ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.01.15р. Справа № 904/9143/14

За позовом Дочірнього підприємства "Птахогосподарство "Чорнобаївське" Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське", 75024, Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Чорнобаївка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КР-Легіон", 50074, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пр. Миру, 25, прим. 1

про визнання договору № 2003 від 01.04.2013 року недійсним

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача не з'явився

від відповідача Маковецька М.Ю. - представник за довіреністю № 07 від 01.09.2014 року

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "Птахогосподарство "Чорнобаївське" Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КР-Легіон" про визнання договору № 2003 від 01.04.2013 року недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов даного договору (п. 3.1, п. 3.1.1) щодо належного виконання своїх обов'язків з охорони ввіреного майна шляхом допускання систематичного дрібного розкрадання майна з території підприємства, відмови підписання актів, які складались представниками позивача та невиконанням вимог інструкції з охорони об'єкту, яка є невід'ємною частиною договору. Позивач зазначає, що відповідач жодного разу не повідомив правоохоронні органи про виявлені факти розкрадання майна, що суперечить вимогам інструкції по охороні об'єкта в зв'язку з чим позивач вважає, що з моменту укладення договору відповідач не мав наміру виконувати умови спірного договору та не бажав реального настання правових наслідків, обумовлених даним договором.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується (відзив від 18.12.2014 року), посилаючись на те, що позивачем не доведено, що всі учасники правочину не мали намір створити правові наслідки на момент його вчинення.

Позивач в судові засідання 11.12.2014 року, 25.12.2014 року, 20.01.2015 року не з'явився, витребувані судом документи не надав.

Позивач клопотанням від 19.01.2015 року за № 26 просить суд розглядати справу без участі представника Дочірнього підприємства "Птахогосподарство "Чорнобаївське" Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське".

Клопотання задовольняється господарським судом Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 25.12.2014 року на підставі ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору у справі № 904/9143/14 продовжено терміном на 15 днів, а саме до 03.02.2015 року.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КР-Легіон", як охоронним агентством, та Дочірнім підприємством "Птахогосподарство "Чорнобаївське" ПАТ "Чорнобаївське", як замовником, укладено договір № 2003 про надання охоронних послуг за умовами п. 2.1 якого охоронне агентство зобов'язується забезпечити не проникнення на об'єкт охорони, що передається замовником, під охорону згідно акту прийняття об'єкту під охорону, а замовник зобов'язується щомісячно сплачувати охоронному агентству згідно протоколу погодження договірної ціни, що є додатком № 3 до договору.

Об'єкт, який передається під охорону визначається в дислокації, що є додатком № 1 до договору та його невід'ємною частиною (п. 2.2 договору).

Охорона об'єкта здійснюється у дні і години, вказані у дислокації (додаток № 1 до договору) та згідно інструкції по охороні об'єкта замовника (додаток № 2). Система охорони, регламент несення служби на постах об'єкту та дислокація постів спільно визначається охоронним агентством та замовником (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору перед прийняттям об'єкта замовника під охорону сторонами складається акт обстеження технічного стану об'єкту (додаток 5). Після складання і підписання акту технічного стану об'єкта замовник передає об'єкт під охорону, що засвідчується складанням і підписанням відповідного двостороннього акту (додаток 4).

Пунктами 3.1.1, 3.8 договору встановлено зобов'язання відповідача організовувати та забезпечувати цілодобову охорону об'єкту згідно даного договору та Інструкції по охороні об'єкта замовника, від розкрадань шляхом контролю та цілісністю об'єкта та схоронності майна, що на ньому зберігається; оформляти матеріали, передбачені чинним законодавством України, про вчинені правопорушення та виявлених порушників та обов'язково ознайомлювати з ними представника замовника.

Оплата щомісячної суми договору здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітним (п. 7.4 договору).

Згідно умов договору про надання охоронних послуг № 2003 від 01.04.2013 року сторонами досягнута згода щодо розміру вартості послуг охорони за один календарний місяць, яка становить 32116,50 грн. з ПДВ. Вартість надання послуг з розрахунку оплати послуг однієї години роботи охорони погоджена сторонами та становить 13,00 грн. (п. 1, п. 2 протоколу узгодження договірної ціни на надання послуг з охорони об'єкта, яка є додатком до договору № 2003 від 01.04.2013 року про надання охоронних послуг).

Охоронне агентство зобов'язано надати замовникові акт про надання охоронних послуг до 2 числа місяця, наступного за звітним. Замовник зобов'язаний протягом 5 робочих днів розглянути поданий акт та підписати його або надати заперечення щодо викладеного у акті. У разі не підписання замовником акту протягом встановленого строку та відсутності заперечень щодо викладеного у акті, такі послуги вважаються наданими належним чином (п. 7.5 договору).

Договір набирає чинності з 01.04.2013 року до 01.04.2014 року (п. 10.1 договору).

Додатком 1 до договору (дислокація) визначено вид послуг охорони, перелік об'єктів (постів), які передаються під охорону та режим охорони (а. с. 15).

Відповідно до акту приймання об'єкту під охорону від 01.04.2013 року позивач передав відповідачу під охорону приміщення згідно дислокації, яка є додатком до договору (а. с. 21), а згідно акту здачі-прийняття об'єкту під охорону, який є додатком № 4 до договору № 2003 від 01.04.2013 року про надання охоронних послуг, відповідач повернув позивачу об'єкт охорони.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору № 2003 від 01.04.2013 року про надання охоронних послуг недійсним, оскільки спірний договір не був спрямований на настання реальних правових наслідків в зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язків з охорони ввіреного йому майна призвело до втрат позивача, а саме відповідачем допускалось систематичне дрібне розкрадання майна з території підприємства. При цьому, відповідач відмовлявся підписувати акти, які складались представниками позивача та невиконанням вимог інструкції з охорони об'єкту, яка є невід'ємною частиною договору. Позивач зазначає, що відповідач жодного разу не повідомив правоохоронні органи про виявлені факти розкрадання майна, що суперечить вимогам інструкції по охороні об'єкта в зв'язку з чим позивач вважає, що з моменту укладення договору відповідач не мав наміру виконувати умови спірного договору та не бажав реального настання правових наслідків, обумовлених даним договором.

В позовних вимогах належить відмовити виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Таким чином, підстави недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України, якою обумовлено, що такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (далі - Постанова Пленуму № 11) у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230 - 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

Також, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно (надані послуги) такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Правові наслідки порушення зобов'язання визначені статтею 611 Цивільного кодексу України і передбачають, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримував від відповідача послуги з охорони визначеного спірним договором об'єкту, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийомки виконаних робіт за договором за період та актами звірки розрахунків, посвідченнями про відрядження з відмітками (підписи й печатки як позивача, так і відповідача) про прибуття та виїзд працівників відповідача на підприємство позивача, журналом приймання-здачі чергування, журналом приймання-здачі об'єкту під охорону (а. с. 74-76, 79-106, 111-139).

Отже, наявні матеріали справи свідчать про виконання зобов'язань сторонами за договором, тобто сторони мали намір створити правові наслідки укладення правочину на момент його вчинення.

Стосовно доводів позивача про спричинення останньому з вини відповідача збитків в сумі 8982,00 грн., викладених у листі від 27.04.2014 року за № 166, необхідно зауважити, що позивачем погашено ці збитки шляхом зменшення вартості послуг з охорони за травень місяць 2014 року на суму збитків позивача в розмірі 8982,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом звірки розрахунків № -000000017 від 01.06.2014 року /32116,50 грн. місячна вартість послуг з охорони - 8982,00 грн. вартість збитків позивача = 23134,50 грн. вартість послуг за травень місяць 2014 року / (а. с. 75). Жодні зауваження при підписанні акту звірки розрахунків № -000000017 від 01.06.2014 року позивачем не викладені та не вказані, тобто останній погодився з зазначеними у ньому сумами.

Крім того, відповідно до оборотно-сальдової відомості - звіт по ланцюгам платежів по договору про надання охоронних послуг № 2003 від 01.04.2013 року, позивачем оплачувались відповідачу кошти за надані останнім послуги з охорони згідно спірного договору (а. с. 161-165).

Враховуючи, що на виконання умов спірного договору № 2003 від 01.04.2013 року про надання охоронних послуг кожною зі сторін були вчинені дії, спрямовані на виконання його умов, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов, які є необхідними для даного типу договорів, а доводи позивача спростовані матеріалами справи, в позовних вимогах ДП "Птахофабрика "Чорнобаївське" ПАТ "Чорнобаївське" належить відмовити.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Дочірнього підприємства "Птахогосподарство "Чорнобаївське" Публічного акціонерного товариства "Чорнобаївське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КР-Легіон" - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено - 26.01.2015 року.

Суддя С.П.Панна