РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/28350/14 20.01.15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод"

2) приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини"

про стягнення 650 000,00 грн.

Представники:

від позивача: Деревянко А.М. - представник за довіреністю № б/н від 18.12.2014 року;

від відповідача-1: Нестеренко В.М. - представник за довіреністю № б/н від 18.12.2014 року;

від відповідача-2: Дробот Н.В. - представник за довіреністю б/н від 22.07.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" до товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод", приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" про стягнення 650 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.04.2014 року між приватним акціонерним товариством "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" (відповідач 2) та товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" (відповідач 1) укладено договір № ДРМЗ/210-14 про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. договору про надання поворотної фінансової допомоги товариство в порядку співробітництва і взаємодопомоги перераховує на поточний рахунок підприємства кошти в сумі 200 000 000,00 грн. у якості безоплатної (без оплати за користування) поворотної фінансової допомоги для здійснення господарської діяльності підприємства.

Відповідно до п. 2.2. договору про надання поворотної фінансової допомоги підприємство використовує суму фінансової допомоги з метою передбаченою даним договором і зобов'язано повернути її не пізніше 30.10.2014 року.

На виконання умов договору відповідачем 2 перераховано 15 000 000,00 грн. на рахунок відповідача 1, що підтверджується платіжним дорученням № 90 від 04.04.2014 року та листом від 04.04.2014 року за вих. № 04/04-1.

Відповідач 1 частково виконав свої зобов'язання за договором та перерахував відповідачеві 2 14 350 000,00 грн. Таким чином, борг відповідача становить 650 000,00 грн.

01.12.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" та товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" і приватним акціонерним товариством "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" було укладено договір № 12-14 упт уступки права вимоги, згідно з яким первісний кредитор (відповідач 2) уступає новому кредитора (позивачеві) право вимоги перед відповідачем 1 за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року у сумі 650 000,00 грн.

Відповідно до п.3.3. договору уступки права вимоги право вимоги у нового кредитора перед боржником виникає з моменту підписання договору.

Окрім того, між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки від 01.12.2014 року, відповідно до якого відповідач 2 виступив поручителем у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року з урахуванням положень договору № 12-14 упт уступки права вимоги від 01.12.2014 року.

У зв'язку із невиконанням позичальником, умов договору про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року з урахуванням положень договору № 12-14 упт уступки права вимоги від 01.12.2014 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 основного боргу в розмірі 650 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.12.2014 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.01.2015 року.

19.01.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва сторони подали документи по справі.

У судове засідання 20.01.2015 року з'явились представники сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 визнав позовні вимоги.

Представник відповідача 2 визнав позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.04.2014 року між приватним акціонерним товариством "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" (відповідач 2) та товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" (відповідач 1) укладено договір № ДРМЗ/210-14 про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. договору про надання поворотної фінансової допомоги товариство в порядку співробітництва і взаємодопомоги перераховує на поточний рахунок підприємства кошти в сумі 200 000 000,00 грн. у якості безоплатної (без оплати за користування) поворотної фінансової допомоги для здійснення господарської діяльності підприємства.

На виконання умов договору відповідачем 2 перераховано 15 000 000,00 грн. на рахунок відповідача 1, що підтверджується платіжним дорученням № 90 від 04.04.2014 року та листом від 04.04.2014 року за вих. № 04/04-1.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідач 1 частково виконав свої зобов'язання за договором та перерахував відповідачеві 2 14 350 000,00 грн. Таким чином, борг відповідача становить 650 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору про надання поворотної фінансової допомоги підприємство використовує суму фінансової допомоги з метою передбаченою даним договором і зобов'язано повернути її не пізніше 30.10.2014 року.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідачем в термін не пізніше 30.10.2014 року сума поворотної фінансової допомоги повернута позивачу не була.

Відповідно до відзиву відповідач 1 позов визнав та проти суми боргу не заперечує.

Таким чином, відповідачем 1 порушено умови договору про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року.

01.12.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" та товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" і приватним акціонерним товариством "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" було укладено договір № 12-14 упт уступки права вимоги, згідно з яким первісний кредитор (відповідач 2) уступає новому кредитору (позивачеві) право вимоги перед відповідачем 1 за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року у сумі 650 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.3. договору уступки права вимоги право вимоги у нового кредитора перед боржником виникає з моменту підписання договору.

Відповідач 2 був обізнаний про укладення вказаного договору уступки права вимоги, оскільки був його стороною.

Таким чином, позивач набув статусу нового кредитора по договору про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року у сумі 650 000,00 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, станом на 11.01.2014 року факт наявності заборгованості відповідача 1 по договору про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року з урахуванням положень договору № 12-14 упт уступки права вимоги від 01.12.2014 року у сумі 650 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем 1 не спростований.

Окрім того, між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки від 01.12.2014 року, відповідно до якого відповідач 2 виступив поручителем у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року з урахуванням положень договору № 12-14 упт уступки права вимоги від 01.12.2014 року.

Відповідно до ч.1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 1.2. договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником обов'язку за основними договорами поручитель зобов'язаний відповідати перед кредитором.

Відповідно до відзиву відповідач 2 позов визнав та проти суми боргу не заперечує.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності у товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" перед товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ДРМЗ/210-14 від 01.04.2014 року з урахуванням положень договору № 12-14 упт уступки права вимоги від 01.12.2014 року встановлений судом, тому позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" заборгованості у сумі 650 000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ст. 34, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" (84205, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Леніна, будинок 7, ) та приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" (01601, м. Київ, площа Спортивна, будинок 3-в, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" (83047, м. Донецьк, вул. Елеваторна, 1, ) заборгованість у розмірі 650 000 (шістсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., та судовий збір у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 26.01.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий