КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа№ 910/12120/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача: Герич М.В. (представник за довіреністю)

від відповідача: Бориславський В.А. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека"

на рішення господарського суду міста Києва

від 09.09.2014 р.

у справі №910/12120/14 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арма"

про стягнення 81708,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арма" про стягнення 81708,41 грн., з яких 64560,76 грн. основний борг, 6820,23 грн. інфляційні втрати, 5668,43 грн. пеня, 4658,99 грн. три відсотки річних від простроченої суми боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором №А-155.08 про медикаментозне забезпечення застрахованих осіб від 20.10.2008 р. щодо здійснення оплати вартості відпущених медикаментозних препаратів застрахованим позивачем особам, внаслідок чого і виникла заборгованість.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2014 р. у справі №910/12120/14 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено порядок здійснення розрахунків за договором, а тому у позивача відсутнє право вимоги на стягнення грошових коштів, і, відповідно, обов'язок відповідача сплатити заявлену позивачем заборгованість, не настав.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2014 р. у справі №910/12120/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.) від 10.10.2014 р. у справі №910/12120/14 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека" на рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2014 р. у справі №910/12120/14 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.11.2014 р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2014р. змінено склад судової колегії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 12.11.2014 р. у справі №910/12120/14 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека" на рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2014 р. у справі №910/12120/14 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.11.2014 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 12.11.2014 р., відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 09.12.2014 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2014 р. у справі №910/12120/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2014 р. у справі №910/12120/14 - без змін, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

20.10.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека", як виконавцем, та Закритим акціонерним товариством Страхова компанія "Арма" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арма"), як замовником, укладено договір №А-155.08 про медикаментозне забезпечення застрахованих осіб (далі - Договір), відповідно до умов якого, замовник доручив, а виконавець зобов'язався забезпечити медикаментами застрахованих осіб (далі - клієнти).

Відповідно до п.1.2. Договору, під медикаментами слід розуміти медикаментозні препарати та предмети одноразового використання медичного призначення, що зареєстровані в Україні та мають сертифікат якості.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що виконавець зобов'язаний забезпечувати клієнтів медикаментами, що наявні в асортименті, після отримання заявки за формою, передбаченою Додатком 1 до Договору, від замовника. Заявка передається факсом або будь-яким іншим способом у письмовій формі. В окремих випадках відпуск медикаментів може бути здійснений після попереднього узгодження переліку препаратів з лікарем-координатором управління медичного асистансу замовника та наступним оформленням заявки на медикаменти.

Згідно із п.3.1 Договору, замовник перераховує кошти на банківський рахунок виконавця не пізніше 10-ти банківських днів після отримання документів від нього звітно-фінансових документів: рахунок-фактура, зведений звіт про відпущені медикаменти, видаткова накладна на відпущені медикаменти, копії заявок на медикаменти.

Виходячи зі змісту п. 7.1., п.7.2. Договору, останній набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє протягом одного року. Якщо жодна із сторін не заявить про припинення дії Договору за 20 днів до його закінчення, Договір вважається пролонгованим на той самий термін.

01.11.2010 р. сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою пункт 2.1. викладено в наступній редакції: «Виконавець зобов'язаний забезпечувати клієнтів медикаментами зі знижкою 10%, що наявні в асортименті, після отримання заявки від замовника. Заявка передається факсом або будь-яким іншим способом у письмовій формі. В окремих випадках відпуск медикаментів може бути здійснений після попереднього узгодження переліку препаратів з лікарем-координатором управління медичного асистансу замовника та наступним оформленням заявки на медикаменти.»

Як зазначає позивач, в період з вересня 2010 року по лютий 2011 року, він на підставі заявок забезпечив клієнтів відповідача медикаментами на загальну суму 69315,90 грн. та надав відповідачеві для оплати такі документи:

1. Рахунок-фактура №52 від 30.09.2010 на суму 1396,29 грн. та Зведений звіт за період з 01.09.2010 по 30.09.2010;

2. Рахунок-фактура №53 від 30.11.2010 на суму 6990,65 грн. та зведений звіт за період з 01.10.2010 по 27.10.2010;

3. Рахунок-фактура №58 від 30.11.2010 на суму 9134,32 грн. та зведений звіт за період з 01.11.2010 по 30.11.2010;

4. Рахунок-фактура №61 від 31.12.2010 на суму 12588,82 грн. та зведений звіт за період з 01.12.2010 по 31.12.2010;

