ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Справа № 921/1030/14-г/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ вх. № 01-05/5872/14 від 12.12.2014 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 25.11.2014 року

у справі № 921/1030/14-г/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" Тернопільської обласної ради, м.Тернопіль

про: стягнення 94215,96 грн. основного боргу, 11 377 грн. 16 коп. пені, 9 745 грн. 12 коп. штрафу 7%, 7 812 грн.01 коп. - 3% річних та 16 420 грн.16 коп. втрат від інфляції.

за участю представників сторін:

від позивача: Вознюк Є.В.- представник на підставі довіреності № 14-167 від 11.06.2014 року;

від відповідача: Панас Ю.А.-представник на підставі довіреності б/н від 23.12.14 року;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Тернопільської області від 25.11.2014 року у справі № 921/1030/14-г/16 (суддя Хома С.О.) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" Тернопільської обласної ради, про стягнення 11 377 грн. 16 коп. пені, 9 745 грн. 12 коп. штрафу 7%, 7 812 грн.01 коп. - 3% річних та 16 420 грн.16 коп. втрат від інфляції задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" Тернопільської обласної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 16326 грн 14 коп втрат від інфляції; 7812 грн 01 коп - 3% річних; 5688 грн 58 коп - пені; 4872 грн 56 коп - штрафу 7%; 1823 грн 21 коп судового збору в повернення сплачених судових витрат. В решті позову відмовлено. Повернуто з Державного бюджету України Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 964 грн 41 коп судового збору як зайво сплаченого.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Тернопільської області від 25.11.2014 року у справі № 921/1030/14-г/16, позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - подало апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що місцевий господарським суд безпідставно зменшив розмір пені та штрафу, оскільки дослідив, на думку апелянта, лише ступінь виконання зобов'язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвило до порушення ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України.

На підставі викладеного апелянт просить рішення господарського суду Тернопільської області від 25.11.14 р. у справі № 921/1030/14-г/16 скасувати в частині відмови у стягненні 5 521,42 грн. пені та 4 872,12 грн. штрафу та прийняти нове рішення яким стягнути штраф та пеню в повному обсязі. В решті рішення залишити без змін.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №921/1030/14-г/16 розподілено для розгляду головуючому - судді Костів Т.С..

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 року у склад колегії для розгляду вищезазначеної справи введено суддів Марка Р.І. та Желіка М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.12.14 р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 20.01.15 р..

Представникам роз'яснено їх права та обов'язки згідно зі ст. 22 ГПК України.

В судове засідання 20.01.15 року представник апелянта з'явився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав викладених у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, надав усні пояснення по суті спору.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

як првильно встановлено судом першої інстанції 30.01.2012р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та Обласним комунальним підприємством теплових мереж ,,Тернопільтеплокомуненерго'' (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 135/2012-БО-30, відповідно до п.1.1 розділу 1 якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю природній газ , ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до вимог статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у замовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1.2 договору, продавець зобов'язався передати покупцеві з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. газ обсягом 458 тис.куб.м.

Пунктом 3.1. розділу 3 договору, ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3509 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування , розподіл і постачання газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ-2 % та податок на додану вартість за ставкою-0 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами-305 грн. 60 коп., крім того ПДВ-61 грн.12 коп., всього з ПДВ-366 грн. 72 коп.

Як правильно встановлено судом першої інстанції загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 1779229 грн.24 коп. крім того ПДВ-3945 грн.90 коп.

Відповідно до п. 4.1. розділу 4 договору оплата за поставлений газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.п.6.1.2 п.6.1 розділу 6 договору Покупець зобов'язаний підписувати акт приймання-передачі газу, поставлено продавцем покупцеві у відповідному місяці поставки.

Як визначається в п. 10.1 р. 10 договору про закупівлю природного газу № 135/2012-БО-30 від 30.01.2012 року, цей договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше, ніж через 14 днів (п'ять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 39 Закону України "Про здійснення державних закупівель") з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 січня 2012 року і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Також до даного договору між сторонами було укладено Додаток № 1 від 30.01.2012 року.

В подальшому між Сторонами до договору було укладено:

- додаткову угоду № 1 від 27.06.2012 року, згідно п. 1 якої сторони дійшли згоди, зокрема:

1. Викласти п. 1.2 статті 1 "Предмет договору" у наступній редакції":

"1.2 "Продавець" передає "Покупцю" з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року природний газ в обсязі до 294,5 тис. куб. м., в тому числі по місяцях :

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
січень92,1квітень11,5липень0жовтень0
лютий119,2травень0серпень0листопад0
березень71,7червень0вересень0грудень0
І кв.283,0ІІ кв.11,5ІІІ кв.0ІV кв.0
2. З 01 липня 2012 року викласти п. 3.1 статті 3 "Ціна договору" у наступній редакції:

"3.1 Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 3509 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 305 грн. 60 коп., крім того ПДВ - 20% - 61 грн. 12 коп., всього з ПДВ - 366 грн. 72 коп.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3884 грн. 78 коп. , крім того ПДВ - 20% - 776 грн. 96 коп. всього з ПДВ - 4661 грн. 74 коп.

Ціна договору (сума договору) складається із сум вартості місячних поставок газу за цим договором та на дату укладання цієї угоди становить - 1144067 грн. 71 коп. , крім того ПДВ - 17999 грн. 84 коп., разом з ПДВ - 1162067 грн. 55 коп.

Як слідує з матеріалів справи, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в період: січень 2012 року - квітень 2012 року здійснила поставку природного газу відповідачу -Комунальному підприємству теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" Тернопільської обласної ради, згідно наступних актів приймання-передачі природного газу:

- від 31 січня 2012 року - 92,080 тис. куб. м. на суму 363338 грн. 47 коп.;

- від 29 лютого 2012 року - 119,147 тис. куб. м. на суму 470142 грн. 14 коп.;

- від 31 березня 2012 року - 71,689 тис. куб. м. на суму 282877 грн. 63 коп.;

- від 30 квітня 2012 року - 11,498 тис. куб. м. на суму 45369 грн. 96 коп. (належним чином засвідчені копії актів приймання-передачі газу знаходяться в матеріалах справи).

Вказані акти приймання-передачі підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками позивача та відповідача.

На момент закінчення строку дії договору позивачем свої зобов'язання були виконані в повному обсязі та поставлено відповідачу природного газу в обсязі 294,414 тис. куб. м. на загальну суму 1161728 грн. 20 коп.

Внаслідок неповного виконання відповідачем зобов'язань за укладеним договором виникла заборгованість, яка на момент подачі позовної заяви становила 94215,96 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачено суму заборгованості в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 9 від 15.10.14 року (міститься в матеріалах справи).

Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат з урахуванням збільшення позовних вимог та річних, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що такі вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та річних, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про задоволення до стягнення 3% річних в сумі 7812,01грн. та втрат від інфляції на суму 16326,14 грн. В частині стягнення 94 грн.02 коп. втрат від інфляції судом першої інстанції підставно відмовлено.

Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

В п.7.3 р. 7 договору про закупівлю природного газу № 135/2012-БО-30 від 30.01.2012 р сторони передбачили, що у разі порушення "Покупцем" умов п. 4.1. цього договору, "Покупець" зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору щодо своєчасної оплати за переданий природний газ, позивачем нарахована відповідачу пеня (по актах приймання-передачі природного газу окремо починаючи з дати виникнення заборгованості) в сумі 11377 грн. 16 коп.

Також нарахована відповідачу сума штрафу (7% - 9745 грн. 12 коп.).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи приписи п.3 статті 83 ГПК України слід враховувати вказівку, що міститься в п.3. 17.4 Постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", а саме:

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач відноситься до об'єктів стратегічного призначення та є паливно-збитковим підприємством. Суд першої інстанції підставно зазначив про те, що відповідно до фінансових результатів за 2012 рік, відповідач зазнав збитків на суму 746 тисяч гривень, за 2013 рік на суму 948 100 гривень, за 9 місяців 2014 року збиток становив 457 400 гривень. Примусове стягнення штрафних санкцій спричинить вилучення з обороту підприємства грошових коштів, що позбавить можливості закупки нових обсягів природного газу для забезпечення споживачів Тернопільської області послугами теплопостачання, а також проводити розрахунки за поставлений природний газ у поточному році.

При цьому відповідач за поставлений на підставі договору від 30.01.2012 року №№ 135/2012-БО-30 природний газ провів розрахунок з позивачем в повному обсязі. Як

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені та штрафу на 50%, у зв'язку з чим, до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 5688,58 грн. та 7% штрафу в розмірі 4872,56 грн.

Доводи скаржника про безпідставне зменшення розміру пені, спростовується вищевикладеним, а тому судом апеляційної інстанції відхиляються.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом Львівської області належним чином досліджені обставини справи та оцінені докази, що мають значення для справи, при прийнятті рішення правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 25.11.2014 р. у справі № 921/1030/14-г/16 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 26.01.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.

суддя Желік М.Б.