РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/27059/14 23.01.15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра - Україна»

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан»

Про стягнення 12 034,79 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Бабак Б.С., довіреність № 28/02/14-2 від 28.02.2014

від відповідача Куца Г.М., довіреність № 524 від 03.06.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра - Україна» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан» (далі - відповідач) про стягнення 12 034,79 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту № 4324 від 26.07.2011р. було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 12 034,79 грн., внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 04.12.2014р. порушено провадження у справі № 910/27059/14 та призначено розгляд на 23.01.2015 р.

12.12.2014р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

22.12.2014р. до суду надійшла відповідь від МТСБУ.

15.01.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

15.01.2015р. відповідач подав через канцелярію суду заяву про залучення до участі у справі відповідача 2 та третю особу.

23.01.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив суд залучити третю особу та відповідача 2.

Представник позивача проти залучення третьої особи та відповідача 2 заперечив.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі відповідача 2 та третьої особи.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2011р. між ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» (далі - позивач) та Прозор Р.В. як страхувальником, було укладено договір страхування № 4324, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Фольксваген» д.н.з АР 3342 ВХ.

05.06.2012р. в м. Запоріжжя по вул. Космічній 112, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з АР 3342 ВХ, під керуванням Прозор Р.В. та транспортного засобу «КАВЗ 685», державний номерний знак АЕ 3248 АХ, під керуванням Леханова В.Г., відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Каштан», згідно полісу № АВ/1040909.

Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ № 403/9824/12 від 18.07.2012р., встановлено вину гр. Леханова В.Г. у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 15/06/12 від 06.07.2012р., розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з АР 3342 ВХ, внаслідок ДТП склав 11 833,19 грн., проте позивачем було виплачено відповідачу 12 034,79 грн. по фактичним витратам.

Згідно полісу № АВ/1040909 франшизу встановлено у розмірі 1000,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача 12 034,79 грн. боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що не враховано знос ТЗ, поліс не дійсний, та не враховано франшизу.

Суд заперечення відповідача прийняв частково, в частині не врахованої франшизи у розмірі 1000,00 грн., яка має бути вирахувана.

Щодо недійсності полісу № АВ/1040909, внаслідок не сплати страхової премії, то суд зазначає, що у наданій, на запит суду, відповіді МТСБУ, не зазначено про недійсність полісу, а також вказано всі необхідні дані про страхувальника та страховика, що підтверджує дійсність полісу № АВ/1040909, посилання відповідача на не сплату страхувальником страхової премії не підтверджено жодним письмовим доказом.

Щодо не врахування зносу ТЗ, то таке заперечення відповідача спростовується наявним в матеріалах справи звітом про оцінку пошкодженого ТЗ № 15/06/12 від 06.07.2012р., в якому знос ТЗ було враховано.

Крім того, суд прийшов до висновку про врахування суми виплати, розрахованої звітом у розмірі 11 833,19 грн., а не виплаченої по фактичним витратам, виходячи з наступного.

Статтями 3, 7, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено , що саме звіт про оцінку є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб"єктом оціночної діяльності - суб"єктом господарювання відповідно до договору. Проведення оцінки майна є обов"язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України набув право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, враховуючи розмір визначений експертним звітом та вирахування франшизи 1000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан» (, адреса: 01021, м. Київ, Кловський узвіз 12, офіс 37) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра - Україна» (, адреса: 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська/Басейна 1-3/2, літ. «А». офіс F-20, Бізнес-центр «Арена Сіті») суму заборгованості в розмірі 10833 (десять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 19 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1644 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 30 коп. - судового збору.

3. В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 27.01.2015р.)

Суддя Мельник В.І.