ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.05.2014 Справа № 905/1444/14

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при секретарі судового засідання Шавкун І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом Державного підприємства Артемвугілля, м. Горлівка, Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАРПАТИБУДІНВЕСТ, м. Єнакієве, Донецької області

про стягнення заборгованості в сумі 11383,36грн.

за участю представників сторін:

від позивача : ОСОБА_2, за довіреністю № 1-12/12-34 від 05.09.2014

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю № 6 від 10.04.2014

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державне підприємство Артемвугілля, м. Горлівка, Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАРПАТИБУДІНВЕСТ, м. Єнакієве, Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 11383,36грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору №16/09-10/641-10 від 16.09.2010р. з додатковою угодою до нього від 28.12.2010р., невиконання відповідачем умов договору.

22.04.2014р. відповідач надав відзив на позовну заяву б/н від 22.04.2014р. яким проти задоволення позовних вимог заперечував

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.04.2014р. строк розгляду справи продовжено на 15 днів за клопотанням відповідача.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

16.09.2010р. між Державним підприємством Артемвугілля, м. Горлівка, Донецької області (позивачем, наймодавцем) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАРПАТИБУДІНВЕСТ, м. Єнакієве, Донецької області (відповідачем, наймачем) був укладений договір №16/09-10/641-10 найму житлового приміщення у гуртожитку (надалі Договір), відповідно до умов якого Наймодавець (надає робітникам наймача місця для проживання у гуртожитку, розташованому за адресою: м. Горлівка, вул. Шевченко,19 та яке знаходиться на балансі СП «Шахта ім. К.А. Румянцева» (п.1.1 Договору).

Згідно п.5.1 Договору, з урахуванням додаткової угоди від 28.12.2010р. до договору №16/09-10/641-10 від 16.09.2010р. найму житлового приміщення у гуртожитку, Договір діє до 21.12.2011р.

Згідно з положеннями статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст.761 ЦК України).

За приписами частини другої статті 762 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 285 Господарського кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог передбачених статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною пятою статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п3.1. Договору вартість проживання 1 мешканця за добу складає 15,13грн. з урахуванням ПДВ.

Як зазначає позивач та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було частково виконано зобовязання з оплати за договором на суму 4999,60грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надіслано відповідачу претензії №01-14-1581 від 22.07.2011р., №12-12/14-30 від 15.08.2012р., 12-12/14-15 від 13.06.2013р., №12-12/14-17 від 09.07.2013р. про оплату боргу за договором №16/09-10/641-10 від 16.09.2010р., у звязку з невиконанням умов договору щодо внесення орендної плати.

Направлення відповідачу вищезазначених претензій підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №861, №308, №690.

Факт користування відповідачем жилим приміщенням наданим за договором №16/09-10/641-10 від 16.06.2010р. підтверджується актами наданих послуг за лютий 2011р. на суму 7096,91грн., березень 2011р. на суму 7989,70грн. та квітень 2011р. на суму 499,36, які підписані уповноваженими представниками обох сторін та копії яких додані до матеріалів справи.

Крім того, факт користування жилим приміщенням у гуртожитку відповідачем не спростовується.

Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати орендної плати з боку відповідача виник борг у сумі 10586,37грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку позичальника претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України , зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач не представив суду доказів перерахування боргу у сумі 10586,37грн., в звязку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача суми 3% річних у сумі 796,99грн. за період з 11.08.2011р. по 12.02.2014р.

Доводи відповідача викладені у відзиві від 22.04.2014р. про те, що на час звернення позивача до суду терміни сплати наймачем плати за користування гуртожитком не настали, у звязку з відсутністю встановлених термінів оплати за договором та вимог про сплату та те, що всі претензії, окрім претензії від 09.07.2013р. підписані помічником генерального директора з правових питань ОСОБА_4 не може бути прийнято судом до уваги з огляду на те, що:

Згідно п.1.7. Постанови, Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013, № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань». Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.9, 11-16, 202, 509, 530, 598, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 1046,1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 67, 173, 174, 193, 216-218, 230, Господарського кодексу України та керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49, 75, 77, 82-85 ГПК України господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства Артемвугілля, м. Горлівка, Донецької області до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАРПАТИБУДІНВЕСТ, м. Єнакієве, Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 11383,36грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАРПАТИБУДІНВЕСТ, м. Єнакієве, Донецької області (86430, АДРЕСА_1, ) на користь Державного підприємства Артемвугілля, м. Горлівка, Донецької області (84601,Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 13, ): 10586,37грн. основного боргу, 796,99грн. 3% річних, 1827,00грн. - витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 13.05.2014р.

Повне рішення складено 19.05.2013 р.

Суддя М.Ю. Мальцев

Надруковано 3 примірника:

1 позивачу;

1- відповідачу;

1- у справу

Вик.ОСОБА_5