ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" січня 2015 р. Справа № 916/4311/14

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Волинський А.О. (довіреність №222 від 21.05.2014р.);

Від відповідача: Грішин О.В. (довіреність № б/н від 21.08.2014р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА "ФАРМ ЮГ" про стягнення 145006,31 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 23.10.2014р. Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА "ФАРМ ЮГ" про стягнення 145006,31 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.10.2014 р. за вказаним позовом порушено провадження з призначенням справи до розгляду у відкритому судовому засіданні.

27.11.2014р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання про залишення позову ПАТ "Банк "Київська Русь" до ТОВ "ВІВА "ФАРМ ЮГ" про стягнення 145006,31 грн. без розгляду.

01.12.2014р. в судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 22.12.2014 р. представником позивача подано клопотання про продовження строку вирішення спору по справі на 15 днів у зв'язку з необхідністю надання витребуваних судом доказів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2014р. продовжено строк вирішення спору по справі № 916/4311/14 на 15 днів до „12" січня 2015 року.

12.01.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

08 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВА «ФАРМ ЮГ» ( надалі - покупець) та Приватним акціонерним товариством «Альба Україна» (надалі - продавець) було укладено договір купівлі продажу № 0/01-2013/005 (надалі - договір), у відповідності до п.1.1. якого, продавець зобов'язався передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення (надалі - товар) у власність Покупця, а покупець зобов'язався приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.2 та п. 2.4 Договору, товар передається по найменуванню та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних. Ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначаються відповідно до відпускних цін Продавця та згідно з узгодженим Сторонами заказом і зазначаються у видаткових накладних.

За приписами п. 2.3. Договору, кожна товарна партія формується шляхом узгодження заказу. Узгодження заказу відбувається шляхом узгодження наступних даних щодо поставки: асортимент, кількість, ціну, місце поставки термін поставки. Узгодження заказу відбувається шляхом обміну інформації за телефоном, факсимільним зв'язком, електронним зв'язком чи за допомогою інших засобів зв'язку. Підтвердження виконання заказу продавцем є підписання видаткової накладної Покупцем при прийомі-передачі партії товару.

Згідно пункту 2.5 Договору, сума даного договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у видаткових накладних.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його в порядку, передбаченому розділом 5 даного Договору.

За положеннями пунктів 5.1 - 5.4 Договору, покупець проводить оплату товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата кожної товарної партії проводиться у повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії. Ціна на товар та розрахунки встановлюються та проводяться в національній валюті України - гривня. У розрахункових документах покупець повинен вказувати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється сплата за поставлений товар та номер і дату Договору.

Пунктами 6.1. та 6.2. Договору встановлено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних. Ризик випадкової втрати чи пошкодження товару несе його власник.

Згідно п. 7.1. Договору, у випадку порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції, передбачені даним розділом договору та чинним законодавством України.

За приписами п.7.2.Договору, у випадку порушення покупцем п. 5.2., він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Відповідно до п. 10.2. Договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2013 року, але у будь-якому випадку повного виконання своїх зобов'язань та взаєморозрахунків. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 1 місять до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на наступний і кожний слідуючий календарний рік.

На виконання умов вищезазначеного договору купівлі-продажу ПрАТ «Альба Україна» у період з 31.03.2014р. до 26.04.2014р. поставило відповідачу лікарські засоби на загальну суму 125 765,86 грн. Вказані відомості підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних.

Проте в порушення умов договору та норм чинного законодавства відповідач за поставлений позивачем товар не розрахувався.

05 червня 2014 р. між ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» (надалі - первісний кредитор) та ПАТ «Банк» Київська Русь» (надалі - новий кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги №71178-20/14-7 (надалі - договір відступлення), за умовами п.1.1 якого, первісний кредитор ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» відступає, а новий кредитор ПАТ «Банк» Київська Русь» набуває (купує) за 125 765,86 (сто двадцять п'ять тисяч сімсот шістдесят п'ять) гривень 86 копійок у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями ТОВ «ВІВА «ФАРМ ЮГ», ідентифікаційний номер 38351764, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Успенська, 47, кв. 25, у сумі 125 765,86 (сто двадцять п'ять тисяч сімсот шістдесят п'ять) гривень 86 копійок, що випливає з Договору купівлі-продажу № 0/01-2013/005 від 08 січня 2013р. укладеного між Боржником та Первісним кредитором, в цілому надалі по тексту - основне зобов'язання.

