КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа№ 910/18837/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання - Підченко О.Ю.

за участю представників:

від позивача: Сірий А.Ф., директор згідно наказу №1 від 04.09.2003;

від відповідача: Коржова О.Ю. за довіреністю від 25.09.2014;

Розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2014

у справі №910/18837/14 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецавтодор"

до Комунального підприємства "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція"

про стягнення 423532,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецавтодор" (далі - позивач) до Комунального підприємства "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція" (далі - відповідач) про стягнення 423532,82грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі №910/18837/14 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецавтодор» 356026грн. 68коп. основного боргу, 17801грн. 33коп. пені, 42770грн. 33коп. інфляційних нарахувань, 6944грн. 43коп. три відсотки річних та 8470грн. 86коп. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 прийнято вказану апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 03.12.2014.

В судове засідання з'явився представник позивача.

Через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла телеграма про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи було відкладено на 17.12.2014.

В судовому засіданні 17.12.2014 оголошено перерву до 14.01.2015

В судове засідання 14.01.2015 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, рішення суду у даній справі просив залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством «Дирекція капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецавтодор» (підрядник) 17.12.2013 було укладено договори підряду №266, №267, №268, №269, №270, №271, №272 та №273.

Умови зазначених договорів є тотожними.

Відповідно до пункту 1.1 договорів в порядку та на умовах, визначених цими договорами, замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання з виконання робіт з асфальтування прибудинкових територій та міжквартальних проїздів у м.Києві в 2013 році (адресний перелік визначається розпорядженням від 27.05.2013 №796 за змінами КМДА від 04.12.2013 №2198), а саме асфальтування прибудинкової території та між квартального проїзду за адресами вул.Шамрило,3 (договір №266), вул.Теліги,11 (договір №267), вул. Теліги,9 (договір №268), вул. Теліги,7-Б (договір №269), вул.Дорогожицька,15-А (договір №270), вул.Дорогожицька,15-Б (договір №271), вул.Шамрило,3-А (договір №272), вул.Шамрило,1 (договір №273) Шевченківського району міста Києва, надалі - об'єкт.

Пунктом 2.1 договорів встановлено, що строк виконання робіт визначений цими договорами наступний: початок робіт та закінчення робіт - грудень 2013 року.

У пункті 3.1 договорів зазначено, що договірна ціна робіт визначена в межах бюджетного призначення та на основі договірної ціни, що є невід'ємною частиною договорів, є твердою і складає 86434,49грн. (договір №266), 10197,61грн. (договір №267), 22683,83грн. (договір №268), 50319,18грн. (договір №269), 73920,38грн. (договір №270), 30067,67грн. (договір №271), 49151,00грн. (договір №272), 84914,87грн. (договір №273).

Загальна сума по зазначеним договорам складає 407689,03грн. На підставі довідки державної фінансової інспекції в м. Києві від 08.05.2014 №09-31 сторонами із зазначених договорів було виключено суму у розмірі 51662,35грн., що було відображено в акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2013 по 12.06.2014.

Згідно з пунктом 3.2 договорів до договірної ціни включені витрати на проведення експертизи кошторисної документації.

Відповідно до пунктів 3.3 договорів тверда договірна ціна може коригуватися тільки за взаємною згодою сторін (з оформленням додаткової угоди) у разі:

- виникнення обставин непереборної сили

- зменшення в залежності від реального фінансування та обсягу виконаних будівельних робіт.

Пунктом 4.1 договорів встановлено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою №КБ-3 та акта приймання виконаних робіт за формою №КБ-2В, підписаними уповноваженими представниками сторін. Витрати за проведення державної експертизи кошторисної документації приймаються згідно окремого акту.

Відповідно до умов встановлених в пункті 4.3 договорів, замовник сплачує вартість прийнятих від підрядника робіт на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою №КБ-3 та акта приймання виконаних робіт за формою №КБ-2В не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання цих документів уповноваженими представниками сторін, при наявності коштів на розрахунковому рахунку.

