ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" жовтня 2014 р.Справа № 921/1128/14-г/16
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

по справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2", просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, Київ, 04073.

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", село Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область,48257 (м. Тернопіль, вул. Мазепи, 10, 46009).

Суть справи: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2", просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, Київ звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", вул. Незалежності, 68а, село Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область про витребування від ТОВ "Мрія - ОСОБА_2 " причіпної ємності до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб, серійний номер Q1100844, 2011 року випуску, шляхом його вилучення у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія - ОСОБА_2" з наступною його передачею ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райфайзен ОСОБА_2".

09 жовтня 2014 року господарським судом Тернопільської області винесено ухвалу про порушення провадження за вказаним позовом по справі №921/1128/14-г/16.

17.10.2014 року від позивача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2" надійшла заява № без номера від 16.10.2014 року про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просить суд заборонити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" (с. Васильківці, Гусятинського району, Тернопільської області, ) вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та користування майном ТОВ "Райффайзен ОСОБА_2", а саме: причіпної ємності до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб, серійний номер Q1100844, 2011 року випуску, в тому числі здійснювати його транспортування, розукомплектування, демонтаж, змінювати його місцезнаходження, відчужувати предмети лізингу, передавати їх в найм, оренду, користування, сублізинг третім особам.

Згідно п. 10 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках і дії по підготовці справи до розгляду, зокрема: вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову; забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як визначається в ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Наведене стосується і вимоги щодо забезпечення позову.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову; з цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У разі вжиття заходів до забезпечення позову з ініціативи господарського суду відповідні дії мають бути мотивовані з урахуванням, зокрема, наведеного, а також припису пункту 3 частини другої статті 86 ГПК.

Як визначається в п. 3 зазначеної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову; про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо); cаме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається; оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У відповідності до п. 5 даної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України про забезпечення позову господарський суд виносить ухвалу, яка надсилається або видається сторонам у справі, іншим учасникам процесу (ст. 87 ГПК України). Наказ про вжиття заходів до забезпечення позову не видається.

Згідно п. 7.1 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

В заяві № без номера, від 16.10.2014 року про вжиття заходів до забезпечення позову зазначається, зокрема, що:

- позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про надання майна (предметів лізингу) для огляду, як то передбачено умовами договору фінансового лізингу № LC5556-07/11 від 15.07.2011 року, стверджує, що відповідач уникає отримання кореспонденції від позивача, ухиляється від надання майна, що належить ТОВ "Райффайзен ОСОБА_2" для огляду;

- зазначає, що відповідачем так і не виконано вимоги позивача про повернення предмету лізингу після односторонньої відмови від договору;

-у відповідності до ухвали господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/864/14 на рахунки відповідача накладено арешти у зв'язку з чим відповідач не здійснює обслуговування, технічний огляд та ремонт техніки та не забезпечує його охорони та зберігання;

- стверджує, що відповідач здійснює розукомплектування майна позивача та його реалізацію, про що свідчить оголошення у мережі Інтернет, розміщене за адресою: http://kiev.adiso.kiev.ua/spectehnika/predlagaem-k-prodazhe-shirokiy-assortime-196177;

- зазначає, що відповідач використовує майно ТОВ "Райффайзен ОСОБА_2" у своїй господарській діяльності, оскільки відповідно до Витягу з ЄДР займається сільськогосподарським виробництвом, що погіршує стан майна, збільшує його робочу виробітку в результаті чого знижує його вартість;

- стверджує, що з огляду на вищевикладене, вважає обґрунтованим посилання, що по даній справі, майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в разі задоволення позову, а не вжиття заходів до забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що є всі підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, адекватним заходом забезпечення позову суд вважає саме заборонити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія - ОСОБА_2" вчиняти будь-які дії щодо розпорядження предметами лізингу, в т.ч. здійснювати транспортування предметів лізингу, розукомплектовувати, демонтовувати предмети лізингу, змінювати їх місцезнаходження, відчужувати предмети лізингу, передавати їх в найм, оренду, користування, сублізинг.

Щодо заборони ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" вчиняти дії щодо користування майном - предметом лізингу, то суд вважає що такі заходи не дадуть змоги використовувати лізингоодержувачу предмети лізингу за призначенням та відповідно паралізують виробничу та господарську діяльність відповідача.

Згідно п. 1, п.2 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" відповідно лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані. Таким чином, в цій частині заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

Так, поняття користування включає в себе добування з речей їхніх корисних властивостей, це одна із трьох класичних правомочностей власника (поряд із володінням і розпорядженням). Право користування в об'єктивному значенні - це правові норми, які встановлюють порядок добування корисних властивостей речей для задоволення потреб власника чи інших осіб. Право користування у суб'єктивному значенні - це закріплена нормами права можливість добування корисних властивостей речі для задоволення потреб власника чи інших осіб.

Також, згідно п. 1.1 договору фінансового лізингу №LC5556-07/11 від 15.07.2011 року позивач - "Лізингодавець" зобов'язувався передати у тимчасове володіння і користування за плату майно (предмет лізингу), а "Лізингоодержувач" зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Керуючись ст.ст.66,67,86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд:

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2", просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, Київ про вжиття заходів забезпечення позву задовольнити частково.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті, заборонити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг"(48257, Тернопільська область, Гусятинський район, с. Васильківці, ) вчиняти будь-які дії щодо розпорядження предметом лізингу, а саме: причіпної ємності до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб, серійний номер Q1100844, 2011 року випуску, в т.ч. здійснювати транспортування, розукомплектування, демонтаж, змінювати його місцезнаходження, відчужувати предмет лізингу, передавати його в найм, оренду, користування, сублізинг третім особам.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

4. Дана ухвала про вжиття заходів забезпечення позову набирає законної сили з 20 жовтня 2014 року.

5. Строк пред'явлення даної ухвали про вжиття заходів забезпечення позову до виконання до 20 жовтня 2015 року.

6. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про вжиття заходів до забезпечення позову є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2", (просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, Київ, 04073, ідентифікаційний код 34480657).

7. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою про вжиття заходів до забезпечення позову є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" (с.Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 35855770).

8. Ухвалу надіслати позивачу та відповідачу по адресах:

- ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2", просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, Київ, 04073;

- ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", село Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область,48257, (м. Тернопіль, вул. Мазепи, 10, 46009).

Суддя С.О. Хома