ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 914/2713/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Корсак В.А.

судді: Данилова М.В., Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Сюрприз"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 25.11.2014р.
у справі господарського суду№914/2713/14 Львівської області
за позовом прокурора Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Сюрприз"
третя особа публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський банк розвитку"
про за участю прокуратури - представників сторін: позивача - відповідача - третьої особи -стягнення неустойки у розмірі 9 894,42грн. прокурор відділу Генеральної прокуратури України Томчук М.О., посв. №00606 не з'явився не з'явився не з'явився

Розпорядженням №03-05/54 від 19.01.2015р. змінено склад колегії суддів у справі №914/2713/14, призначеної до розгляду колегією у складі головуючого судді Шаргало В.І., суддів Данилової М.В., Данилової Т.Б., утворено колегію суддів у складі: головуючий суддя Корсак В.А., судді Данилова М.В., Данилова Т.Б.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року прокурор Залізничного району міста Львова в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сюрприз", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.10.2014р.) про стягнення неустойки у розмірі 9797,90грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.10.2014р. (суддя Коссак С.М.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.11.2014р. (судді Юрченко Я.О., Давид Л.Л., Хабіб М.І.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 9797,90грн. неустойки, посилаючись на те, що дія договору оренди припинилася, об'єкт оренди відповідачем не був повернений позивачу шляхом його передачі балансоутримувачу, як це передбачено договором, оскільки відсутній акт приймання-передачі (повернення) майна з оренди, відтак, нарахована неустойка в порядку ст.785 ЦК України за період з 13.08.2013р. по 20.01.2014р. в розмірі 9797,90грн., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, товариство з обмеженою відповідальністю "Сюрприз" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення і постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши думку присутнього в судовому засіданні прокурора відділу Генеральної прокуратури України, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні і постанові та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 15.08.2006р. РВ ФДМУ по Львівській області (орендодавець) та ТОВ "Сюрприз" (орендар) укладено договір оренди №126 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - договір), згідно умов якого орендодавець (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частину вбудованого нежитлового приміщення площею 3,2 кв.м., яке розміщене на 1-му поверсі будівлі вокзалу станції Львів, за адресою м. Львів, площа Двірцева, 1 (надалі - майно), що перебуває на балансі відокремленого підрозділу "Вокзалу станції Львів" ДТГО "Львівська залізниця" (балансоутримувач).

Договором про внесення змін до договору від 10.09.2012р. п.1.1 договору викладено в новій редакції: "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення, загальною площею 2,8 кв.м., яке розміщене на першому поверсі будівлі вокзалу станції Львів, за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, що перебуває на балансі ВП "Вокзал станції Львів" ДГТО "Львівська залізниця".

Відповідно до акту приймання-передачі №126/2006 від 15.08.2006р. майно було передано відповідачу.

Згідно із п.10.1 договору такий набирає чинності з дня підписання і діє протягом 11 місяці з 15.08.2006р. по 14.07.2007р. включно.

Строк дії Договору неодноразово продовжувався.

Розглядаючи справу по суті, суди виходили з того, що рішенням господарського суду Львівської області у справі №914/3653/13 від 03.02.2014р. встановлено, що востаннє строк дії договору було продовжено по 11.08.2013р. включно, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором про внесення змін до договору оренди від 10.09.2012р.

Також, сторонами договору підписано договір про внесення змін та доповнень до договору оренди від 19.09.2012р., яким п.10.4 договору викладено в наступній редакції "договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря на адресу орендодавця за місяць до закінчення договору оренди. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору при наявності погодження балансоутримувача".

Відповідно до п.10.10 договору, його чинність припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Позивач направив відповідачу заяву №11-03-05581 від 15.08.2013р. про припинення договору, якою повідомив відповідача про закінчення терміну дії договору 12.08.2013р., відмову від пролонгації та необхідність передати орендоване приміщення за актом приймання - передачі. Також зазначив, що таке рішення прийнято на підставі листа Державної адміністрації залізничного транспорту України від 07.05.2013р. №ЦЗ-1С-6852.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Львівської області від 26.11.2013р. у справі №914/3772/13 відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ "Сюрприз" до РВ ФДМУ по Львівській області про зобов'язання відповідача укласти додаток до договору на продовження строку дії договору оренди. Вказане рішення позивачем не оскаржувалося та набрало законної сили, а тому в силу ст. 35 ГПК України, факти встановлені у зазначеному рішенні мають преюдиційне значення.

