ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" січня 2015 р.Справа № 921/1427/14-г/10
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Півторака М.Є.

За участю секретаря судового засідання Клим Т.П.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Приватного підприємства "Імені Матросова", 47400, м. Ланівці, вул. Тернопільська, 3 Тернопільської області

Відповідача: Лановецької міської ради, 47400, м. Ланівці, вул. Незалежності,34 Тернопільської області

За участю представників:

Позивача: Бриски А.О. - ліквідатора ПП "Імені Матросова", ухвала господарського суду від 19.04.2013 р.;

Відповідача: не прибув;

В розпочатому судовому засіданні представнику позивача роз'яснено процесуальні права та обов'язки передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України.

У зв'язку з відсутністю клопотання сторін фіксація процесу технічними засобами не здійснюється.

Суть справи:Приватне підприємство "Імені Матросова", м. Ланівці Тернопільської області звернулося з позовом до Лановецької міської ради Тернопільської області про визнання за ним права власності на нерухоме майно: будівлю кукурудзосушарки зі складом загальною площею 1 070,00 кв. м., яка знаходиться за адресою м. Ланівці вул. Загребельна, 5.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач надав Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Лановецьким районним бюро технічної інвентаризації 09.09.2005 року; Довідку № 121 від 06.12.2006 року; рішення апеляційного суду Запорізької області від 07.09.2011 року; ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.2012 року; рішення апеляційного суду Запорізької області від 11.04.2013 року; рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 29.04.2014 року; ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 29.07.2014 року; інші документи, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Посилається на приписи статей 54, 61, 64 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 17 грудня 2014 року порушено провадження у справі № 921/1427/14-г/10 та призначено судове засідання за участю повноважних представників сторін о 14 годині 15 хвилин 13 січня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 13.01.1015 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 13.01.2015 року не прибув, заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне:

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Визначені статтею 1 ГПК юридичні особи та громадяни можуть бути сторонами в господарському судовому процесі.

Позивач по справі приватне підприємство імені Матросова , місцезнаходження органів управління якого м. Ланівці, вул. Тернопільська, 3 Тернопільської області зареєстроване як юридична особа у встановленому законом порядку і включене до ЄДРПО України, ідентифікаційний код 32290832, що підтверджується Спеціальним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії від 13.01.2015 року і наділене повноваженнями на судовий захист своїх прав та інтересів.

В графі Витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців "Дані про перебування юридичної особи в процесі припинення" записано: "17.01.2013, в стані припинення, за судовим рішенням про банкрутство. Судове рішення про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, 10.01.2013; 10/Б-5022/1418/2012, господарський суд Тернопільської області".

Предметом позову приватне підприємство "Імені Матросова", м. Ланівці визначило визнання за ним права власності на будівлю кукурудзосушарки зі складом загальною площею 1 070,00 кв. м., яка знаходиться за адресою м. Ланівці, вул. Загребельна, 5 Тернопільської області.

У судовому засіданні встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8297955 від 09.09.2005 року, виданого Лановецьким районним бюро технічної інвентаризації за приватним підприємством імені Матросова м. Ланівці зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, а саме: будівлю кукурудзосушарки зі складом, загальною площею 1 070,00 кв. м., що знаходиться за адресою Тернопільська область, м. Ланівці, вул. Загребельна, буд. 5.

01.11.2005 року вищезазначене приміщення було продано Комракову Сергію Володимировичу, жителю м. Запоріжжя, вул. Дніпровські пороги,15/13.

У грудні 2005 року ПП "Імені Матросова" подало до суду позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.11.2005 року, укладеного з Комраковим С.В.; в свою чергу Комраков С.В. подав зустрічний позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу майна.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2005 року у задоволенні позову ПП "Імені Матросова" було відмовлено, а позов Комракова С.В. задоволено; визнано за ним право власності на нерухоме майно в перелік якого входить будівля кукурудзосушарки зі складом загальною площею 1 000,70 кв. м., яка розташована за адресою м. Ланівці, вул. Загребельна, 5; зобов'язано Лановецьке районне БТІ здійснити реєстрацію за Комраковим С.В. права власності на нерухоме майно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2011 року було частково задоволено позов Петрук А.О. та визнано дійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна кукурудзяної сушарки зі складом загальною площею 1 000,70 кв. м., що знаходилося за адресою м. Ланівці вул. Загребельна, 5; визнано за Петрук А.О. право власності на вищезгадане майно та зобов'язано Лановецьке районне бюро здійснити реєстрацію права власності за Петрук А.О.

Не погоджуючись з рішенням суду Петрук А.О. подала апеляційну скаргу до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційний суд Запорізької області апеляційну скаргу Петрук А.О. задовольнив частково, рішення суду скасував та ухвалив нове рішення; в позові відмовив; постановою Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу відхилено, рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2011 року залишено без змін.

У судовому засіданні також встановлено, що11 квітня 2013 року апеляційний суд Запорізької області виносить рішення, яким скасовує право власності на будівлю по вул. Загребельна, 5 в м. Ланівці за Комраковським С.В. та ухвалює нове рішення, яким у задоволенні позову відмовляє.

20 серпня 2013 року Петрук А.О. звернулася з позовом до Лановецького районного суду Тернопільської області про визнання за нею права власності за набувальною давністю на будівлю кукурудзосушарки зі складом по вул. Загребельна, 5 в м. Ланівці.

29 квітня 2014 року Лановецький районний суд своїм рішенням відмовив Петрук А.О. у задоволенні позовних вимог, яке ухвалою апеляційного суду Тернопільської області у справі № 602/997/13-ц від 29 липня 2014 року апеляційну скаргу відхилено, а рішення Лановецького районного суду від 29 квітня 2014 року залишено без змін.

Із рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 29.04.2014 року випливає, що спірне майно, а саме будівля кукурудзо сушарки зі складом загальною площею 1000,70 кв. м., яка знаходиться в м. Ланівці, по вул. Загребельна, 5 залишилося за попереднім власником, тобто за ПП імені Матросова.

З матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду Тернопільської області від 10 січня 2013 року боржника: Приватне підприємство ім. Матросова, м. Ланівці, вул. Тернопільська, 3 Тернопільської області, ідентифікаційний код 32290832 визнано банкрутом; ухвалою суду від 19.04. 2013 року призначено його ліквідатором Бриксу А.О., Ліцензія Державного департаменту з питань банкрутства серії АВ № 592936.

Повноваження ліквідатора визначені ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до яких, зокрема, віднесено здійснення інвентаризації та оцінки майна банкрута згідно з законодавством; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; виконання повноважень керівника (органів управління) банкрута, вживання заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, подання до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 Закону; до ліквідаційної маси банкрута включаються усі види майнових активів (майно та майнові права), які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури.

На виконання приписів статті 25,26 Закону з метою формування ліквідаційної маси банкрута - ПП "Імені Матросова" ліквідатором Бриксою А.О. було проведено Інвентаризацію майна та включено до ліквідаційної маси, зокрема: будівлю кукурудзосушарки зі складом загальною площею 1070,00 кв. м., яка знаходиться за адресою м. Ланівці, вул. Загребельна, 5 Тернопільської області.

Пунктом 4 статті 25 Закону визначено, що дії ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду особою, яка посилаючись на свої права власника або іншу підставу передбачену законом чи договором оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Судом не здобуто доказів про те, що в порядку п. 4 статті 25 Закону в господарському суді розглядалася скарга на дії ліквідатора щодо віднесення вказаних об'єктів до ліквідаційної маси в межах провадження справи про банкрутство ПП "Імені Матросова".

Статтею 316 Цивільного Кодексу визначено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, яке охороняється законом.

Як випливає з чинного законодавства право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.(ст.316 ЦК України).

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на майно.

Підставою позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно.

