номер провадження справи 7/141/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 Справа № 908/6198/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН", м. Донецьк

до Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", м. Запоріжжя

Суддя Кутіщева-Арнет Н.С.

Представники сторін:

від позивача: Голіков Д.Д., дов. № 93 від 22.10.2012р.

від відповідача: Пругло Т.М., дов.№ 3126 від 25.12.2013р.

Барков С.Є., дов. № 3112 від 25.12.2013р.

До господарського суду Запорізької області 25.12.2014 року звернулося ТОВ "РЕГІОН" до Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" про стягнення 1071556,16 грн., які складаються з 929 068,32 грн. основного боргу, 54 476,84грн. пені, 76 817,12 грн. суми індексу інфляції, 11193 грн. 87 коп. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов'язань за договором № 20/2014/376 від 06.02.2014 р., внаслідок чого виникла заборгованість, також позивач посилається на ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального

провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-18 від 12.08.14, Розпорядження Вищого Господарського суду України № 28-р від 02.09.14 та ст.ст. 1,2, 12, 54, 57, п.6 ст. 232 ГПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 549, п. 2 ст. 692, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 230, п.6 ст. 232 ГК України.

Ухвалою суду від 26.12.2014 р. порушено провадження у справі № 908/6198/14, справі присвоєно номер провадження 7/141/14, судове засідання призначено на 08.01.2015 р., судове засідання відкладалось до 14.01.2015р.

Ухвала про порушення провадження по справі була завчасно направлена за адресами, що вказані позивачем в позовній заяві. Крім того, ухвала суду про порушення провадження по справі була внесена до державного реєстру судових рішень України, також розміщена на офіційному веб - порталі "Судова влада України".

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно статті 64 ГПК ( 1798-12 ), зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Представник позивача в судове засідання, розпочате 08.01.2015р. не з'явився. Про причини неявки представника позивач суд не повідомив належним чином; вимоги суду, що були викладені в ухвалі від 26.12.2014 р., без поважних причин не виконав, не надав суду витребувані матеріали до справи.

Відповідач проти позову заперечує. Свою позицію він виклав у відзиві на позовну заяву №11/2000746/ЕМ/ від 06.01.2015 р., який залучено до матеріалів справи. В обґрунтування своїх доводів посилається на порушення позивачем строків поставки замовленого обладнання, крім того, постачальник зобов'язаний надати покупцеві цінним листом або під розпис про отримання податкову накладну на всю суму податкових зобов'язань, що виникли у постачальника на дату виникнення зобов'язань. Позивачем однобоко, на власну користь, як вважає відповідач, викладено фактичні обставини стосовно виконання укладеного сторонами договору поставки та нараховано штрафні санкції без урахування змісту пропозиції, викладеної в листі № 1804, та власного допущення прострочення виконання зобов'язання. Відповідач також зазначав, що, оскільки, позивачем не виконано умов укладеного договору в частині належного документального підтвердження факту поставки обладнання, зазначені обставини унеможливлюють виникнення зобов'язання з його оплати, а тому предмет спору, в частині стягнення основного боргу, в даній справі відсутній. З урахуванням викладеного, просить суд в позові відмовити в повному об'ємі.

12 січня 2015р. до канцелярії господарського суду Запорізької області від відповідача надійшла заява про зупинення провадження по справі. Обґрунтовуючи заяву про зупинення провадження по справі, відповідач посилається на ст.79 ГПК України. Відповідач вказує на те, що відповідачем, (ВАТ «Запоріжсталь») до господарського суду було подано зустрічну позовну заяву (вх. №134/09-05 від 06.01.2015 року) до ТОВ «Регіон» про стягнення штрафних санкцій за договором поставки №20/2014/376 від 06.02.2014 року на суму 66 324,14 грн. Ухвалою суду від 08.01.2015 року подану зустрічну позовну заяву повернено.

Не погоджуючись з висновком господарського суду, 09.01.2015 року ВАТ «Запоріжсталь» подано апеляційну скаргу на ухвалу від 08.01.2015 року, про повернення зустрічної позовної заяви.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги пояснення представників відповідача, в судовому засіданні, продовженому 14.01.2015р. (протокол судового засідання від 14.01.2015р.), відповідач просить суд зупинити провадження по справі, фактично, на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Заява подана згідно зі ст.22 ГПК України, судом прийнята до розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження по справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншою справою, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