Рішенням господарського суду Львівської області від 03.02.2014р. та постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/3653/13 від 12.05.2014р. встановлено, що договір оренди від 15.08.2006р. припинив свою 12.08.2013р.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що в разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язується повернути балансоутримувачу орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу.

Відповідно до п.2.4 договору у разі припинення цього договору, майно повертається орендарем балансоутримувачу. Орендар повертає майно балансоутримувачу аналогічно порядку, встановленого при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається повернутим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Згідно із п.2.5 договору обов'язок по складенню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

При цьому, в матеріалах справи відсутній і судам відповідачем не подано акт приймання-передачі (повернення) майна, відповідно до умов договору.

21.01.2014р. балансоутримувачем складено акт обстеження орендованого майна, згідно якого вбачається, що майно, яке було предметом договору оренди №126, використовується балансоутримувачем у своїй господарській діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України позивач просить стягнути неустойку за період з моменту припинення договору, тобто з 12.08.2013р. до моменту складання акта обстеження орендованого майна по 21.01.2014р., за період з 13.08.2013р. по 20.01.2014р. в сумі 9797,90грн., оскільки орендарем не виконано свого обов'язку щодо повернення орендованого нерухомого майна згідно умов договору.

Доказів повної або часткової оплати заборгованості сторонами не подано.

Судами встановлено, що приміщення яке було предметом договору оренди було передано ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" для користування згідно договору суборенди приміщення від 03.05.2012р. У зв'язку із ухваленим банком рішення про дострокове припинення дії договору суборенди на адресу ТОВ "Сюрприз" направлялись листи №6664 від 04.12.2013р., №7336 від 26.12.2013р. про дострокове припинення договору з 13.01.2014р., а також направлявся акт прийому-передачі приміщення для його підписання із сторони ТОВ "Сюрприз". Однак, відповідачем не подано жодних доказів, щодо звернення до третьої особи про повернення орендованого майна на підставі договору суборенди та підписання акту прийому-передачі.

ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" звернулось, листом від 15.01.2014р. вих. №Р.08/046, до начальника Вокзалу станція Львів (копія листа направлялась відповідачу), для надання допомоги при врегулюванню даної проблеми та передачі орендованого майна ТОВ "Сюрпиз", оскільки воно являється звільненим .

16.01.2014р. ВП "Вокзал станція Львів" направив лист начальнику РВ ФДМУ по Львівській області, ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та ТОВ "Сюрприз", про те, що 21.01.2014р. буде створюватись комісія по обстеженню звільненого майна та запропоновано прийняти участь в даній комісії. Відповідач на вказану дату та місце не з'явився. Комісія 21.01.2014р. склала акт обстеження орендованого майна, де встановила, що станом на 21.01.2014р. приміщення за адресою м. Львів, пл. Двірцева, 1 загальною площею 2,8 кв.м., являється звільненим, після чого з 21.01.2014р. ВП "Вокзал станція Львів" ДТГО "Львівська залізниця" приступив до використання приміщення у своїй господарській діяльності.

Вирішуючи справу по суті, суди попередніх інстанцій керувались наступним.

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч.2 ст.291 ГК України визначено, що договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.2 ст.17 вказаного Закону України в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно із ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п.2.4 договору у разі його припинення, майно повертається орендарем балансоутримувачу. Орендар повертає майно балансоутримувачу аналогічно порядку, встановленого при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається повернутим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Обов'язок по складенню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п.2.5. договору).

Крім того, судами встановлено, що передбачені ст.785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в ч.2 ст.291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Посилання касатора на те, що нерухоме майно за спірний період використовувалось суборендатором ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку", колегія суддів Вищого господарського суду України вважає безпідставними, оскільки за чинним законодавством та договором оренди саме орендар - ТОВ "Сюрприз" повинен повернути орендоване нерухоме майно балансоутримувачу та скласти акт приймання-передачі.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Сюрприз", оскільки доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі, а судами було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, їм надано належну правову оцінку та прийнято рішення і постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сюрприз" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.11.2014р. у справі №914/2713/14 господарського суду Львівської області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді М. Данилова

Т. Данилова