РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25545/14 15.01.15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
До Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «ГАРАНТ АВТО»
Провідшкодування шкоди в розмірі 21 903, 40 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Мирончук Ю.І. - за дов.;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виплату страхового відшкодування в розмірі 21 903, 40 грн.

Відповідач у судове засідання не з'явився, представників не направив, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив, витребуваний ухвалою суду від 20.11.2014 р. про порушення провадження у справі не подав. Водночас, ухвала суду від 20.11.2014р. направлена на адресу відповідача: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, що підтверджується повернутим суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з зазначенням: «вручено уповноваженому».

Тому повернення суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з зазначенням: «вручено уповноваженому» з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, тому спір розглядається за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Чорнокнижною Ларисою Анатоліївною було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, серія АМ №055991, предметом якого є страхування транспортного засобу ВАЗ 219010, державний реєстраційний № АВ 4893 ВТ.

11 грудня 2013 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 219010, державний реєстраційний № АВ 4893 ВТ під керуванням водія Чорнокнижної Лариси Анатоліївни та транспортного засобу Mersedes-Benz, державний реєстраційний № АВ 5970 ВК під керуванням водія Тарнашинського Олександра Васильовича.

Згідно з довідки ВДАІ та Постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 25 січня 2014 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Тарнашинським О.В. правил дорожнього руху України.

Таким чином, Тарнашинський О.В. є винною особою у спричиненні пошкоджень автомобілю ВАЗ 219010, державний реєстраційний № АВ 4893 ВТ.

На підставі Рахунку №3С00005017 від 21.12.2013р. та згідно з страховим актом №UА45/L02/01 від 21.01.2014р. та страховим актом №UА045/L02/02 від 20.02.2014р. Позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 21 903, 40 грн. на користь Чорнокнижної Л.А., що підтверджується платіжним дорученням №19715 від 23.01.2014р. та платіжним дорученням №20680 від 21.02.2014р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mersedes-Benz, державний реєстраційний № АВ 5970 ВК на момент ДТП, була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1152266, за яким останнє взяло на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Тому, 11 червня 2014 року Позивач звернувся до Відповідача з вимогою в порядку суброгації №171/2014 на суму 21 903, 40 грн. Однак, Відповідач не сплатив вказану заборгованість.

В обґрунтування своїх позовних вимог, Позивач посилається на ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якого до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічне положення міститься і у ст. 993 Цивільного Кодексу України.

За твердженням Позивача, після виплати страхового відшкодування Страхувальнику, до Страховика (Позивача) перейшло право вимоги до відповідальної особи про стягнення страхового відшкодування в розмірі 21 903, 40 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до звіту №12/300/13 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ВАЗ 219010, державний реєстраційний номер АВ 4893 ВТ, складеного 20.01.2014р. ФОП Васіковським С.О., що є суб'єктом оціночної діяльності та визначення розміру збитків, завданих ДТП, вартість відновлювального ремонту вищезазначеного автомобіля становить 19 281, 16 грн.

Таким чином, до Позивача перейшло право зворотної вимоги до Відповідача (особи відповідальної за завдані збитки), з урахуванням звіту №12/300/13 від 20.01.2014р., на суму 19 281, 16 грн.

Особою, відповідальною за завдані збитки, є Відповідач в силу наступних обставин.

Відповідно до постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2014р., ДТП сталася внаслідок здійснення водієм Тарнашинським О.В. адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП., гр. Тарнашинського О. В. визнано винним у вчиненні вищезгаданого правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність була застрахована у Відповідача на підставі договору (полісу) № АЕ/1152266 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.

Згідно п. 37.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам, організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, за полісом №АЕ/1152266 становить 50 000, 00 грн. на одного потерпілого, франшиза - нуль.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.27 Закону України «Про страхування»).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Також, судом взято до уваги, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до звіту №12/300/13 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ВАЗ 219010, державний реєстраційний номер АВ 4893 ВТ, складеного 20.01.2014р. ФОП Васіковським С.О., що є суб'єктом оціночної діяльності та визначення розміру збитків, завданих ДТП, вартість відновлювального ремонту вищезазначеного автомобіля становить 19 281, 16 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АЕ/1152266, та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування», статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (21 903, 40 грн.), в межах оціненої шкоди (19 281, 16 грн.) та з урахуванням того, що франшиза за полісом №АЕ/1152266 становить 0,00 грн., тобто суму 19 281, 16 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом частково саме в сумі 19 281, 16 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги щодо стягнення суми страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню.

Витрати по судовому збору згідно ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «ГАРАНТ АВТО» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3; Код ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62; Код ) відшкодування шкоди в розмірі 19 281 (дев'ятнадцять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 16 коп. та 1 608 (одну тисячу шістсот вісім) грн. 27 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.01.2015р.

Суддя І.І.Борисенко