ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. Справа № 914/1320/13

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Бойко С.М.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 12.12.14р. №14/2-4568

на ухвалу господарського суду Львівської області від 08.12.2014р. про відмову в задоволенні скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби

у справі № 914/1320/13

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача комунального підприємства "Червоноградтеплокомуненерго", м.Червоноград

про стягнення 3863181,69 грн.

за участю представників сторін:

- від позивача - Козак Н.В.,

- від відповідача - Ролюк В.П., Нестерук Т.В., Сковронський Т.С.

- від ДВС - не з'явився.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 08.12.2014р. у справі №914/1320/13 (суддя Сухович Ю.О.) відмовлено у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі ПАТ «НАК «Нафтогаз України») на дії органу державної виконавчої служби - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (щодо зупинення виконавчого провадження ВП№41569357).

Суд виходив, зокрема, з положень п.1.5 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» та ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких спожитий боржником природній газ є енергоносієм і внаслідок неповних розрахунків боржника за нього виникла заборгованість. Також, такими не встановлено будь-яких умов зупинення виконавчого провадження, виходячи з дати виникнення заборгованості. Враховуючи правову природу заборгованості та підтверджений факт включення КП "Червоноградтеплокомуненерго" до Реєстру паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, суд дійшов висновку про правомірне зупинення ВПВР УДВС ГУЮ України у Львівській області виконавчого провадження ВП№41569357.

Дану ухвалу оскаржив ПАТ «НАК «Нафтогаз України», вважаючи її безпідставною та такою, що винесена із порушенням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим просив ухвалу скасувати та винести нову, якою визнати незаконними дії ВПВР УДВС ГУЮ України у Львівській області з винесення постанови від 01.09.2014р. про зупинення виконавчого провадження ВП№41569357, визнати недійсною цю постанову, зобов'язати орган ДВС скасувати цю постанову та поновити виконавче провадження.

Апеляційна скарга мотивована положеннями п.п. 1.4, 1.8 ст.1, п.3.7 ст.3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», відповідно до яких дія цього Закону поширюється на стягнення заборгованості, яка виникла до 01.01.2013р., чого суд не дослідив і прийняв ухвалу, не врахувавши тої обставини, що заборгованість відповідача виникла за період, як до 01.01.2013р., так і після цієї дати.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, КП «Червоноградтеплокомуненерго» подало до суду заперечення, в якому зазначило, що ухвала суду винесена на підставі п.15 ч.1 ст.37 та ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», із врахуванням всіх фактичних обставин справи, у зв'язку з чим просило залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

ВПВР УДВС ГУЮ України у Львівській області вимог ухвали суду від 26.12.2014р. не виконав та не подав відзиву на апеляційну скаргу, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду від 26.12.2014р. (а.с. 118). Оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія вважає за можливе розглянути справу без представника ДВС.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.05.2013р. у даній справі позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було задоволено частково, стягнуто з КП «Червоноградтеплокомуненерго» на користь позивача 3161696,90 грн. основного боргу, 145842,47 грн. пені, 507078,75 грн. штрафу, 29168,49 грн. 3% річних, 10371,79 грн. інфляційних втрат та 68820,00 грн. судового збору з відстрочкою виконання судового рішення до 04.10.2013р. В частині стягнення 9023,29 грн. інфляційних втрат у задоволенні позову відмовлено (а.с. 82-87, том 1). Згодом, ухвалами суду від 13.02.2014р. та від 15.05.2014р. виконання рішення у справі відстрочувалось до 13.05.2014р. та до 15.06.2014р. відповідно (а.с. 122-125, 151-154, том 1).

11.06.2013р. на виконання рішення господарського суду Львівської області від 29.05.2013р. видано наказ (а.с. 89, том 1). 22.01.2014р. ВПВР УДВС ГУЮ України у Львівській області прийняв до виконання вказаний наказ та відкрив виконавче провадження №41569357 (а.с. 53, том 2).

Разом із заявою від 13.08.2014р. №1469 про зупинення виконавчого провадження, боржник надав органу ДВС виписку №63 з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (а.с. 74-75, том 2).

01.09.2014р. ВПВР УДВС ГУЮ України у Львівській області прийняв постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №41569357 на підставі п.15 ч.1 ст.37, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 76, том 2).

Вважаючи, що орган ДВС при прийнятті постанови від 01.09.2014р. порушив норми чинного законодавства України, позивач звернувся до господарського суду із скаргою на дії ДВС в порядку ст.121-2 ГПК України.

Судова колегія, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваної ухвали - відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості.

Відповідно п. 3.4, п. 3.7 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (у редакції станом на час здійснення виконавчих дій), на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів, та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України; процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2016 року.

В рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012 у справі № 1-26/2012 про офіційне тлумачення положень п. 15 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

В п.п.1 п. 1.4 та п.1.8 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" встановлено, що заборгованість - це, зокрема, підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена. Розрахунковою датою є дата фіксації учасниками розрахунків сум кредиторської та дебіторської заборгованостей, що належать до погашення з використанням передбачених цим Законом механізмів. Розрахунковою датою встановлюється 1 січня 2013 року.

Отже, з положень Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", Закону України "Про виконавче провадження" та враховуючи рішення Конституційного суду України 13.12.2012р. №18-рп/2012 у справі №1-26/2012 щодо порядку застосування цих законів у сукупності випливає, що зупинення виконавчого провадження можливе лише щодо тієї заборгованості, яка підпадає під визначення, викладене у п. 1.4 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", та, окрім іншого, виникла станом на розрахункову дату.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача виникла внаслідок порушення умов договору від 30.09.2011р. № 14/2589/11 купівлі-продажу природного газу (який є енергоносієм в розумінні п.1.5 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"), оскільки відповідач не здійснив оплату коштів за отриманий природний газ. При цьому, рішенням суду встановлено, що заборгованість виникла за природний газ, поставлений відповідачу протягом жовтня-грудня 2012р.

Відповідно до п.3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показу комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Як вбачається з п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, обов'язок оплати за газ, поставлений у грудні 2012р. (згідно акту приймання-передачі від 31.12.2012р., а.с. 21, том 1), виник у відповідача в місяць поставки газу і, незважаючи на те, що договором встановлено строк остаточного розрахунку (14 число місяця, наступного за місяцем поставки газу), такий обов'язок відповідача вже існував станом на 31.12.2012р.

Зважаючи на вищенаведене, заборгованість за договором від 30.09.2011р. №14/2589/11 відповідає ознакам заборгованості в розумінні п. 1.4 та п.1.8 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", у зв'язку з чим не беруться до уваги аргументи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі. Колегія суддів звертає також увагу на те, що п. 1.4 ст.1 вказаного Закону до суми заборгованості відносить також суми пені, штрафних та фінансових санкцій, а Закон України "Про виконавче провадження" не передбачає можливості зупинення виконавчого провадження лише в частині стягнення основного боргу окремо від стягнення штрафних санкцій.

Таким чином, державний виконавець при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження ВП№41569357 від 01.09.2014р. діяв на підставі, в межах, та в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» (п. 15 ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 39) та Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (п. 3.4, п. 3.7 ст. 3), а отже відсутні підстави для визнання незаконними його дій щодо винесення цієї постанови.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали, як такої, що винесена відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Львівської області від 08.12.2014р. у справі №914/1320/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 17.01.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Бойко С.М.

Галушко Н.А.