РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23420/14 13.01.15

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Укрфінстрах"
До Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія"
Провідшкодування шкоди 47 322, 63 грн.

Суддя Бондаренко Г. П.

Представники сторін:

Від позивача:Залозна Г.Є. (дов. №1/15 від 05.01.2015)
Від відповідача:не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 13.01.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Укрфінстрах" (далі за текстом - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» (далі за текстом - відповідач) про відшкодування шкоди 47 322,63 грн., а також позивач просить покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/23420/14, розгляд справи призначено на 25.11.2014.

13.11.2014 через відділ канцелярії Господарського суду м. Києва в порядку ст. 65 ГПК України від Моторно (транспортного) страхового бюро України, надійшла інформація щодо страховика та страхувальника (СТзДВ "Гарантія") за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортний засобу "Opel Vectra" державний реєстраційний номер АА 8812 AP, строку дії зазначеного полісу, розміру франшизи за даним полісом та ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну за даним полісом № АС/8727577.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 13.01.2015. Даною ухвалою, також, за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" на належного відповідача - Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Гарантія" в порядку статті 24 ГПК України, зобов'язано позивача направити новому відповідачеві копію позовної заяви з додатками.

В судове засідання 13.01.2015 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення по справі та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позовні вимоги вмотивовані положеннями ст. ст. 1166, 1191, 1192 України, ст. 25, 27 ЗУ "Про страхування", ст. 37 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, викладеного позивачем не спростував, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове відправлення про вручення поштвої кореспонденції новому відповідачеві 02.12.2014 року.

Відповідно до поданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, адреса місцезнаходження відповідача є тією ж, яка вказана у позовній заяві, а саме: 04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 56, кім. 13.

Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228 від 02.06.2006 р. "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців на відповідача.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2013 між Дриком Анатолієм Григоровичем, як страхувальником та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укрфінстрах», як страховиком було укладено договір №01-0026-005/13 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є страхування транспортних засобів, зокрема, DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР.

Згідно з довідки Локачинського РВУ МВС України у Волинській області № 6027 від 19.12.2013, копія якої наявна в матеріалах справи вбачається, що 06.12.2013 о 09 год. 20 хв. на автодорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне (46 км.) відбулося зіткнення автомобілів за участю транспортного засобу марки Opel Vectra, державний реєстраційний № АС 8812 АР під керуванням водія Сидорчука В.В. та транспортного засобу марки DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР, що належить Дрику А.Г., під керуванням водія Вознюка М.В., внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження.

09.12.2013 страхувальник і власник транспортного засобу марки DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР Дрик А. Г. звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованого транспортного засобу, що відповідно до умов договору добровільного страхування є страховим випадком.

На підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 09.12.2013, заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 17.01.2014, страхового акту № 01/14-04 Т3 від 15.01.2014 та звіту про незалежну оцінку автомобіля DAF 95 XF 380, державний реєстраційний № АА 3614 КР, позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 47 322, 63 грн. страхувальнику (отримувач страхового відшкодування Дрик А.Г.), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткового касового ордера від 05.02.2014.

Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2014 по справі № 161/195/14-п (провадження № 3/161/73/13) вбачається, що 06.12.2013 09 год. 20 хв. водій Сидорчук В.В., керуючи автомобілем Opel Vectra, державний реєстраційний № АС 8812 АР на автодорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне (46 км.) не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та була завдана матеріальна шкода. Своїми діями водій автомобіля Opel Vectra, державний реєстраційний № АС 8812 АР Сидорчук В.В., порушив п. 12.1 Правил Дорожнього руху України.

Сидорчука Вадима Володимировича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 24.01.2014 по справі № 161/195/14-п провадження № 3/161/73/13.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку автомобіля DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР, складеного 18.12.2013 оцінювачем ТОВ «Волинь-експерт» Омельчуком О.Я., вартість відновлювального ремонту без ПДВ автомобіля DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР, в результаті його пошкодження при ДТП, визначена на підставі дефектної відомості огляду транспортного засобу №ТЗ-13088 від 12.12.2013 і калькуляції № 3614 від 12.12.2013 складає 48 986, 63 грн.

Відповідач за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8727577, який діяв на 06.12.2013, застрахував цивільно-правову відповідальність водія (власника) автомобіля марки Opel Vectra, державний реєстраційний № АС 8812 АР - Сидорчука Вадима Володимировича.

Позивачем в порядку досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено лист про страхове відшкодування вих. №0466 від 07.04.2014, який відповідач отримав 09.04.2014, що підтверджується копією поштового повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 47322, 63 грн. відшкодування понесених витрат в порядку регресу, в рамках ліміту встановленого полісом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укрфінстрах», підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки Opel Vectra, державний реєстраційний № АС 8812 АР Сидорчука Вадима Володимировича (страхувальник), яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР, застраховано відповідачем, за полісом № АС/8727577.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина Сидорчука Вадима Володимировича, який керував автомобілем марки Opel Vectra, державний реєстраційний № АС 8812 АР, встановлена у судовому порядку, підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2014 по справі № 161/195/14-п (провадження № 3/161/73/13).

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором №01-0026-005/13 добровільного страхування наземного транспорту від 18.03.2014, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 09.12.2013, заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 17.01.2014, страхового акту № 01/14-04 Т3 від 15.01.2014 та звіту про незалежну оцінку автомобіля DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА 3614 КР, позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 47 322, 63 грн. страхувальнику (отримувач страхового відшкодування Дрик А.Г.), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткового касового ордера від 05.02.2014.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Звіту про незалежну оцінку автомобіля DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА3614КР, складеного 18.12.2013 оцінювачем ТОВ «Волинь-експерт» Омельчуком О.Я., вартість відновлювального ремонту автомобіля DAF 95 XF380, державний реєстраційний № АА3614КР, в результаті його пошкодження при ДТП, визначена на підставі дефектної відомості огляду транспортного засобу №ТЗ-13088 від 12.12.2013 і калькуляції № 3614 від 12.12.2013 складає 48 986,63 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з п. 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, яка не відшкодовується страховиком відповідно до договору страхування.

Відповідно до полісу № АС/8727577 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50 000, 00 грн., розмір франшизи за полісом - 1000,00 грн.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 46 322,63 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток (47 322,63 (фактичні витрати) - 1000, 00 грн. (франшиза).

Згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач доказів сплати страхового відшкодування в порядку регресу станом на момент розгляду справи в розмірі 46 322, 63 грн. та/або в будь - якому іншому розмірі не надав, викладеного у позовній заяві не спростував.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 46 322,63 грн. страхового відшкодування підлягають задоволенню, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають як не доведені.

Витрати по оплаті судового збору покладається на сторін, відповідно до ст. 49 ГПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (04070, м. Київ; вул. Костянтинівська, 56, оф. 13; ідентифікаційний код 21130899; в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження") на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укрфінстрах» (01001, м. Київ, вул. Заньковецької, 7, літ. А; ідентифікаційний код 35427589) страхове відшкодування в розмірі 46 322 (сорока шести тисяч триста двадцяти двох) грн. 63 коп. та 1 788 (одну тисячу сімсот вісімдесят вісім) грн. 39 коп. судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.01.2015.

Суддя Г.П. Бондаренко