ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.01.2015 Справа № 908/148/15-г

Суддя Алейнікова Т.Г., розглянувши позовну заяву: Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

про стягнення 11 850 грн. 37 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення збитків, що виникли у зв'язку з частковою нестачею вантажу у розмірі 11 850 грн. 37 коп.

Позовна заява підлягає поверненню відповідно до п. п. 2, 6 ст. 63 ГПК України.

З 01.11.2011 р. набув чинності Закон України "Про судовий збір" № 02/163-48 від 08.07.2011 р.

Позивачем не надано суду належних доказів відправки копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві, що у відповідності до вимог ст. 56 ГПК України є обов'язковим.

Законом України від 19.05.2011 р. № v9126837-11 "Про внесення зміни до статті 56 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку надсилання копії позовної заяви", який 18.06.2011 р. набрав чинності, визначено порядок надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів учасникам господарського процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ГПК України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви з додатком відповідачу відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Відповідно до п. 19 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Не надання позивачем опису вкладення, який би свідчив про надсилання на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів є безумовним порушенням приписів ст. 56 ГПК України.

Таким чином, належним доказом направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є оригінал опису вкладення, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта та заповнений відповідно до переліку додатків, долучених до позовної заяви.

Позивачем до позовної заяви надано опис вкладення з відміткою про те що отримав кур'єр Добродомов А.Ю., доказів на підтвердження того, чи отримано відповідачем зазначені у опису документи суду не надано. Крім того, копія транспортної накладної № 060637 від 26.12.2014 р. не є належним доказом направлення відповідачу позовної заяви з доданими до неї документами.

Крім того, відповідно до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків). Відсутність кодів ЄДРПОУ позбавляє суд певною мірою ідентифікувати особи учасників судового процесу, та дає підстави стверджувати, що позивачем в позовній заяві вказано не повне найменування та реквізити сторін.

Згідно із пунктом 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального Кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо в ній не вказано повного найменування сторін.

Отже, суд вважає що позивачем не надано належного доказу відправки копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, що у відповідності до вимог ст. 56 ГПК України є обов'язковим.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. п. 2, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовна заява з додатком до неї на 37 аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення № 13158 від 26.12.2014 р.

Суддя Т.А. Алейнікова