ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р.Справа № 923/1510/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

(Склад колегії суддів згідно з розпорядженням в.о. голови суду № 3313 від 26.12.2014р.)

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Давидович В.М., за довіреністю № 2 від 18.08.2014р.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське"

на рішення господарського суду Херсонської області від 27.11.2014р.

по справі № 923/1510/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКО"

до Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське"

про стягнення 102 836,43 грн.

Встановила:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКО" звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом, в якому з урахуванням уточнень до нього просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське" 105 869,63 грн., з яких: 88 334,33 грн. основного боргу, 11 461,69 грн. втрат від інфляції, 1 656,89 грн. 3 % річних та 4 416,72 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору поставки № 2665 від 26.07.2012р. укладеного між сторонами.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 27.11.2014р. (суддя Соловйов К.В.) позов задоволено; стягнуто з ПАТ «Чорнобаївське» на користь ТОВ "ВЕТЕКО" 88 334, 33 грн. заборгованості з оплати товару, 11 461,69 грн. втрат від інфляції, 1 656,89 грн. в якості річних, 4 416,72 грн. пені та 2 117,39 грн. компенсації по сплаті судового збору. Повернуто ТОВ "ВЕТЕКО" зі спеціального рахунку державного бюджету 87,66 грн. сплаченого згідно із платіжним дорученням № 131102 від 02.09.2014р. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що з матеріалів справи підтверджується факт наявності у відповідача боргу перед позивачем, який підлягає стягненню на підставі ст. ст. 193,230-232 ГК України та ст. 625 ЦК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Чорнобаївське» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в повному обсязі та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити та покласти на позивача судові витрати.

На думку апелянта, суд першої інстанції порушив норми матеріального права та неповно з'ясував всі обставин, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що у позивача не було підстав для звернення до суду, оскільки він порушив процедуру досудового врегулювання спору, яка передбачена ст. 222 Господарського кодексу України.

Крім того, скаржник зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом та повноважного представника не направив. Причини неявки повноважного представника суду не відомі.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКО" та Публічним акціонерним товариством "Чорнобаївське" був укладений договір поставки № 2665, на умовах якого позивач зобов'язався поставити відповідачу ветеринарні препарати, добавки, вакцини та іншу ветеринарну продукцію, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей товар.

Відповідно до п. 2.1., п. 3.2., п. 4.1. договору сторони договору визначають у додатку до договору (Специфікації) кількісні та якісні характеристики товару, ціну за одиницю товару, загальну вартість товару та строки поставки товару щодо кожної партії товару.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах СРТ м.Херсон склад перевірника (згідно Правил Інкотермс 2010).

Відповідно до п. 3.5. договору право власності на товар переходить від позивача до відповідача після підписання видаткової накладної на товар.

Згідно п. 3.6. договору датою поставки товару вважається дата підписання відповідачем видаткової накладної на товар.

За умовами пункту п. 4.2. договору, розрахунки за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача не пізніше 15 (п'ятнадцяти) банківських днів після переходу права власності на товар.

Відповідно до п. 13.2. договору даний договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2012р. Згідно з додатковою угодою від 17.12.2012р. до договору термін його дії було продовжено до 31.12.2013р.

Згідно з додатковою угодою від 25.12.2013р. до договору термін його дії було продовжено до 31.12.2014р.

На виконання умов договору позивач передав відповідачеві товар загальною вартістю 321945,93 грн. (з ПДВ) на підставі видаткових накладних:

№ 5182 від 12.12.2012р. на суму 7200,00 грн.,

№ 1051 від 04.03.2013р. на суму 14 400,00 грн.,

№ 1542 від 25.03.2013р. на суму 18 000,00 грн.,

№ 1691 від 29.03.2013р на суму 18 000,00 грн.,

№ 2355 від 26.04.2013р на суму 18 000,00 грн.,

№ 3848 від 11.07.2013р. на суму 7200,00грн.,

№ 3870 від 12.07.2013р. на суму 7 200,00 грн.,

№ 4603 від 20.08.2013р. на суму 5318,00 грн.,

№ 4995 від 05.09.2013р. на суму 6 900,00 грн.,

№ 5547 від 02.10.2013р. на суму 7 900,00 грн.,

№ 6182 від 30.10.2013р. на суму 7 900,00 грн.,

№ 6183 від 30.10.2013р. на суму 6 900,00 грн.,

№ 6787 від 25.11.2013р. на суму 780,00 грн.,

№ 7621 від 31.12.2013р. на суму 5 700,00 грн.,

№ 8 від 03.01.2014р. на суму 49 941,93 грн.,

№ 99 від 10.01.2014р. на суму 7 900,00 грн.,

№ 987 від 27.02.2014р. на суму 5 313,60 грн.,

№ 1138 від 07.03.2014р. на суму 121 584,00 грн.,

№ 2777 від 27.05.2014р. на суму 5808,40грн.,

а також, згідно довіреностей відповідача № 359 від 11.12.2012р, № 441 від 28.02.2013р., № 474 від 25.03.2013р., № 503 від 29.03.2013р., № 108 від 05.09.2013р., № 6 від 03.01.2014р., № 165 від 27.02.2014р., № 197 від 07.03.2014р., № 463 від 26.05.2014р.

В порушення умов договору, відповідач здійснив лише часткову оплату вказаного товару сплативши за нього позивачеві 233 611,60 грн., у зв'язку з чим, розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 88 334,33 грн. грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів сплати за отриманий товар відповідач до суду не надав, таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування заборгованості ПАТ „Чорнобаївське" перед ТОВ "ВЕТЕКО" у розмірі 88 334,33 грн., що підлягає стягненню.

Відповідно до частині 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія приймає до уваги розрахунки суду першої інстанції та погоджується з його висновком щодо стягнення з відповідача на користь позивача 11 461,69 грн. втрат від інфляції та 3 % річних у сумі 1 656,89 грн.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пункт 3 частини 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено умовами Договору, а саме пунктом 6.4., при простроченні оплати товару або неповної оплати товару у встановлені договором строки, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення платежу від вартості неоплаченого або частково оплаченого товару, але не більше 5 % від суми простроченого грошового зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені здійснений судом першої інстанції, судова колегія дійшла висновку щодо правильності нарахування суми.

Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені у сумі 4 416,72 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання також є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки заявлений до стягнення розмір такої пені не перевищує її дійсного, розрахованого судом першої інстанції розмірі.

Відтак, з урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом і місцевий суд, відповідно, правомірно задовольнив позовні вимоги.

Доводи апелянта відносно того, що видаткові накладні № 1138 від 07.03.2014р. та № 2777 від 27.05.2014р. підписані неуповноваженою на це особою, спростовуються відбитками печаток ТОВ "ВЕТЕКО" та проведенням часткової оплати, що підтверджує факт схвалення такого правочину.

Доводи щодо відсутності попереднього врегулювання спору відхиляються судовою колегією, оскільки звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом або іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права не судовий захист.

Отже, судова колегія доходить до висновку про те, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи, ним дана правильна юридична оцінка із застосуванням належних норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

За таких обставин, оскаржуване рішення господарського суду Херсонської області відповідає вимогам закону та обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. У зв'язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чорнобаївське» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 27.11.2014р. по справі № 923/1510/14 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 26.01.2015 року

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош