КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа№ 903/450/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі:Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Фідря О.О., представник за довіреністю б/н від 13.01.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2014р. (підписано - 22.10.2014р.)

у справі №903/450/14 (суддя: Мандриченко О. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К»

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» в особі Регіонального центру Маневичі Волинської обласної дирекції ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення 77 804,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Форест-К» (надалі - позивач) у поданій до Господарського суду Волинської області позовній заяві просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» в особі Регіонального центру Маневичі Волинської обласної дирекції ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (надалі - відповідач) 77 804,70 грн. страхового відшкодування за комплексним договором добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків (НВ) № к 045421 від 27.11.2013р., а також 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.06.2013 року порушено провадження у справі № 903/450/13 та призначено до розгляду.

Відповідно до ст.ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України ухвалою Господарського суду Волинської області від 04.06.2013 року направлено справу 903/450/14 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2014 року справа №903/450/14 прийнята до провадження та призначена до розгляду.

23.09.2014р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій останній просив суд стягнути з відповідача 77 804,70 грн. страхового відшкодування за комплексним договором добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків (НВ) № к 045421 від 27.11.2013р., 1029,58 грн. трьох процентів річних, 7469,25 грн. інфляційних втрат, 3644,03 грн. пені, а також покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн. та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, в сумі 592,28 грн.

Заява про збільшення позовних вимог була прийнята до розгляду судом першої інстанції та задоволена, у зв'язку з чим подальший розгляд спору судом вирішувався виходячи з нової ціни позову.

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» в особі Регіонального центру Маневичі Волинської обласної дирекції ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позов не визнало.

Заперечуючи доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К», Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» в особі Регіонального центру Маневичі Волинської обласної дирекції ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відзиві на позовну заяву просило відмовити у задоволенні позову, посилаючись на несвоєчасно повідомлення страховика про подію, що може бути визнано страховим випадком, без поважних причин, а також створення страхувальником страховикові перешкод у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно п. 22.1.4 договору страхування.

Крім того відповідач зазначав, що позивачем було розпочато та проведено відновлювальний ремонт без письмового погодження зі страховиком, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно п. 22.1.13 договору страхування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від від 16.10.2014р. у справі №903/450/14 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що наданий позивачем наряд-замовлення від 06.02.2014 року № ЛВ 096595 на суму 77 804, 70грн., всупереч п. 23.8.2. Договору, не був письмово погоджений із страховиком. Водночас, суд зазначав про відсутність доказів надання страховику для огляду пошкодженого транспортного засобу, що є порушенням вимог п. 20.5.7. договору. Місцевий господарський суд висловив позицію, що проводення відновлювального ремонту транспортного засобу без погодження зі страховиком, всупереч п. 23.8.2. Договору створює страховикові перешкоди у визначенні дійсної вартості відновлювального ремонту та розмір збитків, який був спричинений транспортному засобу внаслідок ДТП, та перешкоджає встановленню дійсного розміру страхової виплати.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Форест-К» подало дві апеляційні скарги до Київського апеляційного господарського суду, в яких останнє просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від від 16.10.2014р. у справі №903/450/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

У доводах апеляційного оскарження скаржник вказував, що судом першої інстанції прийнято рішення при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та помилковим застосуванням господарським судом норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, суд не врахував того, що відповідач не заперечував факт ДТП 23.01.2014р., але помилково вважав, що повідомлення на гарячу лінію страховика про ДТП та надання письмового повідомлення про ДТП було здійснено несвоєчасно в порушення вимог п. 20.5.11. Договору КАСКО. За твердженням апелянта, він вчасно повідомив страховика про настання страхового випадку, телефонуючи на гарячу лінію відповідача та звертаючись до директора РЦ Маневичі ВОДПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про настання страхового випадку, а потім повторно до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» в особі Регіонального центру Маневичі Волинської обласної дирекції ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Крім того, до обох заяв було додані відповідні документи, зокрема, довідку ВДАІ Маневицького РВ УМВС України у Волинській області від 23.01.2014р., яким підтверджено факт ДТП та її наслідки.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу (вх.№11011/14 від 16.12.2014р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду Кропивній Л.В. (головуючий суддя), судді: Смірновій Л.Г., Чорній Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014р. було прийнято до розгляду апеляційну скаргу (вх.№11011/14 від 16.12.2014р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К» та призначено розгляд справи №903/450/14 на 14.01.2015р.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу (вх.№11014/14 від 16.12.2014р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду Кропивній Л.В. (головуючий суддя), судді: Смірновій Л.Г., Чорній Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014р. було прийнято до розгляду апеляційну скаргу (вх.№11011/14 від 16.12.2014р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К», апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К» (вх.№11011/14 від 16.12.2014р.) та (вх.№11014/14 від 16.12.2014р.) на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2014р. у справі №903/450/14 об'єднано в єдине апеляційне провадження та призначено розгляд справи №903/450/14 на 14.01.2015р.

У судове засідання 14.01.2015р. представники відповідача не з'явились.

Про причини неявки суд не повідомили. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи №841 (вх.№09-33/46376 від 31.12.2014р.).

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки, сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтями 22 ГПК України, а явка сторін - не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, Київський апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 14.01.2015р. за відсутності представників відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 14.01.2015р. підтримав доводи апеляційного оскарження, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2014р. у справі №903/450/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 27.11.2013р. між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (надалі -страховик, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форест-К» (надалі - страхувальник, позивач) був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків (НВ) № к 045421 (далі-договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Audi Q7», державний реєстраційний номер АС 0007 АН.

23.01.2014р. на автомобільній дорозі Р-14 «Луцьк-Маневичі-Любешів» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Audi Q7», державний реєстраційний номер АС 0007 АН, під керуванням Барана Романа Володимировича, за наслідком якої автомобілю страхувальника завдані механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ Маневицького РВ УМВС України у Волинській області.

З метою відновлення транспортного засобу марки «Audi Q7», державний реєстраційний номер АС 0007 АН, ТОВ «Форест-К» звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Захід» для проведення ремонтних робіт автомобіля. Виходячи з даного наряду-замовлення від 06.02.2014 року № ЛВ 096595 та платіжних доручень № 13 від 28.01.2014 року і № 20 від 05.02.2014 року, загальна сума ремонту автомобіля «Audi Q7», державний реєстраційний номер АС 0007 А, становила 77804,70грн.

12.02.2014р. ТОВ «Форест-К» звернулося до відповідача із заявою про настання події (КАСКО) та повідомило про страховий випадок (ДТП) від 23.01.2014 р., причини та механізм його виникнення.

Отже, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про настання події (КАСКО) вже після відновлення транспортного засобу, якому були завдані механічні пошкодження внаслідок ДТП.

Листом від 16.04.2014 року № 2376 ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що страхувальником не були виконанні умови договору страхування, а саме невчасно повідомлено про настання страхового випадку та не надано пошкоджений транспортний засіб для огляду.

Відповідно до п.22.1 договору страхування страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, зокрема, якщо:

п.п. 22.1.4 - страхувальник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин або створював страховикові перешкоди у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків;

п.п. 22.1.9 - страхувальник не виконує (не дотримується) своїх обов'язків згідно з умовами цього Договору та Правил страхування;

п.п. 22.1.13 - страхувальником проведено або розпочато відновлювальний ремонт без письмового погодження зі страховиком.

Частиною 1 статті 991 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 991 Цивільного кодексу України, договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про страхування» загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюється страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 20.5.7. договору сторони визначили обов'язок страхувальника надати страховику право огляду та право автотоварознавчої оцінки застрахованого ТЗ.

Згідно п. 23.8.2. договору страхування розмір страхового відшкодування може визначатись на підставі попередньої калькуляції чи рахунку ремонтно-відновлювальних робіт, за умови попереднього письмового погодження останніх із страховиком.

Між тим, як випливає з матеріалів справи рахунок ремонтно-відновлювальних робіт на суму 77804,70грн. не був погоджений із страховиком. Відсутні також і докази надання страховику для огляду пошкодженого транспортного засобу, що суперечить умовам п. 20.5.7. Договору.

За змістом пункту 23.9. договору страхування страховик відшкодовує вартість відновлювального ремонту або заміни тільки тих складових, вузлів та /або агрегатів, деталей транспортного засобу, пошкодження яких викликано безпосередньо страховим випадком та які відповідають обставинам настання страхового випадку.

Отже, проведення відновлювальних ремонтних робіт транспортного засобу без погодження його вартості зі страховиком, як вірно зазначив суд першої інстанції, є перешкодою для визначення страховиком дійсної вартості відновлювального ремонту та розміру збитків, спричинених транспортному засобу внаслідок пошкодження у ДТП та у визначенні суми страхових виплат за договором добровільного страхування.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2014р. у справі №903/450/14 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта (позивача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-К» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2014р. у справі №903/450/14 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2014р. у справі №903/450/14 - без змін.

2.Матеріали справи №903/450/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна