ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Справа №922/4435/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивач - Станішевський І.С.;

відповідач - Бєлуха М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3958Х/1-35) на рішення господарського суду Харківської області від 03 листопада 2014 року по справі №922/4435/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій", м. Лисичанськ

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 03 листопада 2014 року по справі (суддя Інте Т.В.) позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних в сумі 7021636,03 грн., інфляційні втрати в сумі 20420969,90 грн. та 73080,00 грн. судового збору.

Відповідач звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати повістю, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу зазначив, що доводи, викладені у скарзі, на його думку, не заслуговують на увагу, не обґрунтовані чинним законодавством, у той час, як рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального Кодексу України, заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Лисичанський склозавод "Пролетарій" (покупець, відповідач) 29 вересня 2011 року було укладено договір №1120658/ОГЕ купівлі-продажу природного газу (далі - договір), відповідно до умов якого, позивач зобов'язався передати у власність відповідача у IV кварталі 2011 та у 2012 році імпортований природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, позивач передає відповідачу з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 49150,00 тис. куб.м.

На виконання умов договору, позивач з жовтня 2011 року по грудень 2012 року передав, а відповідач отримав природний газ на суму 204773228,00 грн.

Факт приймання-передачі природного газу відповідачем підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу: акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2011 року на суму 4715060,94 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2011 року на суму 8794766,83 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 27 грудня 2011 року на суму 13048659,24 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2011 року на суму 12228936,56 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2012 року на суму 12334896,03 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 29 лютого 2012 року на суму 13033895,64 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 29 лютого 2012 року на суму 11614593,17 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2012 року на суму 11684226,21 грн.; акт приймання-передачі природного газу від ЗО квітня 2012 року на суму 12339580,59 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 травня 2012 року на суму 12454628,90 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 30 червня 2012 року на суму 12025532,26 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 липня 2012 року на суму 14590145,13 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 серпня 2012 року на суму 14972989,29 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2012 року на суму 15049281,34 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2012 року на суму 15952607,17 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2012 року на суму 16035666,70 грн. та акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2012 року на суму 16931657,64 грн.

Всі зазначені акти приймання-передачі природного газу були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу в сумі 17509827,77 грн., що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо.

У рішенні господарського суду зазначено, що господарським судом Луганської області по справах № 17/5014/1451/2012 та № 913/1238/13 прийняті рішення, якими з відповідача на користь позивача стягнуто відповідні суми основного боргу за природний газ, поставлений за спірним договором, а також 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих до 15.03.2013 року. Вказані рішення набули законної сили.

Постановами Вищого господарського суду України від 20.11.13 р. та 18.11.2013 у справах №17/5014/1451/2012 та №913/1238/13, зазначені рішення залишені без змін.

У відповідності до ст. 115 ГПК України рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України та підлягають виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Однак, рішення господарського суду Луганської області у справі № 913/1238/13 в частині стягнення основного боргу за природний газ, поставлений у лютому - грудні 2012 року, станом на момент звернення позивача до суду, відповідачем не виконано, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій» 3% річних в сумі 7021636,03 грн., інфляційні втрати в сумі 20420969,90 грн. за період з 16.03.13 р. по 22.09.14 р.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи набрання рішеннями по справах № 17/5014/1451/2012 та № 913/1238/13 законної сили, суд вважав встановленим факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань за спірним договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рішеннями у справах № 17/5014/1451/2012 та № 913/1238/13 присуджено до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані до 15.03.2013 року.

На підставі викладеного, місцевий суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 7021636,03 грн., інфляційних втрат в сумі 20420969,90 грн. за період з 16.03.2013 р. по 22.09.14 р. законними.

Проте, колегія суддів з рішенням господарського суду Харківської області не погоджується виходячи з наступного.

Господарський суд Луганської області рішенням від 17.06.2013 року у справі №17/5014/1451/2012 частково задовольнив позов ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та стягнув з ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» основний борг у сумі 33 612 491,83 грн., пеню в сумі 76 086,08 грн., 7% штрафу в сумі 263 287,44 грн., інфляційні нарахування у сумі 49 545,36 грн. та 3% річних у сумі 147 013,74 грн., судовий збір в сумі 58 129,21 грн., в решті позовних вимог відмовив та частково задовольнив заяву ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» - відстрочив виконання рішення господарського суду Луганської області строком на 60 календарних місяців.

Вказане рішення залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 20.11.2013 року.

Щодо рішення по справі №913/1238/13 від 01.07.2013 року, господарський суд Луганської області рішенням частково задовольнив позов ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та стягнув з ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» основний борг у сумі 153 650 908,40 грн., пеню в сумі 949 219,72 грн., штраф в сумі 1 075 556,36 грн., 3% річних у сумі 2 527 189,77 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 550 099,81 грн., судовий збір у сумі 56 102,59 грн., в решті позовних вимог відмовив та частково задовольнив заяву ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» - відстрочив виконання рішення господарського суду Луганської області строком на 60 (шістдесят) календарних місяців.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2013 року по справі №913/1238/13 рішення господарського суду Луганської області від 01.07.2013 р. у справі залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2013 року по справі №913/1238/13 скасовано рішення господарського суду Луганської області від 01.07.2013 р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2013р. у справі в частині відстрочення виконання рішення господарського суду строком на 60 календарних місяців з дати набрання рішенням законної сили, в задоволенні клопотання щодо відстрочення виконання рішення відмовлено.

В решті рішення господарського суду Луганської області від 01.07.2013р. та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2013р. у справі № 913/1238/13 залишені без змін.

Господарським судом Луганської області 20.12.2013 року винесено ухвалу по справі №913/1238/13, згідно якої задоволено заяву ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» про відстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 01.07.2013 по справі №913/1238/13.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.01.2014 року була скасована ухвала господарського суду Луганської області від 20.12.2013 року по справі № 913/1238/13.

Постанови Вищого господарського суду України від 27.05.2014 року по справі № 913/1238/13 касаційну скаргу ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» задоволено, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.01.2014 року у справі № 913/1238/13 скасовано, ухвалу господарського суду Луганської області від 20.12.2013 року по справі № 913/1238/13 залишено в силі.

Отже, на час розгляду даної справи, рішення господарського суду Луганської області у справі №17/5014/1451/2012 та у справі № 913/1238/13 набрали чинності, однак за рішеннями того ж господарського суду Луганської області було відстрочено виконання цих рішень строком на 60 календарних місяців.

На час звернення ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій», строк виконання рішення господарського суду Луганської області у справі №17/5014/1451/2012 та у справі № 913/1238/13 не настав.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення.

Тобто, факт наявності у ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» боргу перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та факт прострочення його оплати встановлений в рішеннях суду у справі №17/5014/1451/2012 та у справі №913/1238/13, якими на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» стягнуто основний борг, пеню, 7% штрафу, інфляційні нарахування та 3% річних.

Згідно статті 45 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на всій території України рішень, ухвал, постанов.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, законодавством не передбачено право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих окремо на встановлену в рішенні суму боргу за період примусового виконання відповідного судового рішення або під час відстрочки виконання судового рішення.

Зважаючи на наведене, на думку судової колегії, господарським судом Харківської області неповно з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, що призвело до прийняття судом помилкового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 03 листопада 2014 року по справі №922/4435/14 скасувати. Прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Повний текст постанови підписаний 17.01.2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.