ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2015 р.Справа № 923/1621/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ ФАБРИКА";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕ-МА ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ";

про стягнення 1157316,68грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Куртєв С.И. по довіреності №б/н від 10.10.2014р.

Від відповідача: -не з'явився;

Суть спору: 31.10.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЦ ФАБРИКА" звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕ-МА ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ" про стягнення 1157316,68грн., з яких 535011,61грн.- заборгованість із сплати орендної плати за користування об"єкту, 14790,59грн.- заборгованість із сплати вартості маркетингових послуг, 46556,85грн. - заборгованість із компенсації витрат на комунальні послуги, 49987,31грн. - заборгованість із сплати компенсації експлуатаційних витрат, 124215,20грн. - пеня, 255792,28грн. - штраф, 22470,17грн. - 3% річних, 108492,67грн. - інфляційні витрати.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 03.11.2014р. матеріали позовної заяви за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ ФАБРИКА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕ-МА ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ" про стягнення 1157316,68грн. направлені за територіальною підсудністю підсудністю до господарського суду Одеської області.

Відповідно до атоматизованого розподілу матеріалів позовну заяву передано для розгляду судді господарського суду Одеської області Літвінову С.В..

Ухвалою суду від 10.11.2014р. порушено провадження у справі.

Також, в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України позивач просить накласти арешт на майно, цінні папери та розрахункові рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕ-МА ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ".

Суд відмовляє в задоволенні забезпечення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами та доповненнями, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами та доповненнями, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову необґрунтована та така, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Позивач надав заяву про зменшення позовних вимог відповідно якої просить стягнути з відповідача 883257,42грн., з яких 535011,61грн.- заборгованість із сплати орендної плати за користування об'єкту, 14790,59грн.- заборгованість із сплати вартості маркетингових послуг, 46556,85грн. - заборгованість із компенсації витрат на комунальні послуги, 49987,31грн. - заборгованість із сплати компенсації експлуатаційних витрат, 39113,02грн. - пеня, 182754,10грн. - штраф, 15043,94грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.12.2014р. строк розгляду справи продовжено за клопотанням позивача відповідно до ст. 69 ГПК України.

Відповідач в судове засідання не з'являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про поважність причин відсутності не повідомив, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача встановлено наступне:

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТРЦ ФАБРИКА» (надалі - Позивач або Орендодавець) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЕ-МА ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ» (надалі - Відповідач або Орендар) укладено договір оренди приміщення від 04 липня 2013 року (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове оплачуване користування у відповідності з умовами цього Договору нежитлове приміщення, а саме: бутік №543, загально площею 118,9 кв. м. (сто вісімнадцять цілих і дев'ять десятих метрів квадратних), розташований в ТРЦ за адресою Україна, м. Херсон, вул. Залаегерсег, 18, іменоване далі за текстом «Об'єкт оренди».

Згідно з п. 4.1. Договору Об'єкт оренди передається Орендарю на підставі Акту прийому-передачі в орендне користування (Акт №2). Орендна плата нараховується Орендареві з дати підписання Сторонами Акту №2. (п.5.2.3 Договору).

04.07.2013 р. на виконання умов договору Орендодавцем та Орендарем підписано Акт №2.

Відповідно до п. 5.2.1. Договору Орендар зобов'язаний вносити плату за користування Об'єктом оренди в розмірах, у порядку та в строки, обумовлені даним Договором.

Пунктом 5.2.4 Орендар зобов'язується сплачувати Орендну плату авансом щомісяця в національній валюті України шляхом перерахування на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, який передує розрахунковому. Оплата здійснюється на підставі рахунків, виставлених Орендодавцем.

Станом на 03.10.2014 року Орендар не виконав взятих на себе зобов'язань за Договором, як наслідок заборгованість із сплати орендної плати за користування Об'єктом оренди за період серпень 2013 - жовтень 2014 року становить 535011,61 грн.

Відповідно до п. 5.8. Договору Орендар, зобов'язаний на протязі 5 (п'яти) робочих днів з моменту виставлення рахунку Орендодавцем сплачувати Орендодавцю щомісячні платежі за маркетингові послуги, що надаються Орендодавцем з метою залучення найбільшої кількості відвідувачів (покупців) до ТРЦ.

Станом на 03.10.2014 року Орендар не виконав взятих на себе зобов'язань за Договором, як наслідок заборгованість із сплати вартості маркетингових послуг за період жовтень 2013 - жовтень 2014 року становить 14790,59 грн.

Відповідно до п. 5.3.3. Договору Орендар компенсує Орендодавцю фактичні витрати Орендодавця на оплату комунальних послуг (з газопостачання, водопостачання) місць загального користування, що вираховуються як різниця між показниками лічильника, встановленого у ТРЦ, та сумарними показниками лічильників інших орендарів, розміщених в орендованих приміщеннях ТРЦ. Різниця сплачується пропорційно площі об'єкта до площі приміщень ТРЦ, що здається в оренду іншим Орендарям.

Відповідно до п. 5.3.5. Договору Оплату спожитих на Об'єкті оренди комунальних послуг Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно, на підставі рахунків Орендодавця в строк до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги.