В судовому засіданні, продовженому 14.01.2015р., представником позивача долучені пояснення щодо спростування запереч, викладених відповідачем, в відзиві на позовну заяву, а саме : щодо податкової накладної - вказаний документ надавався представнику відповідача. Відповідно до п. 6.3. договору, постачальник зобов'язаний надавити покупцю замовним листом чи під розпис в отриманні податкову накладну на всю суму виниклих у постачальника податкових зобов'язаннях в день виникнення податкових зобов'язань. Позивач надав податкову накладну відповідачу, відповідно відповідачем було прийняте обладнання та включена сума ПДВ до податкового кредиту. Про надання податкової накладної відповідачу свідчить також, те, що відповідач не скористався наданим п. 6.4. договору правом відмовитися від прийомки поставленого обладнання до надання необхідних документів (в т.ч. податкової накладної). Твердження відповідача, про однобоке викладення обставин виконання договору та нарахування штрафної санкції без урахування змісту пропозицій є безпідставним, поскільки, нарахування штрафних санкцій здійснено з моменту поставки прийнятого відповідачем обладнання (враховуючи пільговий строк передбачений пунктами 4 специфікації № 1 та специфікації № 2). Відповідно до специфікації № 2, поставка була здійснена на суму 571 835,40грн, водночас згідно коректувальної накладної до видаткової накладної № 674 від 11.06.14 відбулося коректування вказаної суми поставки на 6 031,68 грн. до 565 803,72 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом. 7.2. договору, встановлено, що «у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати обладнання, покупець сплачує пеню розміром 0,04 % від суми заборгованості за кожен день прострочення». Отже, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, розмір нарахованої пені за ставкою 0,04 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ (розрахунок долучено до матеріалів справи).

Письмові пояснення позивача долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14.01.2015р. позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному об'ємі. Проти зупинення провадження по справі, представник позивача заперечив, вважає клопотання неналежно обґрунтованим і в даному випадку безпідставним.

Згідно ч.3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий процес здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу .

Розгляд справи закінчено 14.01.2015р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення в присутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

06.02.2014р. Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН" (далі - позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (далі - відповідач) укладено договір № 20/2014/376 від 06.02.14, відповідно до умов якого (надалі - договір), специфікацій № 1 від 06.02.14 (далі специфікація 1) та специфікації № 2 від 14.02.14 (далі - специфікація 2) постачальник (позивач) зобов'язується передати, а покупець (відповідач) прийняти та оплатити обладнання (далі-обладнання) на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 2.1 договору, кількість, номенклатура обладнання зазначається в специфікаціях до договору, які є його невід'ємною частиною (далі-специфікації).

Відповідно до п. 2.2 договору, покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від придбання всього або частини обладнання шляхом направлення постачальнику відповідного повідомлення з переліком обладнання, від поставки якого від відмовляється, не пізніше 30 днів до дати поставки обладнання, вказаного в повідомленні.

З моменту відправки покупцем постачальнику повідомлення про відмову від придбання всього або частини обладнання, договір втрачає силу в частині, що відноситься до обладнання, вказаного в повідомленні, але зберігає силу в частині що відноситься до обладнання, не зазначеного в повідомленні.

Згідно п. 3.3 договору, строки поставки обладнання зазначаються в специфікації.

Відповідно до умов специфікації № 1, позивач поставив, а відповідач прийняв обладнання (М/К ділянок скруберу).

Поставка була здійснена на суму 378 264,60 (з ПДВ), що підтверджується видатковими накладними № 9 від 24.03.14; № 4 від 07.04.14; № 6 від 14.04.14; № 8 від 25.04.14; № 4 від 05.05.14; № 5 від 13.05.14.

Відповідно до вказаних видаткових накладних, відповідачем був прийнятий товар на суму 378 264,60 грн.

В пункті 6. 4. сторони узгодили, що покупець вправі відмовитись від приймання поставленого обладнання до надання документів , вказаних в п. 6.3 договору.

На момент отримання товару, претензій за кількістю, якістю поставленого товару від відповідача не надходило, тобто , позивач прийняв товар без зауважень, з чого випливає, що свої зобов'язання з поставки товару позивач виконав.

Пунктом 4 Специфікації № 1 строк оплати поставленого обладнання: по факту поставки на протязі 35 банківських днів з моменту поставки обладнання на склад покупця при наявності повного пакету документів згідно п. 6.3 договору.

Факт поставки відбувся і це не заперечується і відповідачем, і він прийняв цю продукцію без повного пакету документів.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України (ЦК України), якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, у порушенні умов договору та вимог ст. 526 ЦК України Відповідач вартість поставленого обладнання сплатив лише частково (09.10.14 р. - 15 000,00) грн.

На момент розгляду спору по суті заборгованість відповідача перед позивачем за поставлене обладнання згідно специфікації № 1, відповідно до вказаних видаткових накладних, складає 363 264,60 грн.

Відповідно до умов Специфікації № 2, позивач поставив, а відповідач прийняв обладнання (М/К шламового лотка).

