ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.10.14р. Справа № 904/5629/14

За позовом Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 відділення Фонду Державного майна України, м. Дніпропетровськ

про стягнення 25 516,50 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - довіреність № 46-11-394 від 12.03.14;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: ОСОБА_4 - довіреність № 01 від 13.01.14.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 25 516,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань покладених на нього згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5276-ОД від 26.06.13.

Ухвалою суду від 17.09.14 розгляд справи відкладено на 14.10.14.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав додаткові пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Заявою від 14.10.14 позивач зменшив розмір основної суми боргу до 17918,07 грн.

Представник третьої особи надав додаткові пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, за адресою, яка вказана у витязі ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що була надана Позивачем, станом на 09.09.2014 (див. Постанову Пленуму №18 від 26.12.11 п. 3.9.1.).

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 14.10.14 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між третьою особою (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5276-ОД від 26.06.13 (Договір).

Згідно предмету договору третя особа передає, а відповідач приймає в строкове платне користування державне майно: вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 143,5 кв.м., розміщені за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна,65 на першому поверсі чотирьохповерхової будівлі, що перебуває на балансі Дніпропетровського державного аграрного університету (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 03.01.13 і становить за незалежною оцінкою 87 4059,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, буфету без продажу товарів підакцизної групи (п.1.2).

Згідно п.п. 3.1, 3.3 договору оренди, орендна визначається на підставі Мето дики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 зі змінами і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - березень 2013 - 4374,66 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - червень 2013, визначається, шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень, травень та червень 2013. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Згідно п. 3.6 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:

50 % - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у подат ковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями державного казначейства у розмірі 2187,33 грн;

50% - балансоутримувачу - у розмірі 2187,33 грн.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 26.06.13 по 25.05.16 включно (п.10.1). Відповідно до акту про фактичну передачу майна, орендар вступив в користування майном 19.11.13 (а.с.15).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким чином, між сторонами існують правовідносини з оренди державного майна.

Відповідно до п 3 ст. 18 ЗУ „Про оренду державного та кому нального майна" передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

У відповідності з п.1 ст. 286 ГК України орендна пла та - це фіксований платіж, який орендатор сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених за конодавством.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно четвертого абзацу п.3.4 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15 числа, місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу установлених КМУ і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Однак, відповідач порушив умови договору та вимоги чинного законодавства, належним чином не сплачував орендну плату за користування державним майном. Внаслідок цього позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 22 516,50 грн. З яких: 20 668,19 грн. заборгованість по орендній платі за період з листопада 2013 по червень 2014., а 1848,76 грн. сума, яка визначена актом ревізії державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області № 07-24/2 від 28.02.14, внаслідок виявлення нею того, що відповідач фактично займає більшу площу на 20,0 кв.м. за період з березня 2014 по червень 2014.

Під час судового розгляду справи з'ясувалось, що позивачем не враховано певні платежі, здійснені відповідачем на суму 7 000,00 грн. та 598,43 грн. На підставі цього позивачем заявлено вимогу про зменшення позовних вимог на загальну суму 7 598,43 грн. Таким чином, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 13 069,76 грн. є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 1848,76 грн. (сума, яка визначена актом ревізії державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області № 07-24/2 від 28.02.14) є необгрунтованою з наступного. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно ст 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Чинне законодавство України, не відносить складання акту ревізії державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області до юридичних фактів, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки. Також, складання такого акту не є підставою для зміни або розірвання договору.

За таких обставин, у відповідача не виникло зобов'язань по оплаті суми боргу в розмірі 1848,76 грн. (сума, яка визначена актом ревізії державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області № 07-24/2 від 28.02.14).

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.3.8 договору оренди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначе ному пунктом 3.6 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства Украї ни з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нара хування пені від суми заборгованості, за кожен день прострочення, уключаючи день оплати.

У зв'язку із прострочкою виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті, за періоди з 16.11.13 по 15.12.13, з 16.12.13 по 15.01.13, з 16.01.14 по 15.02.14, з 16.02.14 по 15.03.14, з 16.03.14 по 15.04.14, з 16.04.14 по 15.05.14, з 16.05.14 по 15.06.14, з 16.06.14 по 15.07.14, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 1 159,62 грн. Однак, під час обчислення пені позивачем не враховано платіж відповідача на суму 598,43 грн. (який здійснено у травні 2014). Тому, позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 1120,18грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із цим, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 205,75 грн. та вимогу про стягнення сум втрат від інфляції в розмірі 634,18 грн. за періоди прострочення, які вказані вище. Однак, під час обчислення інфляційних втрат та 3 % річних позивачем не враховано платіж відповідача на суму 598,43 грн. (який здійснено у травні 2014). Тому, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 1605,46 грн., а вимоги про стягнення 3 % річних - частковому задоволенню в сумі 202,73грн.

Крім того, слід окремо зазначити, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності на день винесення рішення, але мала такий статус на дату подання позову (див. Довідку з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 09.09.14).

Відповідно до п.4.7 постанови пленуму №18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою-сьомою статті 84 ГПК , повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на Відповідача пропорційно.

Керуючись ст.ст.193, 286 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 525, 526, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - ОСОБА_1 (49010, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (49027, м. Дніпропетровськ, вул. Ворошилова, 25, код 00493675) заборгованість по орендній платі у розмірі 13 069,76 грн., пеню в розмірі 1120,18 грн., 3% річних 202,73 грн., інфляційних втрат 1605,46 грн. та судовий збір в розмірі 1145,48 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 17.10.14.

Суддя М.О.Ніколенко