ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 рокуСправа № 912/3974/14
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В. розглянув у судовому засіданні матеріали справи № 912/3974/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 58 589,80 грн,

представники сторін:

від позивача - Лазіс М.В. , довіреність № 2324-К-О від 11.07.14 ;

від відповідача - ОСОБА_1 особисто;

від відповідача - ОСОБА_3, договір про надання адвокатських послуг від 08.12.14, посвідчення адвоката від 26.03.2014.

У судовому засіданні оголошувались перерви 02.12.2014 до 11:00 год 12.12.2014 та 12.12.2014 до 11:00 год 19.12.2014, в порядку, визначеному ст. 77 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", Банк, позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, Клієнт, відповідач) заборгованості за договором від 04.10.2013 в розмірі 58589,80 грн (48622,48 грн - заборгованість за кредитом, 6599,34 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2492,78 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 875,20 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом).

У своїх запереченнях проти позову № 1 від 02.12.2014 відповідач вказує на відсутність доказів укладення письмового договору кредиту, виконання його з боку позивача як договору кредиту, доказів порушення прав з боку відповідача. За таких обставин відповідач стверджує про неукладеність договору кредиту у розумінні норм ст. 1054 ЦК України, а отже не вважає право позивача порушеним і таким, що підлягає захисту в судовому порядку.

Позивач подав письмові пояснення від 01.12.2014 № Р.33.912.26/01 та докази на підтвердження своїх доводів викладених у позовній заяві.

08.01.2015 відповідач подав додаткові письмові пояснення № 1 від 06.01.2015 з яких вбачається, що на думку ФОП ОСОБА_1, між сторонами не укладено кредитного договору в розумінні цивільного та господарського законодавства, тому у позивача відсутні підстави вимагати сплати кредитної заборгованості "на підставі Договору № б/н від 04.10.2013". Відповідач наполягає, що даний договір є договором банківського обслуговування. Крім того, свої доводи ФОП ОСОБА_1 обґрунтовує Законом України "Про захист прав споживача".

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2013 на підставі Заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та про відкриття рахунку, фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (Клієнт) було відкрито публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приват Банк" (Банк) поточний рахунок НОМЕР_2 та картковий рахунок НОМЕР_3.

В заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та про відкриття рахунку, з якою відповідач звернувся до Банку, зазначено, що Клієнт підписавши цю заяву, погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, розташованих на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією Заявою складають Договір банківського обслуговування.

Згідно з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.

Таким чином, між Позивачем та Відповідачем 04.10.2013 укладений відповідний Договір банківського обслуговування.

Істотною умовою Договору між сторонами про банківське обслуговування було встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок корпоративного клієнта, режим функціювання якого полягає в наступному: кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "кредит") надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточний рахунок клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (п. 3.2.1.1.1 Договору). Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщенні в мережах Інтернет на відповідному сайті, які разом із Заявою клієнта складають Договір про банківське обслуговування.

На підставі вищевикладеного, суд вважає допустимою та такою, що відповідає чинному законодавству, форму укладення кредитного договору через визначення його істотних умов у заявах про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та про відкриття рахунку, а також затверджених банком Умов і Правил надання банківських послуг і Тарифами банку, які оприлюднені через сайт банку. А отже, вказане спростовує заперечення відповідача відносно не укладання між сторонами кредитного договору.

Відповідно до пунктів 3.2.1.1.3, 3.2.1.1.4 Умов і Правил надання банківських послуг (далі - Договір), кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Ліміт овердрафту встановлюється Банком на кожний оперативний день. При цьому банк не оплачує витрати клієнта у випадку надходження на його рахунок документів на примусове списання (стягнення) коштів, при забороні проведення операцій по рахунку.

Кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт кредитування банком розраховується за внутрішньобанківською методикою на підставі даних про рух коштів по поточному рахунку, платоспроможності клієнта інших показників. Банк має право в односторонньому порядку змінити розмір ліміту кредитування (п.п. 3.2.1.1.5, 3.2.1.1.6 Договору).

