КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2015 р. Справа№ 910/18422/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.10.2014р. у справі № 910/18422/14 (суддя Яковенко А.В.)

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Інгосстрах»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство

«Домінанта»

про стягнення 8 901, 35 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Хитрова Л.В. (довіреність № Э.37.7.0.0/Д-936 від 04.08.2014р.);

від відповідача (скаржник): Смирнова І.В. (довіреність № 280/13 від 27.12.2013р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2014р. задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» суму страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги, виплаченої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 8 901, 35 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 грн..

Ухвалою суду від 04.12.2014р. порушено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» у якій, скаржник просив рішення Господарського суду м. Києва від 20.10.2014р. по справі № 910/18422/14 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов вірного висновку щодо характеру правовідносин, що виникли піж позивачем і відповідачем та правових норм, що їх регулюють, а саме що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено порядок укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та порядок здійснення страхового відшкодування, але при ухваленні рішення суд належним чином не дослідив надані позивачем докази та не застосував норму закону, що підлягає застосуванню до таких правовідносин за таких обставин.

Посилаючись на положення пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» скаржник стверджує, що має законні підстави для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки ДТП сталась 01.02.2013р., а заяву позивача про виплату страхового відшкодування № 18-07/02-02 від 18.07.2014р. відповідач отримав лише 28.07.2014р., тобто через 1 рік та 5 місяців після дати ДТП.

За розглядом матеріалів справи, при дослідженні наявних доказів, враховуючи доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, судом відзначається про відсутність підстав для скасування судового рішення при врахуванні наступного.

Матеріалами справи підтверджено, не заперечується сторонами та встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, що на умовах укладеного 20.09.2008р. між ЗАТ «СК «Інгосстрах», як страховиком та Макарюхою Максимом Геннадієвичем, як страхувальником, договору страхування наземного транспорту № MRC0AK07040003 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 8 901, 35 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої застрахованому транспортному засобу Daewoo, державний номер АН 4441 СІ внаслідок ДТП, що сталась 01.02.2013р..

Довідкою № 9152436 про дорожньо-транспортну пригоду (аркуш справи 20-21) підтверджено настання ДТП 01.02.2013р. - наїзд на транспортний засіб, що стоїть за участю автомобіля Daewoo Ланос, номерний знак 41628ЕН, яким керував Самарський Сергій Олександрович та автомобіля Daewoo, державний номер АН 4441 СІ, під керуванням Макарюхи Максима Геннадійовича.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Самарським С.О. п. 15.12 Правил дорожнього руху України, якого притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.02.2013р. справа № 263/1287/13-п.

Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу Daewoo, державний номер АН 4441 СІ в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту № 15659 про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, що складений суб'єктом оціночної діяльності - оцінювачем Литвиненко Г.Г. складає 9 105, 85 грн..

За страховим випадком - ДТП що сталась 01.02.2013р. за участю застрахованого автомобіля, згідно складеного страхового акту № И-748 від 04.03.2013р. по договору страхування визначено суму страхового відшкодування в загальному розмірі 8 901, 35 грн., виплата якого за договором страхування підтверджується платіжним дорученням № 786 від 05.03.2013р..

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія який керував автомобілем Daewoo Ланос, номерний знак 41628ЕН підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.02.2013р..

Згідно наявного в матеріалах справи витягу (аркуш справи 39) підтверджено, що транспортний засіб - автомобіль Daewoo Ланос, номерний знак 41628ЕН, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю Daewoo, державний номер АН 4441 СІ, взято на страхування ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про що укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 2366447.

Відповідальність страховика, яким укладено з винною особою договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, визначена спеціальним законом.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (в редакції закону на час врегулювання страхового випадку) передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Виходячи з наведених положень закону, відповідач, як страховик винної особи, має право здійснювати виплату страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу на користь особи, яка сплатила страхове відшкодування за договором майнового страхування (тобто за договором добровільного страхування), а позивач вправі вимагати здійснення такої виплати на свою користь, оскільки сплатив страхове відшкодування потерпілому на умовах укладеного договору добровільного страхування.

Прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком, порядок його виплати є предметом регулювання ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, у п. 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» прямо передбачено, що на користь осіб, які сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (позивач у даній справі) здійснюється виплата саме страхового відшкодування в розумінні положень зазначеного закону.

Відповідач у справі є страховиком з яким укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, його відповідальність регламентована положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обмежується укладеним договором страхування.

Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 закону, серед яких є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.4).

За рішенням відповідача, яке викладене у листі за вих. № 1108 від 11.08.2014р., відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Вказане рішення отримане позивачем, оскільки ним долучене до матеріалів справи (аркуш справи 43).

В силу положень п. 36.7 ст. 36 закону, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Суд визнає обґрунтованими доводи апелянта, однак при розгляді спору враховується постанова Верховного Суду України від 04.11.2014р. № 910/17223/13/3-165гс14.

Згідно положень ст. 111-28 ГПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Приймаючи постанову 04.11.2014р. Верховний Суд України, посилаючись на п. 35.1 ст. 35 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» зазначив, що наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

За висновком Верховного Суду України, для нового кредитора (страхової компанії, якою здійснено відшкодування збитків на користь потерпілого відповідно до умов укладеного договору страхування) відповідач у справі не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль Daewoo, державний номер АН 4441 СІ.

Правовідносини сторін у такому випадку регулюються нормами ЦК України та ЗУ «Про страхування».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, відповідач, будучи особою відповідальною за заподіяний збиток та враховуючи, що його відповідальність визначена нормами спеціального закону в силу укладення ним договору обов'язкового страхування із заподіювачем шкоди, керується положеннями зазначеними закону при настанні страхового випадку у зв'язку із зверненням до нього за виплатою передбаченою договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На користь свого страхувальника позивач виплатив суму страхового відшкодування визначену згідно погоджених договором добровільного страхування умов, і така складає 8 901, 35 грн..

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» та скасування рішення Господарського суду м. Києва від 20.10.2014 року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2014р. у справі № 910/18422/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/18422/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Р.І. Самсін

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала