ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
22.01.2015р. Справа № 917/2508/14
Суддя Тимощенко О.М., розглянувши матеріали справи № 917/2508/14
про стягнення 10 322,92 грн. заборгованості
Пунктами 2, 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до ст. 4-3, ст. 33 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з частиною 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи.
Основним завданням судочинства в господарських судах є захист економічних прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, сприяння зміцненню законності у цій сфері та розгляду справи у встановлені строки незалежним та незацікавленим судом. Необґрунтоване затягування процесу перешкоджає своєчасному здійсненню правосуддя, що не узгоджується із засадами господарського судочинства.
Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.
Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, винесення у встановленому порядку окремих ухвал (статті 90 Господарського процесуального кодексу України).
Обов'язковість рішень суду (до яких належать і ухвали) визначена частиною третьою статті 129 Конституції України як одна з основних засад судочинства.
Статтею 13 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, зокрема, що:
- судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України;
- невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
У статті 115 Господарського процесуального кодексу України також зазначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.
Ухвалою суду від 03.12.2014 року про порушення провадження у справі та ухвалою суду від 18.12.2014 року позивача було зобов'язано надати суду оригінали документів, вказаних в додатку до позовної заяви (для огляду в засіданні), провести звірку розрахунків із відповідачем за Договором банківського обслуговування № Б/Н від 03.04.2012 року, підписаний сторонами акт звірки надати суду; витяг державного реєстратора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (за відсутності відомостей в Реєстрі - довільну довідку державного реєстратора) щодо реєстрації відповідача на даний час та щодо юридичної адреси відповідача; письмово повідомити про наявність чи відсутність судових рішень чи судових проваджень щодо предмету спору та інших документів, щодо спірних правовідносин чи питань, пов'язаних зі спірними правовідносинами; письмово повідомити суду: чи вносилися зміни до наданого договору, чи укладалися додаткові угоди або додатки до нього, а також чи вчиняли сторони дії, направлені на розірвання (припинення) даного договору; чи сплачена відповідачем заборгованість на день судового засідання і в якому розмірі; повну редакцію Умов та правил надання банківських послуг, докази їх існування на час підписання заяви та видачі кредиту, докази погодження відповідачем саме такої редакції Умов, що надана суду; докази на підтвердження встановлення та збільшення/зменшення кредитного ліміту та його погодження із відповідачем.
Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 03.12.2014 року та ухвали суду від 18.12.2014 року не виконав.
Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, обов'язок підтримувати позовні вимоги і доводити їх покладено на позивача.
Неявка позивача в судові засідання та невиконання ним вимог ухвал суду, перешкоджає розгляду справи по суті та її вирішенню.
Наступна неявка позивача в судове засідання та невиконання ним вимог попередніх ухвал суду може призвести до залишення позову без розгляду на підставі п.5 статті 81 ГПК України, втрати суми сплаченого позивачем судового збору, необхідності повторної сплати судового бору при повторному зверненні до суду, застосування судом п.3 ст. 83 ГПК України, про що позивач вже був попереджений в ухвалі суду про порушення провадження у справі від 05.12.2013 року.
Отже, всі перелічені процесуальні дії позивача вочевидь, спрямовані на затягування судового процесу, зловживання правами та свідчать про наявність ознак неповаги до суду.
Згідно з частиною 5 статті 129 Конституції України за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.
У п. 5 п.п. 5.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у будь-яких випадках зловживання сторонами та іншими учасниками судового процесу своїми процесуальними правами всупереч обов'язковості добросовісно користуватися ними господарським судам належить реагувати на відповідні порушення у спосіб, передбачений статтею 90 Господарського процесуального кодексу України, - шляхом винесення окремих ухвал, а за наявності підстав - також і надіслання повідомлень органам внутрішніх справ чи прокуратури.
Відповідно до приписів п. 1 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.
З огляду на вказані вище порушення, суд приходить до висновку про наявність у діях позивача зловживання своїми процесуальними правами, наявність недоліків у юридичному супроводженні участі даного підприємства в господарському процесі (незабезпечення представництва, невиконання вимог суду), що в свою чергу є підставою для прийняття окремої ухвали, якою керівника підприємства має бути повідомлено про вказані недоліки та надано вказівку щодо вжиття відповідних організаційно-правових заходів.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 86, 90, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Повідомити керівника Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про вказані недоліки в роботі Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" для вжиття відповідних організаційно-правових заходів.
2. Про вжиття вказаних заходів повідомити Господарський суд Полтавської області до 20.02.2015 року.
3. Окрему ухвалу надіслати керівнику Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" для розгляду за наявною у матеріалах справи адресою позивача.
Суддя Тимощенко О.М.