Згідно пунктів 3.2.1.1.11, 3.2.1.1.12 договору, періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Цей період користування повинен складати не більше 35 днів. Для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка, яка залежить від терміну існування непогашеного залишку по кредиту.

Процентна ставка може бути змінена Банком у порядку, передбаченому цим розділом "Умов і Правил надання банківських послуг". У випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміни облікової ставки НБУ, зміни курсу гривні до іноземної валюти 1 групи класифікаторів іноземних валют понад на 5 та більше процентів, сторони на дату укладання цього Договору, узгодили збільшення розміру процентної ставки за користуванням кредитом. Інформація про розмір узгодженої зміненої процентної ставки за користування кредитом, Банк розміщує у спосіб передбачений п. 3.2.1.1.12 Договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (стаття 1056-1 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 78 Цивільного кодексу України, який регулює правовідносини позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені статтею 193 Господарського кодексу України, згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначена стаття узгоджується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За твердженням позивача, він свої зобов'язання по договору про обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку виконав, що підтверджується матеріалами даної справи, згідно яких відповідачеві встановлено кредитний ліміт 04.10.2013 в розмірі 50000,00 грн, 31.10.2013 - 52000,00 грн, 01.03.2014 - 52000,00 грн, 02.03.2014 - 51820,28 грн. Даний факт підтверджено довідкою Банку від 07.10.2014 № 08.7.0.0.0/0 та банківською випискою з рахунку боржника за період з 01.11.2011 по 26.11.2014 та відповідними меморіальними ордерами (а.с. 94-115).

Матеріали спрапви свідчать, що відповідач певний період здійснював погашення заборгованості у відповідності з приписами Умов, оскільки скориставшись у період з 04.10.2013 кредитними коштами у розмірі наданого Банком ліміту, ФОП ОСОБА_1 13.11.2013, 27.11.2013, відповідно, в повному обсязі погасив заборгованість, включаючи нараховані за цей період відсотки, однак, скориставшись кредитними коштами у лімітному розмірі 52000,00 гривень, який надано Банком з 01.03.2014, Відповідач у встановлений 30-денний строк не здійснив погашення дебетового сальдо в повному обсязі, а лише частково з наявного сальдо, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 30.09.2014 (а.с. 47) та виписками по рахунках відповідача, у зв'язку з чим та відповідно до Умов заборгованість по кредиту з 01.04.2014 стала простроченою, а відповідач за користування кредитом зобов'язаний був сплачувати на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" відсотки у розмірі 48 % та 56 %.

Отримання кредитних коштів згідно вказаного ліміту на суму 52000,00 грн відповідачем не спростовано. Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується також випискою по банківському рахунку боржника, наданої до матеріалів справи позивачем з 01.11.2011 по 26.11.2014, меморіальними ордерами та розрахунком заборгованості за договором від 04.10.2013 станом на 30.09.2014 відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитом станом складає 48622,48 грн.

Як встановлено статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 3.2.1.4.1.1 договору встановлено, що обнулити дебетове сальдо клієнт повинен у проміжок часу з 20-го по 25-те число місяця і за цей період ставка за користування кредитними коштами становить 0%.

За користування кредитними коштами протягом 90 днів з дати періоду, коли дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 24% (з 01.07.2014 - 36%) річних починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. Починаючи із 91 дня кредит вважається простроченим і відсотки за користування кредитом вже сплачуються за ставкою 48% (з 01.07.2014 - 56%) річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Розмір щомісячної комісії врегульовано п.п. 3.2.1.4.4. Договору, яким передбачено, що клієнт сплачує банку винагороду за використання лімітом відповідно п.п 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

За розрахунком позивача, який не спростовано відповідачем, станом на 30.09.2014 дебетове сальдо по поточному рахунку відповідача становить 48622,48 грн, що складає заборгованість відповідача по кредиту. Також Банк нарахував відповідачеві проценти за користування кредитними коштами в сумі 6599,34 грн станом на 30.09.2014 та 875,20 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом станом на 30.09.2014 відповідно до розрахунку позивача (а.с. 47).

Господарський суд враховує умови Договору та положення частини 2 статті 67, частини 4 статті 179 Господарського кодексу України, частини 3 статті 6, статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до норм якої сторони вільні в укладенні договору та визначені його умов, крім випадків, коли не допускається відступлення в силу закону.

Відповідач не надав суду доказів проведення повного розрахунку по кредиту, процентам та комісії. Станом на 30.09.2014 заборгованість відповідача по кредиту становить 48622,48 грн; по процентам - 6599,34 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 875,20 грн. З огляду на вищенаведене господарський суд задовольняє позов в цій частині позовних вимог.

Заперечення відповідача щодо позовних вимог спростовуються наявними матеріалами справи, які надано як позивачем (випискою по банківському рахунку боржника за період з 01.11.2011 по 26.11.2014, меморіальними ордерами та розрахунком заборгованості за договором від 04.10.2013 станом на 30.09.2014, копією виписки з Приват24 щодо повідомлення відповідача про дію нового розміру процентної ставки, копією наказу від 06.03.2010 № СП-2010-256, копією листа від 27.08.2014) так і відповідачем (копією листа № 22/08-14 від 22.08.2014 (а.с. 77), копіями електронних листів (а.с 79-87)).

Посилання відповідача на норми Законом України "Про захист прав споживача" є помилковими, оскільки вказаний Закон стосується прав та обов'язків споживачів - фізичних осіб.

Так, п.п. 22, 23 ст. 1 вказаного Закону визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідачем у даній справі є фізична особа - підприємець ОСОБА_1, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 19576307 і Договір про банківське обслуговування укладено між Банком та фізична особа - підприємем ОСОБА_1, що вбачається із Заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та про відкриття рахунку. Крім того, у своїх поясненнях відповідач вказував на те, що відкриття рахунків було необхідно йому для здійснення підприємницької діяльності.

Необізнаність відповідача відносно того, що грошові кошти, якими він користується є кредитними коштами, спростовуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку погодження з якими ФОП ОСОБА_1 надав підписавши Заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та про відкриття рахунку, а також перепискою між сторонами, яка міститься в матеріалах справи.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення умов кредитування в сумі 2492,78 грн станом на 30.09.2014 відповідно до розрахунку позивача (а.с. 47). Вказані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Умовами п. 3.2.1.5.1 передбачена відповідальність сторін, зокрема при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, терміну повернення кредиту, винагроди, останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня (у% річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте відповідно до п. 3.2.1.5.4 договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, визначених даним пунктом, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

За розрахунком позивача, який суд перевірив та вважає вірним, загальний розмір пені складає 875,20 грн станом на 30.09.2014 (а.с. 47).

Відповідач не подав господарському суду доказів виконання своїх зобов'язань за вищевказаним Договором в частині своєчасного повернення позивачу кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, комісії та доказів виконання вимог позивача або обгрунтованих заперечень щодо сум заборгованості із наданням свого розрахунку, який би спростовував довода та розрахунки позивача..

Таким чином, не суперечить вимогам законодавства та відповідає умовам договору і підтверджується матеріалами справи правомірність нарахування позивачем відповідачеві пені в сумі 2492,78 грн. З урахуванням викладеного вище, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені на суму 2492,78 грн станом на 30.09.2014 підлягають задоволенню.

Згідно статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем у справі дотримано зазначені вище процесуальні вимоги, відтак позовні вимоги господарським судом задовольняються в повному обсязі.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача у справі покладаються судові витрати на судовий збір повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (25011, АДРЕСА_1, ИНН: НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, адреса для листування: 49027, м.Дніпропетровськ, а/с 1800, ) заборгованість за кредитом в сумі 48622,48 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6599,34 грн., пеню в сумі 2492,78 грн, заборгованість по комісії в сумі 875,20 грн, всього 58589,80 грн, а також судовий збір в сумі 1 827,00 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 17.01.2015.

Суддя Т. В. Макаренко