ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 січня 2015 р. Справа № 19/51

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , при секретарі судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на дії відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції у справі

за позовом: публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", вул.Артема,60, м.Київ, 04050, в особі філії "Прикарпатське регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", вул. Галицька, 85, м.Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: колективного підприємства "Сопівський завод залізобетонних виробів і конструкцій", вул. С. Стрільців, 40, с.Сопів, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78217

про стягнення заборгованості в сумі 84785,58 грн. за кредитним договором №82-01-07 від

08.11.07.

за участю представників сторін:

від позивача: Новосад С.В. - провідний юрисконсульт, (довіреність №6629 від 21.10.14),

від відповідача: представник не з'явився,

від відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції: Бордуланюк Г.Ю. - заступник начальника ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції, довіреність №б/н від 05.01.15.

ВСТАНОВИВ:

08.12.14 публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції (вих.№9-003231/243834 від 25.11.14, вх.№15808/14 від 08.12.14), в якій скаржник просить визнати незаконними дії державного виконавця відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції та зобов'язати державного виконавця передати описане та арештоване майно на зберігання публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит".

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що опис та арешт майна боржника проводився державним виконавцем у відсутності представника стягувача та при передачі описаного та арештованого майна представнику боржника Вівчаруку Степану Григоровичу державний виконавець не перевірив обсяг повноважень такого представника на прийняття майна на зберігання та не здійснив перевірку чи є ця особа матеріально-відповідальною. Також зазначає, що з наданої державним виконавцем копії Акта опису й арешту майна від 30.10.14 не вбачається засвідчення підпису особи, яка прийняла майно на зберігання печаткою боржника - колективного підприємства "Сопівський завод залізобетонних виробів і конструкцій". Стягувач вважає, що передача транспортного засобу на зберігання представнику боржника порушує вимоги Закону України "Про виконавче провадження". Заявник вважає дії державного виконавця незаконними і такими, що не відповідають ст.59 Закону України "Про виконавче провадження".

Представник скаржника вимоги, викладені в скарзі, підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відділу державної виконавчої служби проти вимог, викладених в скарзі заперечила, при цьому стверджує, що нею при примусовому виконанні наказу господарського суду Івано-Франківської області № 1018 від 01.06.10 вчинено всі дії передбачені Законом України "Про виконавче провадження", свої спростування підтвердила матеріалами виконавчого провадження. Також зазначає, що стягувач не звертався до виконавчої служби про передачу описаного майна на зберігання АТ "банк "Фінанси та кредит".

Представник боржника в судове засідання не з'явився, про причини неявки в суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Частиною 3 статті 22 ГПК України встановлено обов"язок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальним правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи викладене та ч.2 ст.121-2 ГПК України, відповідно до якої неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника боржника.

Розглянувши матеріали справи, виконавчого провадження та скарги, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, вислухавши представників скаржника та відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, враховуючи наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження" (надалі - Законом).

Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби. Передбачає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) - стаття 1 Закону.

Згідно ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.14 до заступника начальника відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Бордуланюк Галини Юрівни надійшла заява публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" вх.№13827/3 від 15.09.14 про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.10.

17.09.14 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44758448 по виконанню наказу господарського суду Івано-Франківської області № 1018 від 01.06.14 та надано боржнику термін для самостійного виконання - до 24.09.14.

13.10.14 державним виконавцем боржнику та стягувачу направлено повідомлення вих.№299559/03-27, про опис заставного майна (транспортного засобу), яке належить боржнику - колективному підприємству "Сопівський завод залізобетонних виробів і конструкцій", який знаходиться за адресою: вул. С. Стрільців, 40, с.Сопів. 30.10.14 о 10:00 год.

30.10.14 державним виконавцем у присутності в.о. директора КП "Сопівський завод залізобетонних виробів і конструкцій" Вівчарука С.Г. проведено опис та арешт майна боржника, а саме транспортного засобу автомашини КРАЗ, самоскид-С, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер АТ4883АМ. Представник стягувача для проведення вказаної виконавчої дії не з"явився.

На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним та передано на відповідальне зберігання представнику боржника в.о. директора Вівчаруку С.Г., якого повідомлено про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату , відчуження , приховування чи підміну описаного майна, що підтверджується його підписом та печаткою підприємства.

31.10.14 заступником начальника відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Бордуланюк Галиною Юріївною стягувачу направлено копію акта опису і арешту майна від 30.10.14.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування полягає не лише у наведенні певних обставин у скарзі, а і у необхідності подання доказів, що підтверджують наведені обставини та доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Статтею 121- 2 ГПК України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Відповідно до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" з останніми змінами від 17.12.13 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Наведене свідчить, що державним виконавцем вжито всіх заходів передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області №1018 від 01.06.10, отже у господарського суду відсутні підстави для визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції незаконними. Крім того, суд звертає увагу стягувача на можливість заміни зберігача арештованого майна у визначеному законом порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" слід відмовити, у зв"язку із неправомірністю доводів скаржника.

У відповідності до Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст. 86 , ч. 3 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на дії відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції (вих.№9-003231/243834 від 25.11.14, вх.№15808/14 від 08.12.14) відхилити.

Копію ухвали направити сторонам та відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції (вул. Театральна,15, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200).

Суддя Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Матейко І. В. 22.01.15