Статтею 392 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, згідно приписів ст. 392 ЦК України підставою для пред'явлення позову про визнання права власності є оспорення або невизнання права іншою особою.

Окрім того суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України справи про банкрутство розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013, далі - Закон про банкрутство).

При цьому, враховуючи особливості процедури банкрутства, господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про: визнання недійсними (дійсними) правочинів; визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо.

Це пов'язано з тим, що Закон про банкрутство містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство").

У даному випадку предметом судового розгляду є спір стосовно права власності на нерухоме майно: будівлю кукурудзосушарки зі складом загальною площею 1 070,00 кв. м., що знаходиться за адресою м. Ланівці, вул. Загребельна, 5, під час формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство № 10/Б-5022/1418/2012.

Таким чином, даний спір стосується питань щодо формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство. У зв'язку з чим такий спір безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство, тому підлягає розгляду в межах справи про банкрутство, а не в окремому позовному провадженні.

Отже, питання щодо визнання права власності на будівлю повинно бути вирішено у межах справи про банкрутство приватного підприємства "Імені Матросова".

Аналогічні висновки щодо порядку розгляду вимог, безпосередньо пов'язаних зі справою про банкрутство, зроблені в ухвалі Верховного Суду України від 15.09.2010 у справі № 6-26077св09, яка згідно зі ст. 111- 28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, судом було зобов'язано позивача надати суду документи, які підтверджують оспорення або невизнання права власності на вказане приміщення відповідачем у справі Лановецькою міською радою.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України покладає на позивача обов'язок подати суду доказами, довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Наведене правило кореспондується із положеннями ст.54 ГПК України, яка встановлює вимоги до позовної заяви. Так, остання, серед іншого, повинна містити: виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов.

Документи, якими обґрунтовуються позовні вимоги повинні бути долучені до позовної заяви і в силу ст. 57 ГПК України.

Вимоги суду про надання необхідних документів для розгляду позову по суті позивачем були не виконані, як наслідок, суд позбавлений можливості дослідити у засіданні письмові докази, на підставі яких заперечується відповідачем право власності.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.5 ст.81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

За таких обставин та враховуючи п. 4.9 постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року № 18, суд залишає позов без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ГПК України про залишення позову без розгляду виноситься ухвала, в якій можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням).

Як визначається в п. 11 Інформаційного листа ВГС України "Щодо судового збору" № 01-06/1625/2011від 25.08.2011 року, із наступними змінами, статтею 7 Закону врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду; зокрема, сума судового збору підлягає поверненню у випадках, визначених у таких нормах ГПК: частині першій статті 81 (залишення позову без розгляду), крім випадку, коли позов залишений без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача.

На необхідності повернення судового збору у випадках залишення позову без розгляду також наголошено в п.4.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зокрема, що у вирішенні питань розподілу судових витрат необхідно мати на увазі, що за змістом пунктів 4 і 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" припинення провадження у справі і залишення позову без розгляду тягнуть за собою повернення сплачених сум судового збору (за винятком випадку, коли позов залишено без розгляду в зв'язку з повторною неявкою представника позивача на виклик у засідання господарського суду, якщо таке нез'явлення перешкоджало вирішенню спору).

Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне повернути позивачу судовий збір в сумі 1 827,00 грн., сплаченого квітанцією № 83 від 16.12.2014 року .

Враховуючи викладене, керуючись п. 5 ч.1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позов без розгляду.

2.Дана ухвала є підставою для повернення із Державного бюджету України приватному підприємству "Імені Матросова", 47400, м. Ланівці вул Тернопільська ,3 Тернопільської області, судового збору в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп., сплаченого квитанцією № 83, дата здійснення касової операції 16.12.2014 року, через ТВБВ № 10019/011 філії "Тернопільського обласного управління "АТ "Ощадбанк".

3.Ухвалу з відтиском гербової печатки надіслати позивачу, копію ухвали відповідачу.

Суддя М.Є. Півторак