Орендар на підставі п. 5.3.7. Договору компенсує витрати на комунальні послуги місць загального користування ТРЦ. Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно, на підставі рахунків Орендодавця в строк до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги.

Станом на 03.10.2014 року Орендар не виконав взятих на себе зобов'язань за Договором із компенсації витрат на комунальні послуги місць загального користування ТРЦ та комунальних послуг спожитих на Об'єкті оренди як наслідок за період вересень 2013 - жовтень 2014 року утворилась заборгованість становить 46556,85 грн.

Пунктом 5.3.1. Договору передбачено, що Орендар компенсує Орендодавцю видатки на витрати, пов'язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням, всього ТРЦ (експлуатаційні витрати). Компенсацію експлуатаційних витрат сплачує Орендодавцю щомісячно на підставі рахунків Орендодавця в строк до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем (п. 5.3.6. Договору).

Станом на 03.10.2014 року Орендар не виконав взятих на себе зобов'язань за Договором, як наслідок заборгованість із сплати компенсації експлуатаційних витрат за період вересень 2013 - жовтень 2014 року складає 49987,31 грн..

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за порушення грошового зобов'язання із сплати орендної плати за користування Об'єктом оренди Орендар має сплатити неустойку (пеня) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення у розмірі - 27009,41 грн.; -12861,88 грн. - три проценти річних у розмірі; за порушення грошового зобов'язання із сплати вартості маркетингових послуг Орендар має сплатити неустойку (пеня) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення у розмірі - 1633,58 грн.; - 300,25 грн. - три проценти річних; за порушення грошового зобов'язання із компенсації витрат на комунальні послуги місць загального користування ТРЦ та комунальних послуг спожитих на Об'єкті оренди Орендар має сплатити неустойку (пеня) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення у розмірі -5127,75 грн. ; 943,47 грн. - три проценти річних; за порушення грошового зобов'язання із сплати компенсації експлуатаційних витрат Орендар має сплатити неустойку (пеня) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення у розмірі - 5342,29 грн.; 938,34грн. - три проценти річних.

Також, позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 20% відповідно до п. 11.2.1.1. договору за прострочення виконання грошового зобов"язання більше 30 днів, що складає 112702,95грн. та штраф в розмірі 20% відповідно до п. 11.2.1.2. договору за прострочення виконання грошового зобов"язання більше 60 днів, що складає 70051,15грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно з приписами ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 762 Цивільного кодексу України передбачає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Таким чином, судом встановлено наявність існування заборгованості відповідача по оплаті за договором оренди , у зв'язку з чим позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованість із сплати орендної плати за користування Об'єктом оренди в сумі 535011,61 грн., заборгованість із сплати вартості маркетингових послуг за період жовтень 2013 - жовтень 2014 року в сумі 14790,59 грн., заборговіність із компенсації витрат на комунальні послуги місць загального користування ТРЦ та комунальних послуг спожитих на Об'єкті оренди в сумі 46556,85грн., заборгованість із сплати компенсації експлуатаційних витрат за період вересень 2013 - жовтень 2014 року в сумі 49987,31 грн. підлягає судом задоволенню

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 39113,02грн. та штраф в розмірі 182754,10грн.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст..551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 11.2. Договору оренди, у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати Орендної плати або оплати компенсації комунальних, експлуатаційних витрат та витрат з обслуговування та поповнення забезпечувального платежу, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення.

Відповідно до п.11.2.1 Договору оренди, до Орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов'язань:

11.2.1.1. якщо період прострочення перевищує 30 календарних днів, то Орендар зобов'язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов'язання;

11.2.1.2. якщо період прострочення перевищує 60 календарних днів, то крім штрафу, передбаченого у п. 11.2.1.1. вище, Орендар додатково зобов'язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Перевіривши розрахунок пені та штрафу суд вважає, що розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства і тому сума пені в розмірі 39113,02грн. та штраф в розмірі 182754,10грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми.

Оскільки Відповідачем не належним чином виконані умови Договору, тому він зобов'язаний сплатити на користь Позивача 15043,94грн. - 3% річних.

Отже, згідно розрахунку позивача, сума 3% річних складає 15043,94грн., яка підлягають стягненню.

Станом на день розгляду справи, відповідач, документів спростовуючих позовні вимоги не представив.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь державного бюджету витрати по сплаті судового збору у розмірі 17591,20грн.

Керуючись ст. ст. 33,34,43,44, 49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕ-МА ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ" (65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 82-А, код 3767932) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ ФАБРИКА" (73000, м. Херсон, вул. Залаегерсег, 18, ) 535011,61грн.- заборгованість із сплати орендної плати за користування об'єкту, 14790,59грн.- заборгованість із сплати вартості маркетингових послуг, 46556,85грн. - заборгованість із компенсації витрат на комунальні послуги, 49987,31грн. - заборгованість із сплати компенсації експлуатаційних витрат, 39113,02грн. - пеня, 182754,10грн. - штраф, 15043,94грн. - 3% річних та 17591,20 грн. - витрат пов'язаних із сплатою судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 22 січня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов