ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 р. Справа №917/202/13-г

за позовом Приватного підприємства "Укравтоальянс-2005", вул.Красна Площа, 10, м.Олександрівськ, Луганська область, 91484

до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1, вул. 1-й Гранітний тупик, 4, с.Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область,39701

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_2

У судовому засіданні 06.03.2014р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором організації перевезення вантажів автомобільним транспортом №09/11 від 27.08.2012р. 15687,10грн., у т.ч. 14300,00грн. - сума основного боргу, 1387,10грн. - пеня.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму витрат за користування адвокатськими послугами у розмірі 2000грн.

Відповідач у відзиві на позов від 18.02.2013р. проти позову заперечує.

Розглянувши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши і оцінивши подані сторонами докази, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, в їх сукупності, заслухавши представника відповідача, суд, встановив:

Між ПП "Укравтоальянс-2005" (перевізник) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) 27.08.2012 року був укладений договір №09/П організації перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Згідно п.3.1 договору перевезення вантажів перевізником відбувається на підставі транспортного заказу/заявки

Розрахунки за перевезення вантажу по узгодженим маршрутам здійснюються по узгодженим ставкам, обумовленим у транспортній заявці (п.7.1 договору).

Згідно п.7.4 плата за послуги перевезення сплачується не пізніше 30 діб з дня отримання документів, які підтверджують виконання позивачем своїх зобов"язань, вказаних у п.7.1 договору..

Як зазначає позивач у позові, відповідач замовив перевезення вантажу згідно транспортної заявки №101 від 27.08.2012р.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що він виконав умови договору у повному обсязі. Вантаж був доставлений вчасно, в місце, яке було вказано у транспортній заявці, про що свідчить товаро-транспортна накладна КУ №09/08-12 та СМR 126427. Відповідач свої зобов"язання за договором не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 14300,00грн.

Відповідно до п.7.4 договору, згідно якого у випадку прострочки платежу Замовник сплачує Перевізнику штрафні санкції у розмірі 0,1% суми платежу за кожен день прострочки. Так, відповідачу нараховано 1387,10грн штрафних санкцій.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Судовими доказами, за визначенням статей 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажів відбувалося на підставі транспортної заявки №101 від 27.08.2012 року.

Згідно даної заявки умови оплати зазначені - по оригинальніх документах наличка или на карту.

Вантаж був доставлений згідно товарно-транспортної накладної №09/08-12 від 05.09.2012 року та СМR накладної 126427

Відповідно довіреності від 05.09.2012р.. виданої ПП "Укравтоальянс-2005" водію ОСОБА_3 (паспорт серії ЕМ №1941736) було здійснено оплату за надані послуги.

Крім того, згідно наданої відповідачем копії СМR накладної 126427 (а.с.38) 5.09.2012 водій Volvo ВВ 3459АХ у дорученні від 05.09.2013р. замітку ставити відмовився, суму у розмірі 13800грн. отримав та підписався щодо цього.

У наданій позивачем копії СМR накладної 126427 даний запис відсутній.

Суд неодноразово своїми ухвалами витребовував у позивачу оригінал СМR накладної 126427 для огляду у судовому засіданні та письмові пояснення ОСОБА_3 щодо напису на СМR накладній 126427 про відмову ставити відмітку на довіреності. Крім того, суд витребовував у позивача оригінали чотирьох СМR накладних від 30.08.2012р. для повного з"ясування обставин справи.

Позивач, витребувані докази суду не надав.

За наданими позивачем матеріали суду не надається можливим встановити факт належного виконання відповідачем своїх зобов"язань.

Отже, правові підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не довів за допомогою належних та допустимих у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказів, виникнення у відповідача заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підтверджуються необхідними конкретними доказами у зв'язку з чим вони є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір не підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 11.03.2014 р.

Суддя Кльопов І.Г.