У пункті 4.5 договорів встановлено, що кінцевий розрахунок з підрядником здійснюється після передачі об'єкта балансоутримувачу, що підтверджено належно оформленим актом прийняття об'єкту в експлуатацію.

Згідно з пунктом 12.2 договорів при невиконанні чи неналежному виконанні замовником своїх зобов'язань по п. 4.3 цих договорів, він сплачує підряднику штраф у розмірі 0,05 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у цей період. Загальна сума штрафу складає не більше 5 % від суми договору.

Пунктом 12.5 встановлено, що застосування штрафних санкцій до сторони, яка порушила зобов'язання за договором, не звільняє її від виконання зобов'язань.

Умовами, що встановлені в пункті 15.2 договорів передбачено, що договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2013, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як стверджує позивач, він належним чином виконав зобов'язання за договорами - здійснив роботи по асфальтуванню прибудинкових територій та міжквартальних проїздів у м.Києві (капітальний ремонт) на об'єктах передбачених умовами вищезазначених договорів на загальну суму 356023,68грн. Зазначений факт підтверджується підписаними сторонами довідками про вартість виконаних робіт за грудень 2013 року (форма КБ-3) та Актами приймання виконаних робіт за грудень 2013 року (форма КБ-2В). В свою чергу відповідач свої зобов'язання з оплати виконаних робіт не виконав, у зв'язку з чим заборгованість останнього перед позивачем становить 356026,86грн., що підтверджується підписаним представниками сторін актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2013 по 12.06.2014.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 356026,68грн. основного боргу, 17801,33грн. пені, 42770,33грн. інфляційних нарахувань та 6944,43грн. 3 % річних, у зв'язку з неналежним виконанням умов договорів підряду від 17.12.2013 № 266, №267, №268, №269, №270, №271, №272 та №273.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов, що встановлені в пункті 4.3 договорів замовник сплачує вартість прийнятих від підрядника робіт на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 та акта приймання виконаних робіт за формою № КБ-2В не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання цих документів уповноваженими представниками сторін, при наявності коштів на розрахунковому рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав зобов'язання за договорами - здійснив роботи по асфальтуванню прибудинкових територій та міжквартальних проїздів у м. Києві (капітальний ремонт) на об'єктах передбачених умовами вищезазначених договорів на загальну суму 356023,68грн. Зазначений факт підтверджується підписаними сторонами довідками про вартість виконаних робіт за грудень 2013 року (форма КБ-3) та Актами приймання виконаних робіт за грудень 2013 року (форма КБ-2В). В свою чергу відповідач свої зобов'язання з оплати виконаних робіт не виконав, у зв'язку з чим заборгованість останнього перед позивачем становить 356026,86грн., що підтверджується підписаним представниками сторін актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2013 по 12.06.2014.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 356026,86грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що строк оплати за договорами не настав у зв'язку з тим, що за умовами договорів замовник сплачує вартість прийнятих від підрядника робіт на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 та акта приймання виконаних робіт за формою № КБ-2В не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання цих документів уповноваженими представниками сторін, при наявності коштів на розрахунковому рахунку, відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем на підтвердження своїх доводів не надано жодного доказу відсутності коштів на розрахунковому рахунку.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлений товар, керуючись пунктами 12.2 договорів, нарахував та просить стягнути з відповідача 17 801,33 грн. пені.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частин 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно пункту 12.2 договорів при невиконанні чи неналежному виконанні замовником своїх зобов'язань по п. 4.3 цих договорів він сплачує підряднику штраф у розмірі 0,05 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у цей період. Загальна сума штрафу складає не більше 5% від суми договору.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю в сумі 17801,33грн.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6944,43грн. три відсотки річних та 42770,33грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню повністю у розмірі 6944,13грн. та 17801,33грн. відповідно.

Враховуючи вищезазначене, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва у даній справі, в зв'язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі №910/18837/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі № 910/18837/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18837/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна