УХВАЛА

Справа № 910/216/15-г 13.01.15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні

Авіалінії Ураїни»

До Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

Третя особа, яка не заявляє самостійних виморг на предмет спору на стороні позивача

Представництво «Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн»

Про розірвання договору № 0213/FA-05 від 02.06.2005 та стягнення

112 406 981,00 грн., 150 531,00 євро, 1 619 130,00 російських рублів,

2 892 340,00 дол. США

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування № 0213/FA-05 від 02.06.2005 з наступним змінами та доповненнями; про стягнення 112 406 981,00 грн., 150 531,00 євро, 1 619 130,00 російських рублів, 2 892 340,00 дол. США.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.06.2005 між сторонами укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 0213/FA-05, відповідно до якого відповідач відкрив позивачу рахунки у національній валюті, в євро, в російських рублях та у доларах США. Протягом грудня 2014 року відповідачем за дорученнями позивача було здійснено ряд операцій, проте станом на 29 грудня 2014 року значна кількість платежів залишаються не проведеними відповідачем. Спроби позивача отримати обґрунтовані пояснення відповідача щодо невиконання наданих позивачем платіжних доручень залишились без відповіді. Зазначає, що бездіяльність відповідача завдає позивачу значної шкоди та є істотним порушенням умов договору, який у зв'язку з цим підлягає розірванню. Внаслідок таких дій позивач позбавлений можливості користуватись належними йому коштами, що знаходяться на рахунках у відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 порушено провадження у справі № 910/216/15-г, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Представництво «Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн» та розгляд справи призначено на 29.01.2015.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» що розміщені на його кореспондентському рахунку в Національному банку України у розмірі 112 406 981,00 грн., 150 531,00 євро, 1 619 130,00 російських рублів, 2 892 340,00 дол. США., що станом на 05.01.2015 за офіційним обмінним курсом Національного банку України загалом становить 161 400 816,40 грн. та відповідає залишку коштів на рахунках Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», станом на 30.12.2014;

- заборони Представництву «Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн» перераховувати кошти (надходження за системою взаєморозрахунків BSP Україна на підставі укладеного з Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» договору № 010-BSP/PS від 31.03.2006, з наступними змінами та доповненнями) на усі та будь-які рахунки Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», відкриті у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».

Заява мотивована наступним. Відповідач тривалий час не виконує платіжні доручення позивача не пояснюючи при цьому мотивів своєї бездіяльності. Відповідно до п. 3.1.1. договору на розрахунково-касове обслуговування № 0213/FA-05 від 02.06.2005 відповідач має право використовувати грошові кошти на рахунках позивача, гарантуючи при цьому право позивача безперешкодно розпоряджатися такими коштами. Разом з тим, позивач позбавлений можливості розпоряджатися належними коштами на рахунках у відповідача. Натомість відповідач керуючись п. 3.1.1. договору має право використовувати грошові кошти на рахунках позивача. Небажання відповідача пояснювати причини невиконання платіжних доручень позивача на значні суми є, на думку позивача, свідченням використання відповідачем вказаних коштів у власних цілях та спробою приховати можливі втрати від неприбуткових операцій, в яких такі кошти були задіяні. Залишок коштів на рахунках позивача у відповідача повністю покриває невиконані платіжні доручення позивача. На думку заявника бездіяльність відповідача з виконання вказаних доручень лише підтверджує незадовільний фінансовий стан останнього та може свідчити про утруднення виконання рішення суду із стягнення залишків коштів на рахунках позивача у разі невжиття адекватних заходів до забезпечення позову. До того ж ускладнення виконання імовірного рішення суду про стягнення з відповідача залишків коштів на рахунках позивача може викликати зобов'язання третьої особи перераховувати отримані від агентів, які є учасниками системи взаєморозрахунків BSP, кошти від продажу послуг позивача на рахунок позивача у відповідача. З огляду на те, що відповідні кошти третя особа зобов'язана перераховувати на рахунок позивача у відповідача на регулярній основі на підставі договору № 010-BSP/PS від 31.03.2006, відповідні регулярні платежі унеможливлять виконання рішення суду в частині розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування та закриття рахунків позивача. Відтак, платежі третьої особи на рахунок позивача у відповідача на підставі договору 010- BSP/PS від 31.03.2006 унеможливлять встановлення точного розміру залишків коштів на рахунках позивача та утруднять виконання рішення суду із закриття таких рахунків через постійну наявність на них сплачених третьою особою коштів.

Розглянувши заяву позивача суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов може бути забезпечено : накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (із змінами від 16.01.2013) забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (ч 3 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Виносячи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Згідно з п. 7.1. Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Обраний спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на кошти відповідача в межах суми позову та заборону перераховувати кошти на рахунки позивача, що відкриті у відповідача співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що підлягає задоволенню повністю, оскільки заявником наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті, накласти арешт на грошові кошти, в межах суми позову у розмірі 112 406 981 (сто дванадцять мільйонів чотириста шість тисяч дев'ятсот вісімдесят одна) гривень 00 коп., 150 531 (сто п'ятдесят тисяч п'ятсот тридцять одна) євро, 1 619 130 (один мільйон шістсот дев'ятнадцять тисяч сто тридцять) російських рублів, 2 892 340 (два мільйони вісімсот дев'яносто дві тисячі триста сорок) доларів США, що загалом станом на 05.01.2015 за офіційним обмінним курсом Національного банку України становить 161 400 816 (сто шістдесят один мільйон чотириста тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 40 коп., які належать Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, 60, ) та знаходяться на кореспондентському рахунку в Національному банку України, або будь-яких інших рахунках виявлених державним виконавцем під час виконання даної ухвали суду.

3. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті, заборони Представництву «Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн» (м. Київ, вул. Боричів Тік, 33/6А, ) перераховувати кошти (надходження за системою взаєморозрахунків BSP Україна на підставі укладеного з Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» договору № 010-BSP/PS від 31.03.2006, з наступними змінами та доповненнями) на усі та будь-які рахунки Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», відкриті у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».

4. Зазначена ухвала з урахуванням пункту 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

5. Дана ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 13 січня 2015 року.

6. Строк пред'явлення даної ухвали про забезпечення позову до виконання до 13 січня 2016 року.

7. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (м. Київ, вул. Лисенка, 4, ).

8. Боржниками у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, 60, ); Представництво «Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн» (м. Київ, вул. Боричів Тік, 33/6А, ).

СуддяВ.В.Сівакова