ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р.Справа № 916/1283/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Гладишевої Т.Я.

(відповідно до розпорядження голови суду від 19.11.2014р. розгляд апеляційної скарги здійснюється даною судовою колегією)

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Кравцова Ю.М., за довіреністю №10 від 13.01.2015р.

від відповідача: Перейма Д.О., за довіреністю №62 від 25.12.2014р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова компанія "Шлях"

на рішення господарського суду Одеської області від 16 червня 2014 року

по справі №916/1283/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова компанія "Шлях"

до відповідача Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

про стягнення 5799,07 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Оптова компанія "Шлях" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ДП "Іллічівський морський торговельний порт" про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 5799,07 грн. та витрат на юридичні послуги адвоката у розмірі 2700 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16 червня 2014 року у справі №916/1283/14 (суддя Щавиньска Ю.М.) у задоволенні позовних вимог ТОВ "Оптова компанія "Шлях" відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд першої інстанції прийшов до висновку, що вартість спірного товару була оплачена 27.06.2012 року , тобто вже після встановлення позивачем фактів, що покладені ним в підставу заявлених вимог. Крім того, наявна у справі банківська квитанція, додана позивачем до позовної заяви, свідчить про здійснення сплати як раз через представника Зборовського І.М. згідно виставленого рахунку №Пр/6 641 від 28.02.2012 року. При цьому, позивачем не доведено вимог про повернення відповідачем 5799,07 грн., отриманих в якості передоплати за договором, у зв'язку із чим правові підстави для задоволення позову відсутні.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач (ТОВ "Оптова компанія "Шлях") звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Оптова компанія "Шлях" задовольнити у повному обсязі, з посиланням при цьому на не повне з'ясування господарським судом першої інстанції обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судових засіданнях підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та наполягав на її задоволенні.

Представники відповідача (ДП "Іллічівський морський торговельний порт") у судових засіданнях надали пояснення, відповідно до яких відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Оптова компанія "Шлях" без задоволення.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2012р. між ТОВ "Оптова компанія "Шлях" (позивач, покупець) та ДП "Іллічівський морський торговельний порт" (відповідач, продавець) було укладено договір №458-0 (надалі - договір), за умовами якого продавець продає покупцю. який приймає та вивозить своїм транспортом металеві бочки ємністю 200 л.

За п.1.2 договору продавець зобов'язався надати технічну допомогу в організації навантаження металевих бочок на машину покупця та оформлення товарно-транспортних документів.

Пунктами 2.1, 2.2 договору визначено вартість 1 одиниці товару (металевої бочки) у розмірі 25 грн., в т.ч. ПДВ. Сплата проводиться шляхом перерахування коштів а розрахунковий рахунок продавця. Сплата проводиться покупцем на підставі акту виконаних робіт, за вивезену партію металевих бочок, згідно рахунку продавця, на протязі 20 банківських днів від дати його отримання.

Згідно з п.3.1 договору продавець сповіщає письмово (заявкою) покупця про готовність партії металевих бочок до вивантаження. Партією металевих бочок вважається кількість від 250 штук.

Відповідно до п.3.2 договору покупець на протязі 10 днів від дня отримання письмової заявки від продавця зобов'язаний прийняти металеві бочки на свій транспорт на складі продавця, та оформити товарно-транспортні документи.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2012р. (п.6.1 договору).

28.02.2012р. ДП "Іллічівський морський торговельний порт" на підставі договору №458-0 було виставлено позивачу рахунок №Пр/6 641 на суму 5799,07 грн.

21.05.2012р. позивач звернувся до відповідача із запитом №20, в якому просив надати письмову інформацію про отримані матеріальні цінності у любому місяці 2012 року, ким були отримані, на якому транспорті. Також позивач просив вислати на адресу позивача копії документів.

У відповідь на вищезазначений запит 05.06.2012р. відповідачем було направлено лист №354/215-18, в якому відповідач зазначив, що відповідно до умов спірного договору, на підставі довіреності №3 від 21.02.2012р. та акту про завантаження ТМЦ були оформлені перепускні документи на вивіз вищезазначених ТМЦ на автомобілі «Вольво».

27.06.2012р. представником ТОВ "Оптова компанія "Шлях" Зборовським І.М. було оплачено рахунок ДП "Іллічівський морський торговельний порт" №ПР/6 641 від 28.02.2012р. за договором №458-0 на суму 5799,07 грн., що підтверджується відповідною квитанцією №6891.665.1 від 27.06.2012р. (а.с. 11).

24.01.2014р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про виконання зобов'язання №29/35, в якій сповіщав, що позивачем було перераховано відповідачу 5799,07 грн. за поставку металевих бочок, однак станом на 24.01.2014р. бочки поставлено не було. У зв'язку з чим позивач просив відповідача поставити металеві бочки на суму 5799,07 грн.

Вказана вимога була залишена відповідачем без задоволення.

Вищенаведене стало підставою для звернення ТОВ "Оптова компанія "Шлях" до господарського суду першої інстанції з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Позовні вимоги ТОВ "Оптова компанія "Шлях" ґрунтуються на приписах п.2 ст. 693 ЦК України.

За п.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Однак, пунктом 1 ст. 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту спірного договору (п.2.2) сплата проводиться покупцем на підставі акту виконаних робіт, за вивезену партію металевих бочок, згідно рахунку продавця, на протязі 20 банківських днів від дати його отримання.

Тобто умовами спірного договору не встановлено обов'язку попередньої оплати.

Проте, сторони узгодили необхідність настання певних юридичних фактів, які мають передувати оплаті за отриманий товар.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту ДП "ІМТП" від 24.02.2014 року (а.с.50), на підставі довіреності № 3 від 21.02.2012 року (а.с.49) зі складу відповідача № 24 ПРМ на автомобіль позивача було завантажено металеві бочки б/у в кількості 232 штуки.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Відповідно до пунктів 1, 5 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей (затверджено наказом Міністерства фінансів України N 99 від 16.05.96 року "Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.06.96 року за N 293/1318) сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів; довіреність підписується керівником та головним бухгалтером підприємства або їх заступниками та особами, які на те уповноважені керівником підприємства.

Згідно до п.8 вказаної інструкції строк дії довіреності встановлюється в залежності від можливості одержання та вивозу відповідних цінностей за нарядом, рахунком, накладною або іншим документом, що їх замінює, на підставі якого видана довіреність, однак, не більше як на 10 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, довіреність №3 видана 21.02.2012р. зі строком дії до 1.03.2012р., що цілком відповідає вимогам вказаної Інструкції.

Відповідно до п.15 вказаної Інструкції відповідальність за своєчасне та повне оприбуткування одержаних за виданими довіреностями цінностей покладається на посадових осіб, яким надано право підписувати довіреності, а також на особу, яку призначено для виписування і реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей.

При цьому, згідно з п.10 Інструкції, особа, якій видана довіреність, зобов'язана не пізніше наступного дня після кожного випадку доставки на підприємство одержаних за довіреністю цінностей, незалежно від того, одержані цінності за довіреністю повністю або частково, подати працівнику підприємства, який здійснює виписування та реєстрацію довіреностей, документ про одержання нею цінностей та їх здачу на склад (комору) або матеріально відповідальній особі.

Натомість, невикористані довіреності повинні бути повернуті працівнику підприємства, який здійснює виписування і реєстрацію довіреностей, не пізніше наступного дня після закінчення строку дії довіреності.

Про використання довіреності або повернення невикористаної довіреності у журналі реєстрації довіреностей робиться відмітка про номери документів (накладних, актів тощо) на одержані цінності або про дату повернення довіреності. Повернуті невикористані довіреності гасяться надписом "невикористана" і зберігаються протягом строку, встановленого для зберігання первинних документів.

В порушення вимог ст. 33 ГПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують факт підробки наявної у справі довіреності №3.

Натомість, як вбачається з наданої позивачем заяви про злочин (а.с.63), ТОВ ОК „Шлях" вказує, що Зборовським І.М. обманним шляхом отримано вказану довіреність від позивача. Вказаною заявою ТОВ вважало причетними до заволодіння бочками саме Зборовського І.М. та водія автомобіля Вольво д/н ВВ2359СЕ з причепом ВВ2100ХТ.

Більш того, позивачем не надано доказів, що в процесі розслідування кримінального провадження було встановлено факти, що свідчать про неотримання представником ТОВ ОК „Шлях" товару за договором № 458-О від 02.06.2011 року.

При цьому, апеляційний господарський суд звертає увагу, що відповідно до п.3.4.1 Інструкції „Про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів" затвердженої наказом МВС України від 11 січня 1999р. №17 відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності. Обов'язковому обліку підлягають печатки і штампи з повним найменуванням організацій. Порядок обліку, зберігання і використання інших видів печаток, штампів визначається відповідними відомчими інструкціями. Печатки і штампи повинні зберігатися в сейфах або металевих шафах.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, на підтвердження того, що печатка позивача була втрачена, або мався незаконний доступ до такої печатки, окрім того, не надано також жодних доказів на підтвердження звернення позивача до компетентних органів з приводу незаконного заволодіння печаткою позивача третіми особами.

Таким чином, позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, несе повну відповідальність за законність користування його печаткою, а також особисто відповідає за її використання, в тому числі за засвідчення довіреностей на отримання матеріальних цінностей.

Колегія суддів також враховує, що вартість вказаного товару була оплачена 27.06.2012 року , тобто вже після встановлення позивачем фактів, що покладені ним в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Крім того, наявна у справі банківська квитанція, додана позивачем до позовної заяви (а.с.11), свідчить про здійснення сплати саме через представника Зборовського І.М. згідно виставленого рахунку №Пр/6 641 від 28.02.2012 року (а.с.10).

При цьому, у вказаному рахунку кількість бочок цілком відповідає кількості, що міститься у документах, наданих відповідачем (а.с.46-50), що також спростовує посилання позивача на здійснення саме попередньої оплати, з урахуванням заявлення вимог згідно до ст. 693 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги матеріали, обставини справи та норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивачем не доведено вимог про повернення відповідачем 5 799,07 грн., отриманих в якості передоплати за договором, у зв'язку із чим правові підстави для задоволення позову - відсутні.

Решта доказів, наданих сторонами, не стосуються предмету позову та не спростовують вищенаведених висновків апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, та матеріали справи не спростовують вищенаведені висновки суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова компанія "Шлях" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 16 червня 2014 року у справі №916/1283/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова компанія "Шлях" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 15 січня 2015 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов Т.Я. Гладишева А.І. Ярош