Відповідно до п. 1.1.1. та п. 1.1.2 Договору відступлення, право вимоги первісного кредитора за зобов'язаннями Боржника на суму зазначену в п. 1.1 Договору, що випливає з Договору купівлі-продажу, підтверджується випискою з балансового рахунку боржника (довідка №2003а від 04.06.2014р.). Первісний кредитор засвідчує, що заперечень, які можуть бути висунуті боржником проти вимог нового кредитора на момент підписання договору, не існує, вимоги є дійсними та немає підстав для їх невиконання боржником.

З приписами п. 1.2 Договору відступлення, Первісний кредитор зобов'язаний повідомити боржника про здійснення відступлення права вимоги (Додаток №1) за основним зобов'язанням протягом 3 днів з моменту набуття новим кредитором права вимоги, в порядку передбаченому п. 3.1. цього Договору.

Згідно з п. 3.1. Договору відступлення, новий кредитор набуває права вимоги, що відступається (продається) за цим договором після підписання сторонами цього договору.

Пунктом 7.1. Договору відступлення передбачено, що за цим договором новий кредитор набуває право вимагати від Боржника належного виконання зобов'язання по оплаті коштів боржником у сумі, яка зазначена у п. 1.1 цього Договору.

Крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за Договором купівлі - продажу (п. 7.2 договору відступлення).

На виконання умов п.1.2. Договору відступлення ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» та ПАТ «Банк» Київська Русь» направили на адресу відповідача повідомлення про здійснення відступлення права вимоги до якого додано копію договору відступлення прав вимоги №71178-20/14-7 від 05.06.2014р.

12.08.2014р. ПАТ «Банк» Київська Русь» направило на адресу відповідача претензію № 1 від 12.08.2014р. про сплату заборгованості з додатками, а саме: копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (повідомлення про здійснення відступлення права вимоги); копія договору відступлення прав вимоги №71178-20/14-7 від 05.06.2014р.; копія акту приймання - передачі права вимоги до договору відступлення прав вимоги №71178-20/14-7 від 05.06.2014р.

Про те позивач належним чином на вказане повідомлення та претензію не відреагував та заборгованість не погасив.

З наведених підстав ПАТ «Банк» Київська Русь» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "ВІВА "ФАРМ ЮГ" про стягнення 145 006,31 грн. з яких 125 765,86 грн. - сума основної заборгованості за Договором купівлі - продажу; 11 222,45 грн. - пеня нарахована за період з 25.05.2014р. по 14.10.2014р.; 1 478,18 грн. - 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання, нараховані за період з 25.05.2014р. по 14.10.2014р.; 6 539,82 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, нараховане за період з 25.05.2014р. по 14.10.2014р.

01.12.2014р. в судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВА «ФАРМ ЮГ» та Приватним акціонерним товариством «Альба Україна» договору купівлі продажу № 0/01-2013/005 від 08.01.2013 року та укладеного між ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» та ПАТ «Банк» Київська Русь» договору відступлення прав вимоги №71178-20/14-7 від 05.06.2014 р.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

На виконання умов вищезазначеного договору купівлі-продажу ПрАТ «Альба Україна» у період з 31.03.2014р. до 26.04.2014р. поставило відповідачу лікарські засоби на загальну суму 125 765,86 грн.

У своєму відзиві позивач просить суд відмовити в задоволенні позову на підставі того, що до позовної заяви позивач не надав докази замовлення товару у вигляді заявок та підтвердження щодо узгодження заявки.

Дані доводи відповідача не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.2 та п. 2.4 Договору купівлі продажу № 0/01-2013/005 від 08.01.2013р., товар передається по найменуванню та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних. Ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначаються відповідно до відпускних цін Продавця та згідно з узгодженим Сторонами заказом і зазначаються у видаткових накладних.

