ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.03.2014 Справа № 905/9214/13

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю.

при секретарі судового засідання: Шавкун І.Д.

У відкритому судовому засіданні розглянув матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк

до відповідача: Приватного підприємства "КОМПАНІЯ ОРТУС ІНВЄСТ", м. Донецьк

про стягнення 90000,00грн.

за участю представників сторін:

від позивача : ОСОБА_2, за довіреністю № 064291 від 04.12.2013

від відповідача: Помазанов М.М. - директор (згідно рішення №1 від 01.10.2009р.)

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м. Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства "КОМПАНІЯ ОРТУС ІНВЄСТ", м. Донецьк про стягнення 4820,11 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копії договорів позики б/н від 03.02.2011р., 25.03.2011р. , невиконання відповідачем передбачених договорами позики зобов'язань з повернення грошових коштів, у зв'язку з чим просить суд стягнути суму позики в розмірі 90000,00грн.

20.01.2014р. відповідач надав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі.

06.02.2014р. розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області О.М. Сковородіна, справу №905/9214/13 передано на розгляд судді Р.М. Колесник у зв'язку зі знаходженням судді М.Ю.Мальцева на лікарняному.

13.02.2014р. розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області О.М. Сковородіна, справу №905/9214/13 передано на розгляд судді М.Ю. Мальцева у зв'язку з виходом з лікарняного.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

03.02.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (надалі Договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Позикодавець (позивач) передає у власність Позичальнику (відповідачу) грошові кошти у розмірі, визначеному у п.2.1 цього Договору(надалі іменується «позика»), а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк (п.1.1 Договору).

Згідно п.2.1 розмір позики становить 40000,00грн.

За приписами п.3.2 Договору позика передається в безвідсотковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позичальника.

Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і становить триста шістдесят календарних днів(п.4.1). Позика повертається в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця(п.5.2. цього Договору).

Згідно п.5.1 договору, після закінчення строку, визначеного в п.4.1 цього договору, позичальник зобов'язується протягом п'яти календарних днів повернути позикодавцеві позику.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики позичальникові (п.6.1).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п.6.1 цього договору і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.(п.6.2).

25.03.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (надалі Договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Позикодавець (позивач) передає у власність Позичальнику (відповідачу) грошові кошти у розмірі, визначеному у п.2.1 цього Договору (надалі іменується «позика»), а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк (п.1.1 Договору).

Згідно п.2.1 розмір позики становить 50000,00грн.

За приписами п.3.2 Договору позика передається в безвідсотковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позичальника.

Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і становить триста шістдесят календарних днів(п.4.1). Позика повертається в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця (п.5.2. цього Договору).

Згідно п.5.1 договору, після закінчення строку, визначеного в п.4.1 цього договору, позичальник зобов'язується протягом п'яти календарних днів повернути позикодавцеві позику.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики позичальникові (п.6.1).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п.6.1 цього договору і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.(п.6.2).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами погоджено всі істотні умови вищевказаних договорів, відсутні докази їх визнання у встановленому порядку припинення або недійсним. Отже Договори позики від 03.02.2011р. та 25.03.2011р. є чинними, дійсними та обов'язковими для виконання сторонами.

Посилаючись на невиконання Відповідачем передбачених договорами позики від 03.02.2011р. та 25.03.2011р. зобов'язань з повернення предмету позики, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вартості позики в розмірі 90000,00грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Сутність розглядуваного позову полягає у стягненні вартості позики за договорами позики.

Зважаючи на статус сторін та виходячи зі змісту договорів позики від 03.02.2011р. та 25.03.2011р., вони підпадають під правове регулювання §1 Глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Свої зобов'язання щодо надання Відповідачу позики в сумі 40000,00грн. та 50000,00грн. Позивач виконав належним чином шляхом перерахування платіжними дорученнями б/ від 03.02.2011р., та б/н від 25.03.2011р. грошових коштів.

Отже, укладені між Позивачем та Відповідачем договори позики від 03.02.2011р. та 25.03.2011р. є належною підставою для виникнення у останнього зобов'язань, визначених їх умовами, з повернення отриманої позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із вищезазначених договорів позики, Відповідач мав повернути предмет позики протягом п'яти календарних днів після закінчення строку, визначеного ув п.4.1 даних договорів.

Частиною 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Як встановлено ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Натомість невиконання або неналежне виконання зобов'язань є їх порушенням у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, Відповідачем станом на момент прийняття судом рішення грошові кошти не повернуто - належних у розмінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, доказів іншого до справи не надано, що дає підстави для кваліфікації Відповідача, як такого, що прострочив виконання грошового зобов'язання у розумінні ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Визнання позовних вимог Відповідачем повністю відповідає встановленим судом обставинам справи і здійснено уповноваженої на вчинення такої дії особою, тому воно приймається судом, оскільки не вбачається порушення внаслідок такого визнання законодавства або прав чи охоронюваних інтересів іншої сторони.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 36, 43, 49, 77, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 615, 625, 1046 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк до Приватного підприємства "КОМПАНІЯ ОРТУС ІНВЄСТ", м. Донецьк про стягнення заборгованості за договорами позики від 03.02.2011р. та 25.03.2011р. в сумі 90000,00грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "КОМПАНІЯ ОРТУС ІНВЄСТ" (83017, м. Донецьк, б.Шевченка, будинок 26, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (83086, АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1 у АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, ДРФО:, МФО 380805, свідоцтво В01 №485289): заборгованість в розмірі - 90000,00грн., 1800,00грн. - витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 25.03.2014 р.

Повне рішення складено 31.03.2014 р.

Суддя М.Ю. Мальцев

Надруковано 3 примірника:

1 - позивачу;1- відповідачу; 1- у справу

Вик.Андрєєва М.А.