ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 р. Справа №917/2519/14

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Комунального підприємства теплового господарства "Гадячтеплоенерго", вул. 50 років Жовтня, 19А, м. Гадяч, Полтавська область

про стягнення грошових коштів у сумі 573 393,25 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Єгоров В.С., дов. № 14-137 від 13.05.2014 р.,

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості в розмірі 573 393,25 грн., у тому числі 162 101,39 грн. пені за неналежне виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3452-ТЕ(Р)-24 від 25.09.2013р., 62 907,84 грн. 3% річних, 348 384,03 грн. інфляційних втрат.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання. У відзиві на позовну заяву (вх. № 17058 від 22.12.14 р.) ним вимоги позивача заперечуються частково, а саме: визнаються інфляційні нарахування у розмірі 348 384,03 грн. та 3% річних у розмірі 62 907,84 грн., але він просить максимально зменшити розмір пені, так як заявлена санкція є надмірно великою і порушення зобов'язань зі сторони відповідача виникли внаслідок незалежних від останнього обставин, а саме, через встановлений економічно необґрунтований тариф на теплову енергію та тяжке фінансове становище. Крім того, відповідач надав клопотання про зменшення пені (додаток № 1 до відзиву), в якому просить суд зменшити розмір пені до 10%.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

25.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-позивач, продавець) та Комунальним підприємством теплового господарства "Гадячтеплоенерго" (далі-відповідач, покупець) було укладено договір № 13/3452-ТЕ(Р)-24 купівлі-продажу природного газу (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 даного договору, продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 3711 21 0000, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що продавець передає покупцеві у вересні 2013 р. газ в обсязі 2 170, 739 тис. куб. м., спожитий покупцем у період січень - серпень 2013 р.

Згідно п. 3.2 договору приймання-передачі газу, переданого продавцем покупцеві, оформляється актами приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ, що передається згідно з п. 2.1 договору, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок продавця протягом 3 банківських днів з дати підписання акту приймання - передачі газу, зазначеному у п. 3.3 цього договору.

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку природного газу відповідачу протягом січня - квітня 2013 року на загальну суму 2 841 931,50 грн., що підтверджується актами прийому - передачі природного газу від 30.09.2013р р. б/н на суму 820 948,26 грн., від 30.09.2013 р. б/н на суму 722 606,39 грн., від 30.09.13 р. б/н на суму 996 662,54 грн., від 30.09.2013 р. б/н на суму 301 714,31 грн. Зазначені акти підписані представниками сторін та засвідчені печатками. Оригінали оглянуті судом у засіданні, копії долучені до матеріалів справи.

Як вказує позивач, відповідач розрахувався за спожитий природний газ в повному обсязі, проте з порушенням строків розрахунків за природний газ, встановлених спірним договором.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 162 101,39 грн., інфляційні нарахування у розмірі - 348 384,03 грн. та 3% річних у розмірі 62 907,84 грн. за порушення строків розрахунків за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3452-ТЕ(Р)-24 від 25.09.2013р.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім всього іншого і сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 9.3 договору строк позовної давності за цим договором, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нараховано пеню за період з 04.10.2013 р. по 28.10.2014 р. у розмірі 162 101,39 грн., інфляційні нарахування за період з жовтня 2013 р. по жовтень 2014 р. у розмірі 348 384,03 грн. та 3% річних за період з 04.10.2013 р. по 28.10.2014 р. у розмірі - 62 907,84 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені за період з 04.10.2013 р. по 28.10.2014 р. у розмірі 162 101,39 грн., інфляційних нарахувань за період з жовтня 2013 р. по жовтень 2014 р. у розмірі 348 384,03 грн. та 3% річних за період з 04.10.2013 р. по 28.10.2014 р. у розмірі - 62 907,84 грн., суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо зменшення нарахованої позивачем пені, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З урахуванням інтересів сторін за вказаними правовідносинами, судом не приймаються до уваги зазначені відповідачем обставини як такі, які б слугували підставою для зменшення розміру пені, у зв'язку з чим клопотання про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства теплового господарства "Гадячтеплоенерго", вул. 50 років Жовтня, 19А, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) 162 101,39 грн. - пені, 62 907,84 грн. - 3 % річних, 348 384,03 грн. - інфляційних нарахувань та 38 979,56 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено____________

Суддя О. А. Киричук