Факт поставки відбувся і це не заперечується і відповідачем, і він прийняв цю продукцію без повного пакету документів.

Поставка була здійснена на суму 571 835,40 грн. (з ПДВ), що підтверджується видатковими накладними № 0 від 25.04.14; № 6 від 05.05.14; № 4 від 13.05.14; № 0 від 20.05.14; № 4 від 28.05.14; № 9 від 04.06.14; 0 від 10.06.14.

Відповідачу був поставлений та отриманий товар на суму 571 835,40 грн.

Згідно з поясненнями позивача, відповідно до специфікації № 2, поставки була здійснена на суму 571835 грн. 40 коп., водночас згідно корегувальної накладеної до видаткової накладеної 674 від 11.06.2014р. відбулося корегування вказаної суми поставки на 6031 грн. 68 коп. до 565803 грн. 72 коп.

Претензій за кількістю, якістю прийнятого товару, або відмови в прийнятті обладнання, відповідно до п. 6.4 договору, від відповідача не надходило.

Згідно п. 4 Специфікації № 2 строк оплати поставленого обладнання: по факту поставки на протязі 50 календарних днів з моменту поставки обладнання на склад покупця при наявності повного пакету документів згідно п. 6.3 договору.

Відповідач вартість прийнятого обладнання не сплатив. На момент розгляду спору по суті, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлене обладнання, згідно Специфікації № 2, відповідно до вказаних видаткових накладних, складає 565 803,72 грн.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язанням, в свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Враховуючи вищевикладене, сума основного боргу, на момент розгляду спору, по суті складає 929068грн. 32 коп., пред'явлена до стягнення обґрунтовано, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом. 7.2. договору встановлено, що, у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати обладнання, покупець сплачує пеню розміром 0,04 % від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий суду розрахунок, судом встановлено, що сума пені складає 23007грн. 99 коп. (специфікація 1) та 31468,85 грн. (специфікація 2 ), а разом 5447684 коп., пред'явлена до стягнення обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Цей розрахунок здійснено позивачем, з урахуванням ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", тобто в п. 7. 2 договору (0,04%) при застосуванні цього розміру пені, в розрахунку сума складає менший розмір, ніж суму пені, при застосування ст. 3 вищезазначеного закону.

Відповідно до вимог п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Згідно з доданим розрахунком (додаток № 1) інфляційна сума, що пред'явлена позивачем до стягнення складає 76817,12 грн. та підлягає частковому задоволенню в розмірі 70043 грн. 41коп. (розрахунок додається).

В решті пред'явленої до стягнення суми слід відмовити, як необґрунтованій (перевірений розрахунок судом долучено до матеріалів справи).

Розмір 3% річних складає 11193, 87 пред'явлені до стягнення обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з вищевикладеного, позов підлягає частковому задоволенню, а клопотання відповідача про звільнення його від відповідальності судом залишено без задоволення, поскільки договір між сторонами є двостороннім і кожна із сторін добровільно взяла на себе певні зобов'язання, що визначені в цьому договорі і які повинні виконуватись належним чином і в установленому договором порядку і строк.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судовий збір, слід покласти на відповідача, так як спір з його вини доведено до судового розгляду.

Клопотання відповідач про зупинення провадження по справі судом залишено без задоволення, поскільки в самому клопотанні заявник не вказав в резолютивній частині клопотання він не вказав яким пунктом він керується, але по тексту клопотання він вказує п.1 ст. 79 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 79 України, господарський суд зупиняє провадження по справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншою справою, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Дане клопотання не відповідає ч. 1 ст. 79 ГПК України, поскільки на даний час іншим судом не розглядається будь яка справа, що пов'язана з даною справою і по-друге відповідач зовсім не обґрунтував, яким чином неможливий розгляд даної справи до закінчення апеляційного провадження (в разі його порушення) по оскарженій відповідачем ухвалі суду про повернення зустрічної позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 82- 83, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН" до Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний завод" "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний завод" "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", 69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, (р/р 0637 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН", 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 97, (р/р 2477 в ВТ «Златобанк», м.Київ , МФО 380612, ) 929 068 (дев'ятсот двадцять дев'ять тисяч шістдесят вісім) грн. 32 коп. основного боргу, 54 476 (п'ятдесят чотири тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 84 коп. пені, 11 193 (одинадцять тисяч сто дев'яносто три) грн. 87 коп. 3% річних, 70043 (сімдесят тисяч сорок три) грн. 41коп. індексу інфляції, 21 295 (двадцять одна тисяча двісті дев'яносто п'ять) грн. 65 коп. судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання « 19» січня 2015 р.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет