РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Справа № 918/1471/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"на рішення господарського суду Рівненської області від 03.11.14 р.

у справі № 918/1471/14 (суддя Андрійчук О.В. )

позивач Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

відповідач Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №35 по вул. Струтинської в м. Рівне "Терен"

про стягнення в сумі 37 255 грн. 15 коп.

за участю представників сторін:

позивача - Пількевич В.В. (довіреність №14-136 від 13.05.2014 р.);

відповідача - Покальчкук О.К. - голова правління.

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 03.11.2014 року у справі № 918/1471/14 позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №35 по вул. Струтинської в м. Рівне "Терен" про стягнення в сумі 37 255 грн. 15 коп. задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 35 по вул. Струтинської в м. Рівне "Терен" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 521,52 грн. 3% річних, 5 831,50 грн. інфляційних, 5 000,00 грн. пені, 871,30 грн. судового збору.

В задоволенні позову в частині стягнення 19 378,30 грн. основного боргу, 4 440,18 грн. пені, 10,88 грн. 3% річних та 72,78 грн. інфляційних відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області в частині відмови в стягненні 4 440,18 грн. пені - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача безпосередньо в судовому засіданні вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач/продавець) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку №35 по вул. Струтинської в м. Рівне "Терен" (відповідач/покупець) був укладений договір № 13/2560-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу (далі-договір, а.с.13-18), відповідно до п.1.1. якого продавець зобов'язувався передати у власність покупця у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець в свою чергу зобов'язувався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно п.11.1 договору останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Згідно з п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року газ обсягом до 233 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м.): січень - 25, лютий - 25, березень - 20, квітень - 15, травень - 15, червень - 15, липень - 15, серпень - 15, вересень - 15, жовтень - 20, листопад - 25, грудень - 28.

Обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженими представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ України. Ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20%-218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію. Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 254 203,00 грн., крім того ПДВ - 50 840,60 грн., разом з ПДВ - 305 043,60 грн. (п.п. 5.1.-5.3., 5.5. договору).

Як встановлено судами обох інстанцій, на виконання умов договору, позивач протягом січня-грудня 2013 року передав, а відповідач в свою чергу прийняв природний газ в обсязі 115,839 куб.м. газу на загальну суму 151 656,43 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 року на суму 34 767,11 грн., від 28.02.2013 року на суму 28 044,37 грн., від 31.03.2013 року на суму 32 030,89 грн., від 30.04.2013 року на суму 10 935,76 грн., від 31.10.2013 року на суму 7 317,12 грн., від 30.11.2013 року на суму 14 872,51 грн., від 31.12.2013 року на суму 23 688,67 грн. (а.с.19-25).

Відповідно до п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовим коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

У платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково вказувати номер та дату договору, призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за даним договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по даному договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості (п. 6.3. договору).

Натомість, відповідач в порушення умов договору та взятих на себе зобов'язань оплату за газ здійснив частково на суму 132 278,13 грн., що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Внаслідок таких неправильних дій відповідача, останнім створена заборгованість в сумі 19 378,30 грн.

В той же час, як встановлено судами обох інстанцій із банківських виписок, долучених позивачем до матеріалів справи, сума основного боргу в розмірі 19 378,30 грн., яка заявлена до стягнення, сплачена відповідачем 29.08.2014 року (а.с.51).

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення основного боргу в розмірі 19 378,30 грн. 13.10.2014 року, що підтверджується штемпелем, проставленим підприємством зв'язку на конверті, в той час як вказана заборгованість сплачена відповідачем 29.08.2014 року, місцевий господарський суд з огляду на п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивач за неналежне виконання грошових зобов'язань з оплати поставленого газу здійснив нарахування пені в розмірі 9 440,18 грн., 3% річних в розмірі 2 532,40 грн. та інфляційних в розмірі 5 904,28 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки прострочення виконання з боку відповідача має місце, апеляційний суд погоджується з місцевим господарським судом щодо правомірності стягнення в такому випадку з відповідача 2 521,52 грн. відсотків річних та 5 831,50 грн. інфляційних нарахувань.

При цьому, у стягненні 10,88 грн. 3% річних та 72,78 грн. інфляційних суд першої інстанції відмовив правомірно, оскільки позивачем здійснено нарахування відсотків річних на суму заборгованості за дні фактичної її сплати.

Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч.1 ст.216 ГК України).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1 договору, останній у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов договору та зважаючи, що Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 549, 551, 611 п.3 ЦК України, п.7.2 договору передбачена майнова відповідальність, суд першої інстанції, користуючись правом передбаченим ч.3 ст.83 ГПК України, правомірно задоволив пеню в розмірі 9 415,25 грн., зменшивши її розмір до 5 000,00 грн.

При цьому, посилання скаржника на неправомірне зменшення судом першої інстанції розміру штрафних санкцій, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Матеріалами справи підтверджується, що при вирішенні клопотання про зменшення розміру пені, суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін і врахував всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Заявник апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанцій ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України, в силу вимог яких, суд повинен був дослідити розмір збитків, завданих позивачу неправомірними діями відповідача.

Проте, зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду.

Відтак, суд першої інстанцій повно встановив всі істотні для справи обставини, правильно застосував ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України, врахував інтереси сторін, які заслуговують на увагу, та прийшов до правильного висновку про наявність обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій на 5 000,00 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що господарський суд, зменшуючи розмір пені, обґрунтовано взяв до уваги ступінь виконання основного зобов'язання (на момент звернення до суду виконане в повному обсязі), стягнення додатково до суми боргу 8 353,02 грн. інфляційних втрат та відсотків річних, інші докази, зокрема: - несвоєчасність сплати зумовлена неналежним виконанням мешканцями ОСББ своїх зобов'язань щодо оплати вартості теплової енергії; - відповідачем вживалися заходи щодо стягнення з боржників заборгованості за спожите теплопостачання, а відтак щодо виконання зобов'язань перед позивачем за договором, про що свідчать виконавчі листи, видані Рівненським міським судом.

Також судом першої інстанції вірно взято до уваги те, що пеня, стягнута у даній справі, буде розподілена між усіма членами відповідача, у тому числі тими, які належним чином виконують свої зобов'язання зі сплати виставлених рахунків.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 03.11.2014 року - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.