КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа№ 910/15474/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Мотрончук Д.П., представник за довіреністю №110/005-2100 від 30.12.2013р.;

від відповідача: Мартян О.В., представник за довіреністю №4 від 19.09.2014р.;

від третьої особи: Рожко Ю.П., представник за довіреністю №056/95-53 від 14.01.2015р.;

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. (підписано - 12.11.2014р.)

у справі №910/15474/14 (суддя: Трофименко Т.Ю.)

за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс»

до Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк»

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент будівництва та житлового забезпечення органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» (надалі - відповідач) про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» перерахувати з поточного рахунку № 38 ПАТ "Старокиївський банк" грошові кошти в розмірі 23 446 661,80 грн. (двадцять три мільйони чотириста сорок шість тисяч шістсот шістдесят одну гривню вісімдесят копійок) на розрахунковий рахунок № 0001, відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО банку 820019, ідентифікаційний код за .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2014 р. порушено провадження у справі № 910/15474/14р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент будівництва та житлового забезпечення органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.08.2014р. за участю представників сторін та третьої особи.

Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» позовні вимоги не визнало, в основу своїх заперечень поклало приписи ч. 5 ст. 36

Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/15474/14 позов задоволено повністю. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» перерахувати з поточного рахунку №38 Приватного акціонерного товариства «Старокиївський банк» грошові кошти в розмірі 23 446 661 (двадцять три мільйони чотириста сорок шість тисяч шістсот шістдесят одну) грн. 80 коп. на розрахунковий рахунок №0001, відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО банку 820019, ідентифікаційний код за . Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» судовий збір в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору, не виконав свої зобов'язань по розрахунково-касовому обслуговуванню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/15474/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У доводах апеляційного оскарження відповідач посилався на неповне дослідження судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не вірно оцінені листи позивача, у яких йдеться лише про наміри позивача здійснити перерахування грошових коштів із поточного рахунку, тоді як відповідне доручення про перерахування коштів у відповідності до умов п. 3.1.2. Договору було оформлено позивачем лише 16.07.2014р. і після визнання банку неплатоспроможним та введення в банк тимчасової адміністрації.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014р. у справі №910/15474/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 14.01.2015р.

14.01.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

14.01.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли пояснення по справі.

У судове засідання 14.01.2015р. з'явились представники сторін та третьої особи.

У судовому засіданні 14.01.2015р. представник відповідача просив суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/15474/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, а представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Представник третьої особи просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як підтверджується матеріалами справи, 03.10.2000р. Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (надалі - клієнт, позивач) та Акціонерний банк «Старокиївський банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» (надалі - банк, відповідач), уклали договір «Про розрахунково-касове обслуговування рахунків у національній та іноземній валютах» № 1438 від (надалі - Договір), за умовами якого для збереження грошових коштів і здійснення всіх видів розрахунково-касових операцій Банк відкриває Клієнту рахунки в національній та іноземній валютах і здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта в порядку, передбаченому діючим законодавством України.

Відповідно до п. п. 2.1.1., 2.1.2., Банк зобов'язався забезпечувати збереженість увірених йому грошових коштів клієнта, своєчасно і правильно здійснювати розрахункові операції за дорученням клієнта в залежності з діючими нормативними актами про безготівкові розрахунки.

Пунктом 6.1. Договір є укладеним на невизначений строк і набуває чинності з дня його підписання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ч. 1 п. 20.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2013 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493 (далі Інструкція), поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта.

В силу п. 20.5 Інструкції затвердженою постановою Національного банку від 12.11.2003 року №492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви.

При цьому клієнт має право, в силу ч. 1075 ЦК України, розірвати договір банківського рахунку у будь-який час.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач розірвав договір банківського рахунку, що підтверджується його заявою від 03.03.2014р. за № 110/010-311, та подальшими заявами від 10.06.2014р. за №110/010-781, від 25.06.2014р. за № 110/010- 892.

Однак, Банк дій, направлених на закриття рахунку, видачі залишку коштів клієнту не виконав та листом від 23.04.2014р. №1015/01-02 повідомив, що вживає всіх необхідних заходів щодо належного та оперативного виконання своїх зобов'язань перед клієнтом і просив розглянути можливість перерахування грошових коштів декількома платежами, згідно попередньо погодженого графіку, який відповідач може надати на розгляд не пізніше 01.05.2014р.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, клієнтом до установи банку подавалось платіжне доручення №1 від 16.07.2014р. про перерахування залишку коштів на визначений клієнтом рахунок, яке було отримано відповідачем 16.07.2014р. за вх. № 841/05-01.

Однак, станом на день подання позову відповідач, не вчинив жодних дій, спрямованих на перерахування залишку грошових коштів у розмірі 23 446 661,80 грн. (а.с. 33, т. 1).

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного рішення, апелянт зазначав, що місцевим судом невірно оцінені листи позивача, оскільки зі змісту вказаних листів йдеться лише про наміри позивача здійснити перерахування грошових коштів із поточного рахунку, тоді як саме доручення про перерахування коштів у відповідності до умов п. 3.1.2. Договору було оформлено позивачем лише 16.07.2014р., тобто вже після визнання банку неплатоспроможним та введення тимчасової адміністрації.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду такі доводи скаржника вважає необгрунтованими з наступних мотивів.

Положеннями ст. 1066 ЦК України передбачено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Пунктом 1.37 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що розрахунково - касове обслуговування це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями ч. 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України передбачено, що залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Згідно з приписами ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Обставин, які передбачені законом для обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, станом на момент розірвання клієнтом договору з Банком не було. Протягом одного операційного дня Банк не вчинив дій, пов'язаних з видачею залишку грошових коштів клієнту та закриттям банківського рахунку.

Відсутність письмового розпорядження клієнта про вирішення залишку грошових коштів не має юридичного значення, адже правові наслідки , пов'язані із розірванням клієнтом договору банківського рахунку визначаються законом.

Обов'язок банку вчинити дії по закриттю розрахункового рахунка позивача та перерахування залишку коштів клієнту або на його вимогу іншій особі є частиною зобов'язання за договором банківського рахунку, які хоч і є відплатними, але негрошовими.

Отже доводи Банку про необхідність врахування при розгляді справи ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є недоречними.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для зміни або скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржений судовий акт - без змін.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/15474/14 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/15474/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/15474/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна