ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.01.2015 Справа № 5021/2338/2011

Суддя господарського суду Сумської області Котельницька В.Л., розглянувши матеріали справи №5021/2338/2011, за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область до відповідача: Фермерського господарства «Троценко», с. Нова Слобода, Путивльський район, Сумська область, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватного підприємства «Агроком», с.Геронимівка, Черкаська область, про стягнення 223240 грн. 68 коп.,

Представники сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача (скаржника) - В.М.Сивенко (довіреність б/н від 10.11.2014)

від органу ДВС - А.Ф.Деркачов (довіреність б/н від 10.12.2014)

За участю секретаря судового засіданні І.М.Петрович

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 22.12.2011 у справі №5021/2338/2011 позов задоволено повністю, стягнуто з Фермерського господарства «Троценко» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 борг в сумі 130697 грн. 99 коп., відсотки за користування комерційним кредитом в сумі 150956 грн. 18 коп., державне мито в сумі 2232 грн. 41 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн., судовий збір в сумі 1170 грн. 00 коп.

На виконання вищезазначеного рішення 06.01.2012 господарським судом Сумської області видано відповідний наказ.

До господарського суду Сумської області від Фермерського господарства «Троценко» надійшла скарга (вх. №2851(с) від 06.11.2014) на постанову про стягнення виконавчого збору відділу Державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції.

Представник органу ДВС надав до суду заперечення №03-04/5670 від 17.11.2014, в яких зазначає, що дії державного виконавця по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору з ФГ «Троценко» законні, постанова відповідає вимогам чинного законодавства, а скарга ФГ «Троценко» - безпідставна та не підлягає задоволенню.

08.12.2014 до суду надійшли додаткові заперечення № 03-04/5930/03-47 органу ДВС проти поданої відповідачем скарги.

Представник фермерського господарства «Троценко» надав до суду додаткові пояснення до скарги (вх. №16575 від 22.12.2014), у яких вказує, що оскільки виконавче провадження №31386154 було не закінчене на підставі ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», а повернуто стягувачу за його заявою на підставі п. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», то на думку відповідача застосовувати норми ч. 7 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 3.7.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень державний виконавець не мав законних підстав. Та вважає, що дії ВДВС Путивльського РУЮ щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.10.2014 за №45063122 є необґрунтованим та протиправним.

Крім того представник фермерського господарства «Троценко» подав заяву про заміну сторони її правонаступником (вх. №16574 від 22.12.2014), в якій просить суд замінити сторону у справі №5021/2338/2011 фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 на її правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Агро».

08.01.2015 до господарського суду надійшла скарга відповідача у справі на постанову органу Державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження № 31386153 від 25.06.2014.

Дослідивши матеріали поданої скарги та подані органом ДВС заперечення, суд встановив:

З поданої до господарського суду скарги (вх. №2851(с) від 06.11.2014) на постанову про стягнення виконавчого збору відділу Державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції та доданих до неї документів вбачається, що прийняття оскаржуваної постанови було наслідком винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження №31386153 від 25.06.2014.

У ході судового розгляду відповідачем додатково було подано до господарського суду скаргу на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 31386153, у якій як підстава для скасування цієї постанови скаржником зазначено недотримання державним виконавцем вимог законодавства про виконавче провадження при винесенні оскаржуваної постанови (при її винесенні державний виконавець неправомірно керувався положеннями п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на повне погашення боргу по виконавчому документу боржником).

У відповідності до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно частини 2 зазначеної статті господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Беручи до уваги той факт, що розгляд скарги ФГ «Троценко» на дії державного виконавця щодо винесення ним постанови про стягнення виконавчого збору із скаржника можливий тільки після розгляду судом скарги ФГ «Троценко» на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2014 (судовий розгляд цієї скарги призначений на 27.01.2015), суд дійшов висновку про зупинення розгляду скарги (вх. №2851(с) від 06.11.2014) на постанову про стягнення виконавчого збору відділу Державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції.

Розглянувши заяву відповідача у справі про заміну сторони її правонаступником (вх. №16574 від 22.12.2014), суд зазначає наступне.

Дана заява відповідача обґрунтована тим, що 05.05.2014 ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Інвест-Агро» уклали договір уступки права вимоги, за умовами якого ТОВ «Інвест-Агро» отримав право вимоги виконання відповідачем у справі зобов'язань, що виникли за договором купівлі-продажу товарів на умовах комерційного кредиту № 06-05/08 від 06.05.2008, а саме: оплати поставленого товару у сумі 130697,58 грн., сплати відсотків за користування комерційним кредитом у розмірі 0,1% у день від несплаченої суми за кожен день відстрочення за весь період користування комерційним кредитом, у тому числі вимоги, підтверджені рішенням господарського суду Сумської області від 22.12.2001 у справі № 5021/2338/2011 у сумі 285292,59 грн. та вимоги, підтверджені рішенням господарського суду Сумської області від 11.02.2014 у справі № 920/1599/13 у сумі 113632,89 грн.

Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Проте, виходячи зі змісту договору, його предметом, у тому числі, є уступка права вимоги, підтвердженої рішенням господарського суду Сумської області від 22.12.2011 у справі № 5021/2338/2011, за яким з боржника стягнуто не лише сума заборгованості за договором від 06.05.2008 № 06/05-08, а також судові витрати у вигляді державного мита, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, судового збору.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною п'ятою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 25 ГПК України.

Суд зазначає, що заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Отже, при укладенні договору уступки права вимоги первісний та новий кредитори, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена (зазначена правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №923/945/13).

Крім того, протягом розгляду заяви відповідача у справі про заміну сторони у виконавчому провадженні, ані позивач у справі, ані новий кредитор за договором про уступку права вимоги від 08.05.2014 своєї позиці з цього приводу суду не подали, хоча про розгляд даної заяви повідомлялись належним чином.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ФГ «Троценко» від 22.12.2014 (вхідний реєстраційний № 16574) про заміну сторони правонаступником.

Керуючись статтями 25, 79, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Розгляд скарги ФГ «Троценко» (вхідний реєстраційний №2851(с) від 06.11.2014) на постанову про стягнення виконавчого збору відділу Державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції зупинити до закінчення розгляду скарги на постанову органу Державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження № 31386153 від 25.06.2014.

2. Заяву ФГ «Троценко» від 22.12.2014 (вхідний реєстраційний № 16574) про заміну сторони правонаступником - залишити без задоволення.

3. Копію даної ухвали надіслати сторонам по справі з урахуванням ст. 87 ГПК України

Суддя В.Л.Котельницька