06.2012р. за період з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. включно. Грошові кошти в розмірі 21238,60 грн. погоджено боржником та первісним кредитором в акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 13.08.2012р. (п. 2 договору).

Відповідно до п. 4 договору, боржник не заперечує проти заміни первісного кредитора новим кредитором в зобов'язанні по договору доручення № 1 від 01.06.2012р. за період з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. включно і підписуючи зі свого боку цей договір, письмово повідомляється про заміну кредитора у зобов'язанні в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 5 договору, боржник зобов'язується сплатити новому кредитору грошові кошти (заборгованість) в розмірі, що визначений в акті приймання-передачі наданих послуг № 1від 13.08.2012 року з 15 по 30 серпня 2012 включно.

У відповідності до п. 7 договору первісний кредитор одночасно з підписанням цього договору надає новому кредитору належним чином завірені копії первинної документації, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 13.08.2012т. та всю необхідну інформацію та документацію, що пов'язані із актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 13.08.2012р.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Договір діє до моменту остаточного виконання договірних зобов'язань між сторонами (п. 9 договору).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за вказаним правочином ФОП Борщик В.В. відступило позивачу належні йому права вимоги, які витікають із договору доручення від 01.06.2012р. № 1, укладеного між ФОП Борщик В.В. та ПрАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона № 241».

Оскільки, відповідач в порушення своїх договірних зобов'язань щодо здійснення повного розрахунку за виконані дії щодо відшкодування (повернення) заборгованості з наданих населенню послуг з водопостачання та водовідведення не виконав, позивач надіслав на його адресу вимогу від 13.06.2014р. про сплату грошових коштів у розмірі 8738,60 грн. Надіслання вказаної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 13.06.2014р. та фіскальним чеком «Укрпошта» від 13.06.2014р. № 3668. Завірені копії зазначених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість перед позивачем в розмірі заявленої до стягнення суми 8738,60 грн.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 8738,60 грн. заборгованості.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку у строки визначені договором, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми за період прострочення" вересень 2012р., з грудня 2012р. по січень 2013р., за травень 2013р. та з жовтня 2013р. по жовтень 2014р. включно складають 1686,49 грн.

Згідно розрахунку позивача 3% річних з простроченої суми за період прострочення з 31.08.2012р. по 17.11.2014р. складають 581,05 грн.

Здійснений позивачем розрахунок 3 % річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення інфляційних втрат нарахованих на прострочений платіж, то суд зазначає наступне.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, з врахуванням індексу інфляції, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання та є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур'єр» і на офіційному веб-сайті Державної служби статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).

Якщо кредитор звертається за стягненням суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується (п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.12 №01-06/928/2012).

Порядок проведення підрахунку інфляційних втрат передбачено листом Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення сплати заборгованості. Сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок інфляційних втрат по періодах які визначив позивач, судом встановлено, що позивачем не враховані періоди, в яких сукупний індекс інфляції менше одиниці (дефляційні процеси), а також те, що сукупний показник інфляційних процесів становив одиницю (інфляційного збільшення не відбулось), а саме:

· в жовтні 2012 року сукупний індекс інфляції становив 100%,

· в листопаді 2012 року сукупний індекс інфляції становив 99,9%,

· в лютому 2013 року сукупний індекс інфляції становив 99,9%,

· в березні 2013 року сукупний індекс інфляції становив 100%,

· в квітні 2013 року сукупний індекс інфляції становив 100,0%,

· в червні 2013 року сукупний індекс інфляції становив 100,0%,

· в липні 2013 року сукупний індекс інфляції становив 99,9%,

· в серпні 2013 року сукупний індекс інфляції становив 99,3%,

· в вересні 2013 року сукупний індекс інфляції становив 100,0%.

Разом з тим, суд, з урахуванням періоду нарахування інфляційних втрат, заявленого позивачем, періодів, в яких сукупний індекс інфляції становив менше одиниці і дорівнював одиниці, та з врахуванням п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.12 № 01-06/928/2012 та рекомендацій щодо порядок проведення підрахунку інфляційних втрат викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», здійснив власний розрахунок інфляційних втрат та встановив, що розмір заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, якій був отриманий позивачем при здійсненні розрахунку буз врахування зазначених рекомендацій відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 8738,60 грн. основного боргу, 1686,49 грн. інфляційних втрат, 581,05 грн. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача, позаяк спір виник внаслідок його неправильних дій. Доказів протилежного останній суду не надав.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст., 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Припинити провадження у справі в частині заявлених вимог про стягнення пені в розмірі 1625,85 грн.

2. Решту позову задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона № 241» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, 16, ідентифікаційний код 01039911) на користь Фізичної особи - підприємця Бурдіна Руслана Анатолійовича (02121, м. Київ, вул. Бажана, 9А, кв. 119, ідентифікаційний номер ) 8738 (вісім тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 60 коп. основного боргу, 1686 (одну тисячу шістсот вісімдесят шість) грн. 49 коп. інфляційних втрат, 581 (п'ятсот вісімдесят одну) грн. 05 коп. 3 % річних, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 22.01.2015р.