За приписами п. 2.3. Договору купівлі продажу № 0/01-2013/005 від 08.01.2013 р., кожна товарна партія формується шляхом узгодження заказу. Узгодження заказу відбувається шляхом узгодження наступних даних щодо поставки: асортимент, кількість, ціну, місце поставки термін поставки. Узгодження заказу відбувається шляхом обміну інформації за телефоном, факсимільним зв'язком, електронним зв'язком чи за допомогою інших засобів зв'язку. Підтвердження виконання заказу продавцем є підписання видаткової накладної Покупцем при прийомі-передачі партії товару.

Вказаний товар був отриманий відповідачем у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, на яких міститься підпис уповноваженої особи відповідача та відтиски печаток відповідача, що свідчить про те, що відповідачем прийнято на себе зобов'язання оплатити товар за договором.

Проте в порушення умов договору та норм чинного законодавства відповідач за поставлений позивачем товар не розрахувався.

У відповідності зі ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочинок (відступлення права вимоги) При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

05 червня 2014 р. між ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» та ПАТ «Банк» Київська Русь» було укладено Договір відступлення прав вимоги №71178-20/14-7 за умовами п.1.1 якого, первісний кредитор ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» відступає, а новий кредитор ПАТ «Банк» Київська Русь» набуває (купує) за 125 765,86 (сто двадцять п'ять тисяч сімсот шістдесят п'ять) гривень 86 копійок у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями ТОВ «ВІВА «ФАРМ ЮГ», ідентифікаційний номер 38351764, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Успенська, 47, кв. 25, у сумі 125 765,86 (сто двадцять п'ять тисяч сімсот шістдесят п'ять) гривень 86 копійок, що випливає з Договору купівлі-продажу № 0/01-2013/005 від 08 січня 2013р. укладеного між Боржником та Первісним кредитором, в цілому надалі по тексту - основне зобов'язання.

Таким чином, як вбачається з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім в порушення вищезазначених приписів чинного законодавства України та договору - зобов'язання щодо оплати вартості отриманого від ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» товару на загальну суму 125 765,86 грн. не виконані, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за отриманий товар, встановлена судом в розмірі 125 765,86 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача за прострочення виконання зобов'язання пені у сумі - 11 222,45 грн., 3% річних у сумі - 1 478,18 грн. та інфляційного збільшення суми боргу у сумі - 6 539,82 грн. суд зазначає наступне.

Згідно п. 7.1. Договору купівлі продажу № 0/01-2013/005 від 08.01.2013р., у випадку порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції, передбачені даним розділом договору та чинним законодавством України.

За приписами п.7.2.Договору купівлі продажу № 0/01-2013/005 від 08.01.2013р., у випадку порушення покупцем п. 5.2., він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Пунктом 7.1. Договору відступлення прав вимоги №71178-20/14-7 від 05.06.2014 р. передбачено, що за цим договором новий кредитор набуває право вимагати від Боржника належного виконання зобов'язання по оплаті коштів боржником у сумі, яка зазначена у п. 1.1 цього Договору.

Крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за Договором купівлі - продажу (п. 7.2 Договору відступлення прав вимоги №71178-20/14-7 від 05.06.2014 р.).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції. Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Право на неустойку, як зазначено у ст. 550 Цивільного кодексу України, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок пені у сумі - 11 222,45 грн., 3% річних у сумі - 1 478,18 грн. та інфляційного збільшення суми боргу у сумі - 6 539,82 грн. наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв'язку з чим дані позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судових витрат, а саме 2900,13 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА "ФАРМ ЮГ" про стягнення 145006,31 грн. - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА "ФАРМ ЮГ" (65011, м.Одеса, вул. Успенська, буд. 47 кв.25; код ЄДРЮО та ФОП 38351764) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А; код ЄДРЮО та ФОП 24214088) суму основного боргу в розмірі - 125 765 /сто двадцять п'ять тисяч сімсот шістдесят п'ять/ грн. 86 коп., пеню в сумі - 11 222 /одинадцять тисяч двісті двадцять дві/ грн. 45 коп., 3% річних у сумі 1 478 /одна тисяча чотириста сімдесят вісім/ грн. 18 коп., інфляційні витрати - 6 539 /шість тисяч п'ятсот тридцять дев'ять/ грн. 82 коп. та судовий збір в сумі - 2 900 /дві тисячі дев'ятсот/ грн. 13 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 17 січня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев