ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2015 р. Справа № 911/4999/14

Господарський суд Київської області в складі судді Скутельника П.Ф., при секретарі Жилі Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-КБ", ідентифікаційний код: 37961589, місцезнаходження: 02091, м. Київ, Харківське шосе, буд. 144-Б, оф. 305,

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-КРАНСЕРВІС", ідентифікаційний код: 38015762, місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Чкалова, буд. 21,

про стягнення,

за участю представників сторін:

від позивача: Кудько В.В., який діє на підставі довіреності від 11.11.2014 року б/н;

від відповідача: не з'явився, -

Обставини справи:

товариство з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-КБ" (далі за текстом: Позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-КРАНСЕРВІС" (далі за текстом: Відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання охоронних послуг від 09.09.2013 року за № 41 у вигляді основного боргу в сумі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.) та пені в сумі 2966,14 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість гривень 14 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідач не виконав належним чином зобов'язання за договором про надання охоронних послуг від 09.09.2013 року за № 41 (далі за текстом: Договір) з оплати наданих Позивачем послуг з охорони майна, у зв'язку з чим у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у вигляді основного боргу в сумі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.) та пені в сумі 2966,14 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість гривень 14 коп.).

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.11.2014 року порушено провадження у справі № 911/4999/14, розгляд якої призначено на 05.01.2015 року.

05.01.2015 року в судове засідання з'явився Позивач, який виконав вимоги ухвали суду від 24.11.2014 року, дав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи повідомленим про день та час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, вимоги ухвали суду від 24.11.2014 року не виконав.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що ухвала господарського суду Київської області від 24.11.2014 року у справі № 911/4999/14 направлена на адресу Відповідача, суд дійшов висновку, що Відповідач був завчасно належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, доказів, на які Відповідач посилався би, як на підставу для відмови в задоволенні позову, суду не надав, то відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У зв'язку з цим, спір розглядався за наявними у справі матеріалами, після дослідження яких та врахування наданих Позивачем пояснень суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення у справі, оголошення якого призначено на 05.01.2015 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд -

Встановив:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правововідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Цивільним кодексом України у ч. 2 ст. 202 передбачено, що правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

09.09.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-КРАНСЕРВІС" (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-КБ" (Виконавець) укладено договір про надання охоронних послуг від 09.09.2013 року за № 41 (далі за текстом: Договір), згідно із п. 1.1. якого Замовник замовляє, а Охорона надає охоронні послуги (надалі «Послуги»), а саме приймає під охорону майно Замовника, яке належить йому на праві власності та/або на інших законних підставах (надалі - «Об'єкт»), визначене в Дислокації об'єктів (Додаток № 1 до даного Договору) та вказане в узгодженій Сторонами план-схемі розташування постів (Додаток № 4 до даного договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору, вид охорони визначається за згодою Сторін, як інспекторсько-сторожова служба охорони. Система охорони Об'єкту та Дислокація постів визначаються Охороною та узгоджуються з Замовником.

Згідно із п. 1.4. Договору, Замовник бере на себе зобов'язання приймати Послуги та вчасно проводити розрахунки, визначені умовами даного Договору.

За умовами п. 4.1. Договору, ціна Договору становить 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.) на місяць, в т.ч. ПДВ (20%) - 4000,00 грн. Ціна Договору складається з загальної вартості трьох цілодобових постів охорони. Щомісячна вартість одного цілодобового поста складає - 8000,00 грн., разом з ПДВ.

Договір у п. 4.2. передбачає, що оплата Замовником вартості Послуг здійснюється щомісячно до 05 числа місяця, що слідує за звітним. Оплата здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування суми грошових коштів, визначених Договором, на поточний рахунок Охорони після попереднього надання Охороною рахунка для здійснення оплати або без такого.

Відповідно до п. 4.3. Договору, оплата Замовником наданих послуг здійснюється після підписання Сторонами Акту, складеного у відповідності до розділу 7 даного Договору.

Згідно із п. 6.2. Договору, Замовник зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати розрахунки з Охороною за Послуги по цьому Договору, в порядку та у строки, визначені розділом 4 цього Договору.

За умовами п. 7.1. Договору, Акт наданих послуг складається щомісячно і передається Охороною Замовнику для підписання. У разі відсутності зауважень, Замовник підписує Акти не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання Актів Охорони. У разі неотримання Охороною письмових зауважень послуги вважаються прийнятими без зауважень. Не підписання Акту наданих послуг Замовником не підтверджує факт не надання Послуг за звітний період. Факт надання Замовнику Послуг підтверджується чинністю цього Договору.

30.04.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-КРАНСЕРВІС" (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-КБ" (Виконавець) укладено Додаткову угоду від 30.04.2014 року до Договору про надання охоронних послуг від 09.09.2013 року за № 41 (далі за текстом: Додаткова угода), згідно п. 1 якої, Сторони прийшли до згоди розірвати з 30 квітня 2014 року Договір про надання охоронних послуг від 09.09.2013 року № 41.

Додаткова угода в п. 2 передбачає, що з моменту розірвання Договору зобов'язання Сторін, що виникли з Договору, припиняються і Сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками, що виникли за Договором, за винятком здійснення Замовником розрахунків із Охороною за надані послуги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Цивільний кодекс України в ст. 526 передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що Позивачем та Відповідачем складено Акт зняття постів від 30.04.2014 року, згідно якого з 30.04.2014 року з 24 год. 00 хв. Охорона за погодженням із Замовником на підставі Додаткової угоди від 30.04.2014 року знімає всі пости з підприємства Замовника, які були передані під охорону.

Акт зняття постів від 30.04.2014 року в п. 2 передбачає, що підписанням цього Акту обома сторонами підтверджується факт зняття постів охорони на об'єкті Замовника. Замовник не має претензій до Охорони по якості виконання договірних обов'язків на постах, що знімаються відповідно до даного Акту.

Відповідно до п. 3 Акту зняття постів від 30.04.2014 року, Сторони підтверджують, відповідно до даного Акту припиняється дія Договору про надання охоронних послуг від 09.09.2013 року за № 41, крім частини проведення Замовником остаточних розрахунків з Охороною по даному Договору.

На підтвердження позовних вимог Позивачем надано суду копія Акту надання послуг від 30.04.2014 року за № 150, згідно якого Позивачем було надано послуги охорони за квітень 2014 року, загальна вартість яких складає 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.) з ПДВ.

Акт надання послуг від 30.04.2014 року за № 150 підписаний та скріплений печаткою Відповідача, а також затверджений директором Відповідача на виконання вимог п.п. 1.4., 7.1. Договору та ст. 193 Господарського кодексу України без будь-яких заперечень з приводу зазначених у вказаному Акті відомостей щодо вартості, кількості та якості наданих Позивачем послуг з охорони з метою засвідчення факту прийняття Відповідачем послуг з охорони в обсязі, кількості, якості та вартості, визначених у Акті надання послуг від 30.04.2014 року за № 150. Тобто, підписаний Відповідачем, скріплений печаткою Відповідача та затверджений директором останнього Акт надання послуг від 30.04.2014 року за № 150 без будь-якого зазначення Відповідачем про незгоду із зазначеною у вказаному Акті вартістю, обсягом та якістю наданих Позивачем послуг з охорони свідчить про належне виконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором

Як вказує Позивач, Відповідач належним чином не виконав зобов'язань за Договором з повної оплати наданих Позивачем послуг з охорони за квітень 2014 року, в зв'язку з чим, у Відповідача виникла заборгованість в сумі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.).

Судом встановлено, що станом на день розгляду справи, внаслідок порушення Відповідачем положень п.п. 1.4., 4.1., 4.2., 4.3. Договору, вимог ст.ст. 526, 530, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України, у зв'язку з тим, що Відповідач належним чином не виконав зобов'язань за Договором з своєчасної та повної оплати прийнятих Відповідачем послуг згідно Акту надання послуг від 30.04.2014 року за № 150, за Відповідачем перед Позивачем утворилась заборгованість у вигляді основного боргу у розмірі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.).

В ході розгляду справи судом досліджено матеріали справи, з метою перевірки обґрунтованості визначення Позивачем суми основного боргу згідно Акту надання послуг від 30.04.2014 року за № 150 у розмірі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.), за наслідками чого суд погоджується з наведеними у позові доводами Позивача щодо підстав виникнення та розміру вказаної суми основного боргу Відповідача. Перевіркою достовірності та правильності зазначеного розрахунку суд приходить до висновку, що останній являється обґрунтованим та вірним і відповідає умовам Договору. На момент судового засідання Відповідачем не подано суду жодних належних доказів, які підтверджують сплату ним суми основного боргу в сумі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.).

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача заборгованості за Договором про надання охоронних послуг від 09.09.2013 року № 41 у вигляді основного боргу в сумі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.) є обґрунтованими та доведеними за допомогою належних і допустимих доказів, внаслідок чого підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню, передбачену п. 4.5. Договору, на загальну суму 2966,14 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість гривень 14 коп.).

Договір у п. 4.5. передбачає, що у разі, якщо Замовник прострочив виконання грошового зобов'язання щодо здійснення обов'язкової і повної оплати Послуг в строки, передбачені п. 4.2. даного Договору, Замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожний день прострочення.

Господарський кодекс України у ст. 216 передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Цивільний кодекс України у ст. 612 передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Таким чином, внаслідок порушення Відповідачем договірних зобов'язань, Відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, внаслідок чого є підстави для застосування встановленої законом та Договорами відповідальності.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 10 січня 2002 року за N 2921-III у ст.ст. 1, 3 встановлює, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та п. 4.5. Договору, Позивачем нараховано пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання з оплати наданих послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на загальну суму 2966,14 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість гривень 14 коп.).

При дослідженні правильності визначення Позивачем суми пені, судом здійснено перерахунок суми пені, з урахуванням термінів виникнення у Відповідача обов'язку зі сплати грошових коштів за надані послуги, за наслідками якого судом встановлено, що сума пені, заявлена Позивачем до стягнення є обґрунтованою та відповідає умовам Договору. Доказів сплати Відповідачем вказаної суми пені перед Позивачем суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивач довів суду та Відповідач не спростував належними і допустимими доказами те, що у Відповідача перед Позивачем наявна заборгованість за Договором у вигляді пені в сумі 2966,14 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість гривень 14 коп.).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором у вигляді пені в сумі 2966,14 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість гривень 14 коп.) є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс України у ст. 36 встановлює, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались Позивачем суду в якості доказів, є належними та допустимими письмовими доказами, які стосуються предмету спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Поряд з цим, Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача судовий збір у сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

Абзацом 3 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд, на підставі ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає на Відповідача господарські витрати у вигляді судового збору в сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-КБ" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-КРАНСЕРВІС" про стягнення заборгованості, - задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-КРАНСЕРВІС", ідентифікаційний код: 38015762, місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Чкалова, буд. 21, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-КБ", ідентифікаційний код: 37961589, місцезнаходження: 02091, м. Київ, Харківське шосе, буд. 144-Б, оф. 305, заборгованість за договором про надання охоронних послуг від 09.09.2013 року за № 41 у вигляді основного боргу в сумі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.), пені в сумі 2966,14 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість гривень 14 коп.) та судовий збір у сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя П.Ф. Скутельник

Повний текст рішення складено та підписано 12 січня 2015 року