ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" січня 2015 р.Справа № 922/4870/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про внесення змін до договору оренди землі
за участю представників сторін:

позивача - Чигринова Н.В., довіреність № 08-11/5947/2-13 від 30.12.2013 р.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд внести зміни до договору оренди землі № 7210/04 (додаткова угода №14) від 28.04.2004р. (додаткова угода від 20.02.2007р.), який було укладено з ФО-П ОСОБА_1, шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі, редакція якої викладена у прохальній частині позовної заяви. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

23.12.2014р. представник позивача надав суду уточнену позовну заяву (вх.№ 46627, а.с.№ 55) , в якій вказує, що відповідачем було змінено прізвище з Дзядів на Воронявська та просить суд задовольнити позов в якому відповідачем є ФОП ОСОБА_1

Ухвалою суду від 23.12.2014 року позивача було зобов'язано надати суду докази щодо зміни відповідачем прізвища. Розгляд заяви про уточнення позовних вимог було відкладено до наступного судового засідання, тобто до 15.01.2015 року до 14:30.

15.01.2015 року позивач надав суду копію витягу з ЄДРЮОтаФОП відносно ОСОБА_1., як доказ зміни прізвища відповідача, але у наданому представником позивача витягу немає достовірних відомостей про те, що Дзядів є на теперішній час ОСОБА_1

Суд, дослідивши наданий документ, долучає його до матеріалів справи та зазначає наступне.

Пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначено одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Під час розгляду справи, згідно п. 4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В процесі розгляду даної справи господарський суд зобов'язував позивача (ухвалою господарського суду Харківської області від 23.12.2014 року) надати документи, необхідні для повного та всебічного розгляду справи, а саме: докази, які свідчать про зміну прізвища відповідачем ФОП ОСОБА_1 на ОСОБА_1

Проте вищезазначені вимоги суду позивачем не виконано.

Надана позивачем копія витягу з ЄДОЮОтаФОП від 15.01.2015 року не може слугувати належним доказом зміни прізвища відповідача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1, оскільки з наданого доказу не зрозуміло чи йдеться мова про одну й ту ж саму особу, оскільки у витягу не зазначений ІПН особи, ідентифікаційний номер не вказаний, крім того, вказана інша адреса реєстрації відповідача (ФОП ОСОБА_1 - 61051, АДРЕСА_1; ФОП ОСОБА_1. - 61145, АДРЕСА_2), не має відомостей про зміну прізвища, тощо.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, що необхідні для вирішення спору, суд вважає доцільним залишити позов без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України.

При цьому, суд не вбачає можливим ухвалити рішення у справі з наданих до неї документів виходячи з наступного.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно п. п. 2, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи витребуваних судом доказів унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) та к і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях, унеможливлює як задоволення позовних вимог так і відмови в задоволенні цих вимог, адже останнє означатиме підтвердження в судовому порядку припущення про законність дій чи бездіяльності учасників судового процесу, без достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи витребуваних ухвалою суду від 23 грудня 2014 року у позивача документів та відсутність клопотання представника позивача щодо витребування зазначених доказів в інших осіб (у тому числі й у органів державної реєстрації), що унеможливлює всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи, суд залишає даний позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, п. 4 ст. 65, п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Залишити позов без розгляду.

Суддя Л.В. Шарко