ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про поновлення пропущеного строку наказу

"21" липня 2014 р.Справа № 5023/5715/12

Суддя господарського суду Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Луніна О.В.

розглянувши матеріали заяви (вх.№ 22703 від 03.07.2014 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий ОСОБА_1" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий ОСОБА_1", м. Київ

до Закритого акціонерного товариства "Автоторгова Група "Спецтехніка", м. Харків

про розірвання договору та зобов'язання повернути товар

за участю представників сторін:

заявника (стягувача) - ОСОБА_2, довіреність від 22.04.2014 р.;

боржника - ОСОБА_3, довіреність № 62 від 07.04.2014 р.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 08 січня 2013 року по справі № 5023/5715/12 позов задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу №0035 від 27.04.12р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камаз" (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, 8, ) та Закритим акціонерним товариством "Автоторгова група "Спецтехніка" (61013, м.Харків, вул.Шевченка, 111, ). Зобов"язано Закрите акціонерне товариство "Автоторгова група "Спецтехніка" (61013, м. Харків, вул.Шевченка, 111, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камаз" (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, 8, ) автомобіль КАМАЗ-43114-019-15 № шасі XTC43114RC2406429, двигун №С2651790. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Автоторгова група "Спецтехніка" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 111, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камаз" (02105, м.Київ, вул. Павла Усенка, 8, ) 1073,00 грн. судового збору.

25 січня 2013 року на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ на зобов'язання Закритого акціонерного товариства "Автоторгова група "Спецтехніка" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камаз" автомобіль КАМАЗ-43114-019-15 № шасі XTC43114RC2406429, двигун №С2651790.

03 липня 2014 року стягувач надав заяву (вх. № 22703), в якій просив суд поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу від 25.01.2013 р. на зобов'язання Закритого акціонерного товариства "Автоторгова група "Спецтехніка" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камаз" автомобіль КАМАЗ-43114-019-15 № шасі XTC43114RC2406429, двигун №С2651790.

Свою заяву обґрунтовує тим, що стягувач не пред'являв наказ до ДВС до виконання, оскільки починаючи з листопада 2013 року на території м. Києва, де розташовано головний офіс ТОВ "ТД "КАМАЗ", відбувалися загальновідомі суспільно-політичні події і директору вказаного підприємства довелось вживати термінових заходів спрямованих на забезпечення безпеки працівників підприємства та схоронності майна. Крім того, директор ТОВ "ТД "КАМАЗ" вказав, що не має юридичної освіти, юрисконсульт підприємства звільнилася 10.01.2014 року, у зв'язку з чим він самостійно не міг пред'явити судовий наказ до виконання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 липня 2014 року було прийнято вказану заяву та призначено її розгляд на 21 липня 2014 року о 10:20.

18 липня 2014 року представник боржника через канцелярії суду надав заперечення ( вх. № 24723) на заяву про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, в яких зазначив, що заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними, однак, на думку боржника, заявником не наведено жодної поважної причини, через яку він пропустив строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання та не надано жодного доказу для підтвердження цього факту. Крім цього, боржник наголосив на повторності звернення стягувача з аналогічною заявою до господарського суду Харківської області. Боржник вказав, що за результатами розгляду, заяви від 03 червня 2014 р. (вх. №18423) було винесено ухвалу ( від 17.06.2014 року) про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Харківської області № 5023/5715/12 виданого 25.01.2013 року.

21 липня 2014 року від стягувача до канцелярії суду поштою надійшла заява ( вих. № 25050) про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду від 07.07.2014 року (докази направлення боржнику копії заяви, яка є предметом даного розгляду та доданих до неї документів). Зазначена заява з додатками була досліджена та долучена судом до матеріалів спарви

Представник заявника (стягувача) у судовому засіданні підтримував вимоги, викладені у заяві.

Представник боржника проти вимог, викладених у заяві, заперечувала.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного:

Частина 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлює право господарського суду відновити пропущений строк для предявлення наказу до виконання. Відновлення пропущеного процесуального строку передбачено також і статтею 53 Господарського процесуального кодексу України. Водночас, на відміну статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у випадку пропуску строку для предявлення наказу до виконання стаття 119 Господарського процесуального кодексу України не передбачає можливості відновлення строку за ініціативою господарського суду.

Пропуск процесуального строку в процесуальному праві - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Господарський суд відновлює процесуальний строк, якщо визнає причини пропуску строку поважними. Відновлення процесуального строку означає лише, що суд дає дозвіл особі вчинити процесуальну дію, незважаючи на те, що строк для її вчинення пропущений. Тобто відновлення строку не означає, що перебіг строку продовжується. Питання про відновлення строку може бути порушено лише після закінчення процесуального строку.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відновлення процесуального строку являє собою визнання судовим органом (суддею) дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними.

Вищий господарський суд України у пункті 1 інформаційного листа від 15 березня 2007 року № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" на запитання, чи достатньо для вирішення господарським судом питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання про це або наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена, відповів так. Згідно з частиною 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 8 Інформаційного листа від 06 серпня 2008 року № 01-8/471 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)" Вищій господарський суд вказав наступне: у застосуванні частини 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд повинен у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин пропуску процесуального строку оцінити доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Відповідно до частини 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законодавством строку поважною і відновити пропущений строк. Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску процесуального строку оцінити доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Стаття 119 Господарського процесуального кодексу України, на яку посилається стягувач при зверненні із заявою, що розглядається судом, вказує саме на те, що лише у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Стягувач обґрунтовує свою заяву тим, що не пред'являв наказ до виконання у зв'язку з загальновідомими суспільно-політичними подіями в м. Києві починаючи з листопада 2013 року та відсутністю юрисконсульта на підприємстві і знань у директора ТОВ " ТД "КАМАЗ" для пред'явлення наказу до виконання належним чином.

При цьому стягувач не пояснює причини не пред'явлення наказу до виконання у строк до листопада 2013 року, адже наказ було видано та надіслано на адресу стягувача 25 січня 2013 року, про що свідчить штамп канцелярії (вих. № 001515), зі строком пред'явлення до виконання до 26 січня 2014 року. Також стягувачем не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення ним заходів щодо забезпечення безпеки працівників та збереження майна підприємства починаючи з листопада місяця та в подальшому, які призвели б до неможливості пред'явлення наказу до виконання. Крім цього, з наказу №01-тр про припинення трудового договору (контракту) вбачається, що юрисконсульт був звільнений 10 січня 2014 р., тобто за 16 днів до кінця строку пред'явлення наказу до виконання. З вищезазначеного вбачається, що стягувачем не надано належних доказів та недоведено причин, що зумовили неможливість чи перешкоди для пред'явлення наказу до виконання протягом року.

Згідно до Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження. Водночас, права сторін за господарським процесом визначені зокрема у статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на те, що стягувачем не доведено суду саме наявність поважності причин пропуску відповідного строку, оскільки причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, та даних доказів за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає заяву стягувача щодо поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання необґрунтованою належним чином та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 43, 53, 86, 119 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий ОСОБА_1" в задоволенні заяви (вх. № 22703 від 03.07.2014 р.) про поновлення строку для пред'явлення наказу від 25 січня 2013 року до виконання на зобов'язання Закритого акціонерного товариства "Автоторгова група "Спецтехніка" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камаз" автомобіль КАМАЗ-43114-019-15 № шасі XTC43114RC2406429, двигун №С2651790.

Суддя Калініченко Н.В.