5. Рахунок-фактура №62 від 31.12.2010 на суму 459,44 грн. та зведений звіт за період з 01.12.2010 по 31.12.2010;

6. Рахунок-фактура №63 від 31.12.2010 на суму 634,15 грн. та зведений звіт за період з 01.12.2010 по 31.12.2010;

7. Рахунок-фактура №64 від 31.01.2011 на суму 5262,44 грн. та зведений звіт за період з 01.01.2011 по 31.01.2011;

8. Рахунок-фактура №65 від 31.01.2011 року на суму 4556,38 грн. та зведений звіт за період з 01.01.2011 по 31.01.2011;

9. Рахунок-фактура №66 від 31.01.2011 на суму 201,91 грн. та зведений звіт за період з 01.01.2011 по 31.01.2011;

10. Рахунок-фактура №67 від 28.02.2011 на суму 8299,78 грн. та зведений звіт за період з 01.02.2011 по 28.02.2011;

11. Рахунок-фактура №68 від 28.02.2011 на суму 197,89 грн. та зведений звіт за період з 01.02.2011 по 28.02.2011;

12. Рахунок-фактура №69 від 28.02.2011 на суму 12380,46 грн. та зведений звіт за період з 01.02.2011 по 28.02.2011;

13. Рахунок-фактура №69 від 28.02.2011 на суму 714,66 грн. та зведений звіт за період з 01.02.2011 по 28.02.2011.

На підставі виставлених позивачем рахунків відповідачем здійснено часткову оплату у розмірі 3835,02 грн., а решта суми у розмірі 64560,76 грн. залишилася неоплаченою, в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 64560,76 грн.

Крім того, вказана заборгованість відповідача відображена в складеному сторонами акті звірки взаєморозрахунків станом на 17.07.2014 р. за період з 03.01.2011 р. по 19.10.2011 р.

23.12.2011 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №254, та 20.02.2013 - претензію №53, із доданими до них актами звірки взаєморозрахунків, проте зазначені претензії відповідачем залишені без задоволення.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує на те, що вимоги не охоплюються зобов'язаннями відповідача за договором, оскільки позивач порушив встановлений умовами договору порядок здійснення розрахунківміж сторонами, оскільки позивачем не надано відповідачу передбачених розділом 3 Договору документів, які б підтверджували факт надання послуг з медикаментозного забезпечення клієнтів та їх вартість, зокрема заявок на медикаменти.

Проте, колегія судді зазначає, що з наявних в матеріалах справи копій зведених звітів, які складені та підписаних представниками сторін та скріплені печатками товариств, вбачається, що позивачем виконано зобов'язання за Договором щодо забезпечення клієнтів відповідача медикаментами на загальну суму 69315,90 грн. У кожному звіті вказано період протягом якого виконавцем здійснювався відпуск медикаментів, їх найменування, кількість, вартість, знижка тощо. При цьому в кожному звіті зазначено, що претензій до виконавця по обсягах та якості відпущених позивачем медикаментів не має.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність претензій замовника по обсягах та якості відпущених виконавцем медикаментів, прийняття відповідачем наданих послуг з медикаментозного забезпечення клієнтів шляхом підписання відповідних зведених звітів, обов'язок оплатити вартість виданих (відпущених) медикаментів застрахованим особам є безумовним.

Належних доказів на спростування доводів позивача та наявних в матеріалах справи документів, відповідач суду не надав, а тому позовні вимоги щодо стягнення 64560,76 грн. заборгованості (вартість виданих медикаментів застрахованим особам) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 6820,23 грн. інфляційних втрат, 5668,43 грн. пені, 4658,99 грн. три відсотки річних від простроченої суми боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п.5.3 Договору, у разі прострочення платежу замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати за Договором, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 6820,23 грн. інфляційних втрат, 5668,43 грн. пені, 4658,99 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми боргу.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви та розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2014 р. у справі №910/12120/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арма" (03151, м. Київ, вул. Смілянська, 10/31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека" (08128, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 23л, ) 64560 (шістдесят чотири тисячі п'ятсот шістдесят) грн. 76 коп. основного боргу, 6820 (шість тисяч вісімсот двадцять) грн. 23 коп. інфляційних втрат, 5668 (п'ять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 43 коп. пені, 4658 (чотири тисячі шістсот п'ятдесят вісім) грн. 99 коп. 3% річних, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арма" (03151, м. Київ, вул. Смілянська, 10/31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пані Аптека" (08128, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 23л, ) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/12120/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко