ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.01.15р. Справа № 904/6343/14

За позовом Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", м. Кривий Ріг

про зобов'язання укласти договір в редакції позивача

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", м. Кривий Ріг

до Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг

про зобов'язання укласти договір в редакції відповідача

Головуючий колегії Золотарьова Я.С.

Суддя Кармазіна Л.П.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача (за первісним позовом): Квач В.В. - представник (дов. № 3 від 08.01.2015)

від відповідача (за первісним позовом): Івасик Т.Р. - представник (дов. № б/н від 18.11.2014)

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" звернулось до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР про зобов'язання укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення в запропонованій позивачем редакції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є управителем частини житлового фонду Довгинцівського та Саксаганського районів м. Кривого Рогу та надавачем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій. Будинки які знаходяться в управлінні відповідача приєднані до комунальних мереж водопостачання та водовідведення, що перебувають на балансі позивача та користуються послугами водопостачання та водовідведення. Незважаючи на якісне та своєчасне отримання житлово-комунальних послуг, відповідач не уклав з позивачем договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, що є порушенням чинного законодавства України.

Вимоги позивача ґрунтуються на ст.ст. 179, 187 Господарського кодексу України, ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", ст. 1, п. 1 ст. 13, п.п. 1,3 ст. 16, ч. 1 ст. 19, п. 1 ст. ст. 20-21, ч. 2 ст. 25, ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. п. 1.6, 2.1 "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", ст. 630 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що надав відповідачу 08.07.2014 проект договору № 419 від 01.07.2014 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення в двох примірниках.

29.07.2014 відповідач надав відповідь, в якій повідомив про відмову від укладання запропонованого договору № 419 від 01.07.2014.

Позивач зазначає, що укладання договору № 419 від 01.07.2014 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення є обов'язком відповідача відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2014 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.09.2014.

17.09.2014 до господарського суду Дніпропетровської області надійшов зустрічний позов від Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про зобов'язання укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення в редакції відповідача.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що відповідач (за зустрічним позовом) звернулося із пропозицією до позивача (за зустрічним позовом), якою запропонував укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 419 від 01.07.2014.

Позивач (за зустрічним позовом) надіслав із пояснювальним листом за вих. № 2788 від 23.07.2014 свій проект договору для врегулювання наявних правовідносин між сторонами за № 20/07-2014 від 23.07.2014, даний проект договору відповідач отримав 29.07.2014.

Відповідач (за зустрічним позовом) відповідь не надав.

Позивач (за зустрічним позовом) зазначає, що він має статус управителя комунального житлового фонду в м. Кривому Розі (частина Довгинцівського та Саксаганського районів м. Кривого Рогу), в зв'язку з чим при виконання функцій з утримання будинку та прибудинкової території постійно використовує водний ресурс. Неодноразово у своїх зверненнях до відповідача (за зустрічним позовом) позивач (за зустрічним позовом) повідомляв та наполягав про необхідність укладання такого договору і саме відповідач (за зустрічним позовом) ухиляється від укладання та врегулювання договірних відносин між сторонами.

Вимоги позивача (за зустрічним позовом) ґрунтуються на ст.ст. 179-181 Господарського кодексу України, ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", ст.ст. 1, 20 Закону України "Про питне водопостачання та водовідведення".

17.09.2014 представник відповідача (за первісним позовом) надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне. Позивачем (за первісним позовом) не доведено факт наявності обов'язку відповідача (за первісним позовом) укласти з ним запропонований договір (в редакції позивача за первісним позовом), оскільки сторони не є учасниками відносин державного замовлення, відсутня пряма вказівка закону, яка б зобов'язувала відповідача (за первісним позовом) до укладення подібного договору так само як і відсутня типова/примірна форма договору, положень якого відповідач (за первісним позовом) мав би дотримуватися.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2014 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" для спільного розгляду з первісним позовом та призначено до розгляду на 29.09.2014.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 29.09.2014 на 14.10.2014.

14.10.2014 представник відповідача (за зустрічним позовом) надав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову, з огляду на наступне. В проекті договору, позивачем (за зустрічним позовом) на власний розсуд визначено права та обов'язки сторін, які в порівнянні з типовим договором є значно меншими, що є неприпустимим, адже умови типового договору є обов'язковими для сторін і сторони не мають права зменшувати їх обсяг, вони вправі конкретизувати тільки деякі умови. Також, в договорі відсутні точки розподілу в яких здійснюється передача послуг і порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та розв'язання спорів, що також є неприпустимим. Навіть визначення КП «Кривбасводоканал» постачальником, а не виконавцем свідчить про невідповідність проекту договору нормам чинного законодавства, що регулюють відносини в сфері житлово-комунальних послуг. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містить визначення такого терміну як постачальник.

14.10.2014 представник позивача (за первісним позовом) надав письмові пояснення, в яких зазначає, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг в редакції запропонованій КП «Кривбасводоканал» є обов'язком споживача, адже запропонований виконавцем послуг договір створено на основі затвердженого Кабінетом Міністрів України типового договору з конкретизацією деяких його умов. Відмова споживача послуг ТОВ «Житлосервіс-КР» від укладення договору в даному випадку суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

14.10.2014 представник позивача надав клопотання про продовження строку розгляду спору до 05.11.2014 для надання необхідних доказів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 продовжено строк розгляду спору до 05.11.2014 та відкладено розгляд справи на 28.10.2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2014 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Розпорядженням № 789 від 28.10.2014 голови суду колегіальний розгляд справи призначено у складі: головуючий колегії - Золотарьова Я.С., суддя Кармазіна Л.П., суддя Первушин Ю.Ю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2014 справу № 904/6343/14 прийнято до розгляду колегіально у складі: головуючий колегії - Золотарьова Я.С., суддя Кармазіна Л.П., суддя Первушин Ю.Ю. та розгляд справи призначено на 19.11.2014.

У зв'язку з перебуванням судді Первушина Ю.Ю. на лікарняному, 19.11.2014. суддя Золотарьова Я.С. надала матеріали справи № 904/6343/14 для визначення складу колегії.

Розпорядженням № 823 від 19.11.2014 голови суду колегіальний розгляд справи призначено у складі: головуючий колегії - Золотарьова Я.С., суддя Кармазіна Л.П., суддя Ярошенко В.І.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 справу № 904/6343/14 прийнято до розгляду колегіально у складі: головуючий колегії - Золотарьова Я.С., суддя Кармазіна Л.П., суддя Ярошенко В.І. та розгляд справи призначено на 09.12.2014.

09.12.2014 у судовому засіданні було оголошено перерву на 19.01.2015.

19.01.2015 представник позивача (за зустрічним позовом) надав уточнення до зустрічного позову, в якому виклав зміст свого проекту договору.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.01.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач (за первісним позовом) направив відповідачу з супровідним листом № 2505 від 07.07.2014 два екземпляри договору № 419 від 01.07.2014 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (а.с.8).

Відповідач (за первісним позовом) надав відповідь № 2788 від 23.07.2014, в якій зазначив, що наданий проект договору позивачем (за первісним позовом) не відповідає фактичним відносинам, які склались між сторонами. Надав 2 екземпляри свого проекту договору № 20/07-2014 від 23.07.2014.

Позивач (за первісним позовом) відповідь на цей лист не надав.

Таким чином, між сторонами виник переддоговірний спір щодо укладення договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення та його умов, який укладається між виконавцем таких послуг (позивачем за первісним позовом) та споживачем (відповідачем за первісним позовом).

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 7 статті 279 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Порядок укладання договорів визначається ст.ст. 179-188 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що:

житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 статті 2 Статуту Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" основними напрямками діяльності підприємства є забезпечення потреб населення та інших споживачів послугами водопостачання, транспортування питної води споживачам по водопровідним мережам; забезпечення транспортування стічних вод по колекторам та каналізаційним мережам, їх очищення на очисних спорудах.

Таким чином, позивач (за первісним позовом) є виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". В свою чергу, відповідач (за первісним позовом) є управителем частини житлового фонду Довгинцівського та Саксаганського районів м. Кривого Рогу та надавачем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, що не заперечується відповідачем (за первісним позовом).

Також, відповідач (за первісним позовом) має намір отримати житлово-комунальну послугу від позивача (за первісним позовом), а саме послуги з надання централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору, зокрема, з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Таким чином, законом передбачена пряма вказівка на те, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору. Отже, доводи відповідача (за первісним позовом) про те, що укладання договору між ним та позивачем (за первісним позовом) є необов'язковим спростовуються.

Відповідно до частини 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору. За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Порівнявши умови типового договору, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України, та проекту, який надав позивач (за первісним позовом), суд приходить до висновку, що проект договору не відповідає типовому.

Так, наприклад, розділ "Предмет договору" викладено в іншій редакції. Позивач (за первісним позовом) пропонує у п.п. 1.2, 1.3 проекту договору визначити орієнтований обсяг послуг та порядок зміни такого обсягу. Натомість типовий договір не містить таких умов.

В проекті договору, який запропонував позивач (за первісним позовом) розділ "Права та обов'язки сторін" не містить прав, які передбачено підпунктами 6, 7 пункту 16 типового договору, а саме:

"6. Споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання відповідних послуг шляхом зняття пломб за власний рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою;

7. Споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання)".

Інші розділи проекту договору, який запропонував позивач (за первісним позовом), також не відповідають типовому договору.

В судовому засіданні 19.01.2015 представник позивача (за первісним позовом) усно підтвердив, що ані проект, запропонований позивачем (за первісним позовом), ані проект, запропонований відповідачем (за первісним позовом) не відповідають типовому договору.

Щодо зустрічної позовної заяви, господарський суд зазначає наступне.

Аналіз проекту договору, який запропоновано позивачем (за зустрічним позовом) дозволяє зробити висновок, що цей проект також не відповідає типовому.

Частиною 3 статті 184 Господарського кодексу України встановлено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Крім того, як вже зазначалось ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що проект договору готується виконавцем, а не споживачем.

Тому до правовідносин сторін ч. 2 ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін, не застосовується.

Судова колегія вважає, що проекти, запропоновані позивачем (за первісним позовом) та відповідачем (за первісним позовом) не відповідають типовому договору. При цьому, ця невідповідність не є наслідком конкретизації певних умов, а є доповненням цих проектів умовами, що взагалі не передбачені типовим договором, а також виключення з проектів договорів умов, які навпаки передбачені типовим договором, що, зокрема, звужує обсяг прав сторін.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, господарський суд не вбачає підстав для задоволення як первісного, так і зустрічного позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача (за первісним позовом) та при відмові в зустрічному позові на позивача (за зустрічним позовом).

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 26.01.2015.

Головуючий колегії Я.С. Золотарьова
Суддя Л.П. Кармазіна

Суддя В..І. Ярошенко