КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа№ 910/16707/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Підченко О.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: Нестеришин Т.С. за довіреністю від 05.06.2014;

від відповідача 2: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кужель Артема Сергійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2014

у справі №910/16707/14 (суддя Бондаренко Г.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Кужель Артема Сергійовича

До 1) Фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни

2) Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни

про визнання недійсним правочину - додаткової угоди до договору

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Кужель Артема Сергійовича (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни (далі - відповідач 1), Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни (далі - відповідач 2) про визнання недійсним правочину - додаткової угоди до договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2014 у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Кужель Артема Сергійовича відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Кужель Артем Сергійович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2014 скасувати повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кужель Артема Сергійовича передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2014 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кужель Артема Сергійовича прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 10.12.2014.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 розгляд справи відкладено на 14.01.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача 1 надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній просить рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 14.01.2015 з'явився представник відповідача 1. Представники позивача та відповідача 2 у судове засідання не з'явились. Про причини неявки суд не повідомили.

Представники позивача та відповідача були належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте в судове засідання представник відповідача не з'явився.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та відповідача 2.

Представник відповідача 1 заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, рішення суду у даній справі просив залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.04.2012 між Фізичною особою-підприємцем Блошко Наталією Володимирівною (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Кужель Артемом Сергійовичем (орендар 1) і Фізичною особою-підприємцем Вітюк Оленою Віталіївною (орендар 2) укладено договір №1/010412 оренди нежитлового приміщення (далі за текстом - договір), предметом якого є оренда нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Україна, м. Київ, Пушкінська/Прорізна, 1-3/5, площею 156,50кв.м., з яких орендар 1 орендує 78,25кв.м., орендар 2 -78,25кв.м.

Пунктом 4.1. договору визначено, що термін дії договору починається з 01.04.2012 ("дата початку оренди"), та закінчується 01.03.2015, включаючи обидві дати.

Згідно з п.5.1. договору, розмір оренди за все приміщення становить 12 520,00грн в місяць без ПДВ, що еквівалентно 1565,00 доларам США за курсом НБУ на день підписання договору (1 долар США = 7,99грн).

При цьому, орендар 1 сплачує 50% (відповідно до площі, що орендується) вищезгаданої орендної плати, що складає 6260,00 грн на місяць без ПДВ, що еквівалентно 782,50 доларам США за курсом НБУ на день підписання договору.

Орендар 2 сплачує 50% (відповідно до площі, що орендується) вищезгаданої орендної плати, що складає 6260,00 грн. на місяць без ПДВ, що еквівалентно 782,50 доларам США за курсом НБУ на день підписання договору.

Пунктом 13.2 договору сторони визначили, що будь-які зміни та доповнення до договору дійсні тільки за умови, що вони зроблені в письмовій формі шляхом підписання сторонами додаткової угоди.

Сторонами, було укладено додаткову угоду №1 до договору від 01.10.2013, відповідно до якої були внесені зміни до п.5.1. договору, та викладено вказаний пункт в наступній редакції: "п. 5.1. розмір орендної плати за все приміщення становить 100034,80грн на місяць, без ПДВ, що еквівалентно 12520 доларам США за курсом 1 долар США = 7,99грн. та підлягає коригуванню згідно з п. 5.3. Орендар 1 сплачує 50 % (відповідно до площі, що орендується) вищезгаданої орендної плати, що складає 50 017,40грн. на місяць без ПДВ, що еквівалентно 6260,00 доларам США за курсом НБУ на день підписання договору і підлягає коригуванню згідно з п.5.3. Орендар 2 сплачує 50% (відповідно до площі, що орендується) вищезгаданої орендної плати, що складає 50017,40грн на місяць без ПДВ, що еквівалентно 6260,00 доларам США за курсом НБУ на день підписання договору і підлягає коригуванню згідно з п.5.3.»

Позивач, як на підставу визнання недійсним правочину, посилається на те, що додаткова угода № 1 до договору не була підписана відповідачем 2, на підтвердження чого апелянт надає копію висновку № 1-28/03 експертного почеркознавчого дослідження від 28.03.2014 зробленого спеціалістом Кривошеїна О.П. Українського центру судових експертиз.

Відповідно до зазначеного висновку, два підписи від імені Вітюк О.В., зображення яких містяться в графах "Орендар 2" в розділі "юридичні адреси та реквізити сторін" електрофотокопії додаткової угоди №1 від 01.10.2013 до договору виконані не Вітюк О.В., а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису Вітюк О.В.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, виходячи із вимог частини першої вказаної статті правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, на момент вчинення правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, Додаткова угода №1 до договору підписана з боку орендодавця, орендаря - 1 та орендаря 2, скріплена печатками відповідачів 1, 2, що свідчить про волевиявлення його сторін щодо викладених в ній умов та змісту договору в цілому.

У відповідності до установленої практики Вищого господарського суду України, оскільки договір скріплений печаткою позивача на спірному договорі, то це підтверджує волевиявлення позивача в розумінні ст.. 627 Цивільного кодексу України та свідчать про вчинення та схвалення ним оспорю вального правочину. Окрім того, у відповідності до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України підпис сторони на правочині підтверджує лише форму правочину, в якій його вчинено - письмову, а відповідно, сам факт вчинення правочину суб'єктами господарювання підтверджується наявністю печатки на документі вчиненому в письмовій формі.

Тому скріплення Додаткової угоди №1 печаткою ФОП Вітюк О.В. є як свідченням вчинення нею правочину, так і свідчення схвалення нею умов, викладених в цій Додатковій угоді №1.

Отже, посилання позивача на те що додаткова угода не була підписана відповідачем 2 не може бути прийнято судом до уваги, у зв'язку з не доведенням належними та допустимими доказами.

За таких обставин, зважаючи на положення ст.ст. 627, 628, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст. 42, 180 Господарського кодексу України, з яких випливає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства, зважаючи на факт виконання сторонами зобов'язань по договору (додатковій угоді), про що сторонами не заперечується, суд дійшов до висновку про укладення між сторонами додаткової угоди №1 до договору з погодженням всіх її умов, які нею обумовлені, при вільному волевиявленні її сторін.

Наявність передбачених законом підстав для визнання додаткової угоди №1 до договору недійсною позивачем не доведено.

Так само судом не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок укладення спірного правочину.

Посилання позивача на висновок №1-28/03 експертного почеркознавчого дослідження від 28.03.2014 не може бути прийнято судом в якості належного доказу на підтвердження недійсності додаткової угоди №1 до договору, оскільки суперечить встановленим у справі обставинам.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2014 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кужель Артема Сергійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2014 у справі №910/16707/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2014 у справі №910/16707/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/16707/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна