Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" січня 2015 р. Справа № 906/1703/14.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Машевської О.П.

Розглянувши клопотання прокурора міста Житомира від 26.11.14 року за № 14 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1 у справі

За позовом: Прокурор м. Житомира в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради (м. Житомир)

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління капітального будівництва Житомирської міської ради (м. Житомира)

До: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( м.Житомир)

про стягнення 205635,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2014 року прокурор міста Житомира звернувся до суду з позовом в інтересах виконавчого комітету Житомирської міської ради про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( м. Житомир) коштів в сумі пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту в розмірі 205 635,00 грн.

У позовній заяві прокурором заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1

За правилом ч. 1 ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 65 ГПК України питання про вжиття заходів до забезпечення позову суд вирішує при підготовці справи до розгляду.

Відповідно до абз. 2 п.2 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Ухвалою від 25.12.14року суд порушив провадження у справі та вжив відповідні заходи, зокрема, ухвалив розглянути заяву прокурора м. Житомира про забезпечення позову в засіданні суду та заслухати думку інших учасників судового процесу, зокрема, відповідача, щодо цього.

В засіданні суду прокурор та представник третьої особи клопотання про забезпечення позову підтримали, просять задовольнити. У клопотанні про відкладення розгляду справи позивач заявлене прокурором клопотання підтримує. Відповідач в засідання суду не з'явилась, що унеможливило, відповідно, заслуховування судом її думки.

В обґрунтування підстав вжиття вищезазначеного заходу забезпечення позову прокурор посилається на недопущення утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у цій справі.

Господарський суд не знайшов підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно, що належать відповідачу.

У вирішенні питання про забезпечення позову (ст.66 ГПК України), господарський суд враховує, серед іншого, адекватність заходу до забезпечення позову, тобто наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" ( далі - Постанова № 16).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Зокрема , накладення арешту на майно відповідача є адекватним заходом до забезпечення позову про визнання права власності (іншого речового права), або витребування майна , або позову , предметом спору якого є індивідуально визначене майно.

Забезпечення позову шляхом арешту грошових коштів відповідача є адекватним заходом за позовом про їх стягнення.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не знаходить підстав вживати неадекватні заходи його забезпечення, як заявлено у клопотанні прокурора.

Господарський суд не знаходить підстав за своєю ініціативою на цій стадії судового процесу накладати арешт на кошти відповідача, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, оскільки критерієм будь-якого заходу забезпечення позову є законність вимог позивача, яка встановлюється судом за результатами повного, всебічного та об'єктивного встановлення всіх обставин справи у сукупності.

Відповідно, підстави для забезпечення позову станом на 13.01.15року судом не встановлені.

У п. 4 Постанови № 16 роз'яснено, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 12211 ГПК України) ( п.12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

У п. 6 Постанови № 6 роз'яснено наступне: статтею 106 ГПК України передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову. Відтак ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають.

Разом з тим, у Рішенні КСУ від 28 квітня 2010 року N 12-рп/2010 у справі N 1-30/2010 ( справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) роз'яснено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України стосовно можливості апеляційного оскарження ухвал суду щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і ухвали про відмову в забезпеченні позову і скасуванні забезпечення позову.

Відповідно, статті 67 та 106 ГПК України стосовно можливості апеляційного оскарження ухвал суду про відмову в забезпеченні позову не можуть суперечити положенням пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити прокурору міста Житомира у задоволенні клопотання від 26.11.14 року за № 14 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1.

Ухвала про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову вступила в законну силу 13.01.15року, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2- позивачу виконкому Житом. міськ. ради (рек. ) , 3- відповідачу ФОП ОСОБА_1 (рек. з повід.),

4-прок. м. Житомира ( у книзі нарочним) , 5 - Управління капітального будівництва Житомирської міської ради ( 10014, Житомирська обл., місто Житомир, майдан С.П. Корольова, будинок 4/2) (простою)