ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Справа № 914/3004/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

суддів Желіка М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Греділь М.І.

за участю представників сторін :

від позивача - Григоришин В.В. - представник ( довіреність вих.№ 18-5/1 від 12.01.15 року);

від відповідача - Дякон Б.Р. - представник (довіреність №31 від 04.06.2014 року);

розглянувши матеріали апеляційної скарги Трускавецької міської ради, №18/29-3070/1 від 07.11.2014р. (вх.№01-05/5456/14 від 20.11.2014р.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2014р.

у справі №914/3004/14, суддя Крупник Р.В.

за позовом Трускавецької міської ради, м. Трускавець Львівської області

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Трускавецькурорт", м. Трускавець Львівської області

про зобов'язання виготовити та надати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.10.2014р. у справі №914/3004/14 (суддя Крупник Р.В.) у задоволенні позову Трускавецької міської ради до Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт» про спонукання виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Трускавецька міська рада звернулась до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2014р. у даній справі скасувати з підстав порушення місцевим господарським судом норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник покликається на те, зокрема, що невиконання відповідачем пункту 2 рішення Трускавецької міської ради від 04.04.2012 року № 301 «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою, технічних документацій із землеустрою», відмова від виготовлення та подання на розгляд чергової сесії Трускавецької міської ради технічних документацій із землеустрою, порушує його права та інтереси. При цьому, скаржник зазначає, що відповідно до п. д) ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється (у тому числі) й шляхом застосування інших, передбачених законом способів, а тому посиланнями місцевого господарського суду на ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України та висновки про неузгодженість заявлених позовних вимог з такою підставою звернення позивача до суду, як ухилення відповідача від належного оформлення права користування земельною ділянкою і відповідно, від сплати орендної плати за неї, є безпідставними.

Приватне акціонерне товариство «Трускавецькурорт» у відзиві на апеляційну скаргу №2092 від 01.12.2014р. просило рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2014р. у даній справі залишити без змін з підстав його законності та обґрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно автоматичного розподілу справ КП «Документообіг господарських судів», 20.11.2014р. справу за № 914/3004/14 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І.

Розпорядженням голови суду від 21.11.2014р. у склад колегії для розгляду справи №914/3004/14 введено суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.11.2014р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.12.2014р.

В судовому засіданні 08.12.2014 р. оголошено перерву до 15.12.2014р.

В судовому засіданні 15.12.2014 р. оголошено перерву до 13.01.2015р.

В судовому засіданні 13.01.2015р. представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, відповідно.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вирішила, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Трускавецькурорт» на підставі Ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами реєстраційний № 2005 від 18.10.1999 року та Акту про надання гірничого відводу № 675 від 29.07.2003р. здійснює видобування мінеральних вод та розсолів для забезпечення потреб лікувально-оздоровчих закладів курорту «Трускавець» та інших споживачів, зокрема, в родовищі «Липки» в м. Трускавець.

4 квітня 2012 року Трускавецькою міською радою прийнято рішення № 301 «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою, технічних документацій із землеустрою», пунктом 2 якого відповідачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,24 га по вул. Бориславська у м. Трускавець (урочище «Липки») для надання в користування на умовах оренди (для обслуговування свердловин № 5РГД, №6-Т та насосної станції № 4) (землі оздоровчого призначення) за рахунок земель міської ради, ненаданих у власність чи користування.

За твердженням відповідача, у зв»язку із прийняттям Трускавецькою міською радою рішення № 493 від 19.04.2013 р. «Про встановлення розміру орендної плати за користування земельними ділянками суб»єктами комерційної діяльності в межах І-ої зони (зони суворого режиму) округу санітарної охорони», яким орендну плату за земельну ділянку стосовно якої відповідач просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою збільшено в чотири рази, товариство було змушене переглянути свої наміри щодо оренди цієї ділянки і вирішило зменшити її площу до 0,15 га.

05.09.2013 р. відповідачем подано на адресу позивача клопотання № 1592 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оздоровчого призначення орієнтовним розміром 0,1530 га, розташованої на вул. Бориславській в м. Трускавці з метою подальшого переведення її товариству в оренду для потреб, пов»язаних з користуванням надрами, а саме: для обслуговування свердловин № 5РГД, №6-Т на насосної станції № 4. Водночас, попереднє клопотання товариства про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування свердловин №5РГД, №6-Т і насосної станції №4 відповідач просив вважати недійсним.

10.09.2013 р. Трускавецькою міською радою прийнято рішення № 570 «Про відмову ЗАТ «Трускавецькурорт» в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Бориславській, площею 0, 1530 га», яким відмовлено відповідачу в наданні такого дозволу, у зв»язку з прийняттям рішення № 301 від 04.04.2012 р. згідно з яким надано дозвіл Закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів «Трускавецькурорт» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,24 га по вул. Бориславська (урочище «Липки») для надання у користування на умовах оренди (для обслуговування свердловин №5РГД, №6-Т та насосної станції № 4) (землі оздоровчого призначення).

При цьому, протягом 2013-2014 років позивач неодноразово направляв відповідачу листи з проханням виготовити та подати на затвердження вказаний проект, що підтверджується листами № 18/28-3858 від 27.12.2013 р., № 18/28-1436/1 від 21.05.2014 р. та № 18/25-1671/1 від 17.06.2014 р.

Натомість, відповідач в 2014 р. двічі подавав клопотання (№ 629 від 29.04.2014 р. та № 1253 від 15.07.2014 р.) про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1530 га, а не 0,24 га, для обслуговування свердловин № 5РГД, №6-Т та насосної станції №4, однак позивач вказані клопотання залишив без задоволення.

Відтак, відповідачем не виготовлено та не подано на затвердження міській раді проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,24 га по вул. Бориславська у м. Трускавець (урочище «Липки») для надання в користування на умовах оренди (для обслуговування свердловин № 5РГД, №6-Т та насосної станції №4), що і слугувало підставою для звернення Трускавецької міської ради до Господарського суду Львівської області з позовом у даній справі.

Розглянувши матеріали справи місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Статтею 13 Коституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зани є об»єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об»єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених Кодексом.

Згідно ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Положеннями статті 123 ЗК України (в редакції чинній станом на момент прийняття рішення № 301 від 04.04.2012 року) передбачалося, зокрема, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов»язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Крім цього, згідно ч.1 ст.124 ЗК України (в редакції станом на 04.04.2012р.), з якою кореспондуються положення ч.2 ст.16 ЗУ «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

З наведеного вбачається, що для укладення договору оренди землі сторонами цього договору повинно бути здійснено комплекс підготовчих дій, а саме: волевиявлення відповідача, як майбутнього орендаря, на його укладення реалізується шляхом подання відповідної заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, та в подальшому виготовлення та подання самого проекту на затвердження, а волевиявлення позивача, як майбутнього орендодавця, реалізується шляхом прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та в подальшому прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою і надання земельної ділянки в користування. Після цього сторонами безпосередньо укладається договір оренди землі.

Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права.

Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обов»язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб»єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини та проявляється у можливості, наданій сторонам визначати умови такого договору. Положення статті 12 ЦК України наділяють носія цивільного права можливістю за власним розсудом здійснювати своє цивільне право. У зв»язку з цим, особа має право здійснювати своє майнове право лише частково чи не здійснювати його взагалі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що суд не вправі примушувати відповідача до виготовлення та подання на затвердження позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки це є способом реалізації здійснення відповідачем свого права на укладення договору оренди цієї ділянки, яке останній здійснює на власний розсуд.

При цьому, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що суд першої інстанції правильно не погодився з твердженням позивача, що обов'язок відповідача укласти договір оренди землі, а відтак і його обов»язок вчинити всі дії спрямовані на таке укладення доводиться наявністю на земельній ділянці свердловин № 5РГД, №6-Т, насосної станції №4 та наявністю у відповідача права на користування надрами.

Так, відповідно до ч.1 ст.18 Кодексу України про надра, надання земельних ділянок для потреб, пов»язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.

Разом з тим, положеннями ст.ст. 120, 122-124 ЗК України не встановлено прямого обов»язку власників об»єктів нерухомого майна та осіб, яким надано спеціальний дозвіл на користування надрами та акти про надання гірничого відводу оформити право користування земельними ділянками на котрих ці об»єкти знаходяться, а відтак і обов»язку вчинити всі дії для такого оформлення, в тому числі виготовити та подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відтак, факт використання відповідачем свердловин № 5 РГД, №6-Т та насосної станції № 4 без виготовлення та подання на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача до вчинення відповідних дій.

Разои з тим, положеннями ст.ст. 152, 156, 157 ЗК України передбачено окремий спосіб захисту прав власника земельної ділянки у випадку обмеження його прав та спричинення йому збитків внаслідок неодержання доходів через використання особами земельних ділянок без оформлення правовстановлюючих документів.

Окрім цього, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком першої інстанції про те, що рішенням Трускавецької міської ради №301 від 04.04.2012 року не встановлено строку, в який відповідачу необхідно виготовити та надати розроблений проект землеустрою на затвердження міській раді з метою оформлення землекористування, що також свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржник не надав доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні Господарського суду Львівської області від 16.10.2014р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2014р. у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2014р. у даній справі в апеляційному порядку покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2014р. у справі №914/3004/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Трускавецької міської ради - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повна постанова складена 17.01.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.