ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ПО СПРАВІ ПРО БАНКРУТСТВО

10.06.2014р. Справа №27/104б

за заявою кредитора (заявника) ОСОБА_1 м.Донецьк

до боржника ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 м.Донецьк (ІПН НОМЕР_1)

про визнання банкрутом

арбітражний керуючий ОСОБА_4

за заявою ліквідатора про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння

Суддя С.С. Тарапата

Присутні представники:

від ліквідатора ОСОБА_4 ОСОБА_5 (за довіреністю)

від ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 (за довіреностями)

Господарським судом Донецької області ухвалою від 25.08.10р. порушена справа про банкрутство ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 м.Донецьк відповідно до ст.52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою суду від 07.09.10р. ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичну особу ОСОБА_3 м.Донецьк визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура строком на 4 місяці до 07.01.11р., ліквідатором призначений арбітражний керуючий ОСОБА_10

Ухвалою суду від 09.02.11р. припинені повноваження ліквідатора ОСОБА_10, ліквідатором по справі призначена арбітражний керуючий ОСОБА_4, строк ліквідаційної процедури встановлений до 09.06.11р.

Ухвалою суду від 17.08.11р. строк ліквідаційної процедури продовжений до 09.12.11р.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.11р. постанова господарського суду Донецької області від 07.09.10р. залишена без змін.

Строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора продовжувалися, про що судом були винесені відповідні ухвали.

Розпорядженням в.о. голови господарського суду Донецької області від 28.01.14р. у звязку з находженням судді Тарапати С.С. на лікарняному справу №27/104б про банкрутство ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 м.Донецьк передано на розгляд судді Лейбі М.О.

07.04.14р. до господарського суду надійшла заява ліквідатора №б/н від 04.04.14р. з додатками про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 07.04.14р. розгляд заяви ліквідатора призначено на 13.05.14р., ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_6 зобовязано надати суду відзив на заяву ліквідатора №б/н від 04.04.14р. про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 22.04.14р. строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора продовжено до 09.09.14р.

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 05.05.14р. у звязку з виходом судді Тарапати С.С. з лікарняного справу №27/104б про банкрутство ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 м.Донецьк передано на розгляд судді Тарапаті С.С.

13.05.14р. до суду від представника ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_9 надійшло клопотання №б/н від 12.05.14р. про зупинення провадження у справі з додатками.

Ухвалою суду від 13.05.14р. розгляд справи відкладено на 28.05.14р., ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_6 зобовязано надати суду відзив на заяву ліквідатора №б/н від 04.04.14р. про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння.

28.05.14р. до суду від представника ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_9 надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії повістки Київського районного суду м.Донецька.

Ухвалою суду від 28.05.14р. розгляд заяви відкладено на 10.06.14р., ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_6 зобовязано надати суду відзив на подану заяву ліквідатора.

06.06.14р. до суду від представника ліквідатора надійшли письмові пояснення №б/н від 04.06.14р. щодо можливості участі у судовому засіданні представника арбітражного керуючого.

10.06.14р. до суду від представника ОСОБА_6 ОСОБА_9 надійшов відзив №б/н від 10.06.14р. на заяву про витребування майна банкрута з додатками та заява №б/н від 10.06.14р. про застосування позовної давності.

В силу п.1-1 прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону від 22 грудня 2011 року N 4212-VI, який вступив в дію 19.01.13р., положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Вказана справа порушена 25.08.10р., постанова господарського суду винесена судом 07.09.10р., тобто до набрання чинності зазначеним законом.

З огляду на зазначене, дана заява ліквідатора розглядається судом відповідно до норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 30.06.1999р. (із змінами та доповненнями) (надалі - Закон).

· За результатами розгляду в судовому засіданні 10.06.14р. клопотання представника ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_9 №б/н від 12.05.14р. про зупинення провадження у справі суд визнає за необхідне в його задоволенні відмовити з огляду на наступне:

Згідно ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому Господарським процесуальним Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В силу ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Крім того, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках, передбачених ч.2 ст.79 ГПК України. Вказаний в даній статті перелік підстав зупинення провадження у справі є вичерпним.

За загальним правилом, визначеним ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона належними засобами доказування повинна довести підстави своїх вимог і заперечень.

Факти неможливості розгляду заяви ліквідатора про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння в межах справи №27/104б про банкрутство ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 м.Донецьк до вирішення справи №2/257/1517/14 Київським районним судом м.Донецька, заявником не доведено. Такі підстави судом також не встановлені.

Відповідно до п.1 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до повноважень ліквідатора віднесено вжиття заходів спрямованих на виявлення та повернення майна банкрута, що знаходяться у третіх осіб; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обовязковому зберіганню, в тому числі представлення банкрута у судових процесах.

Суд зазначає, що зупинення провадження у справі на невизначений термін перешкоджатиме проведенню ліквідаційної процедури та виконанню покладених Законом на ліквідатора обовязків, що суттєво порушить права кредиторів та банкрута.

Крім того суд зауважує, що провадження у даній справі здійснюється відповідно до норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 30.06.1999р. (із змінами та доповненнями).

Згідно приписів ч.17 ст.11 зазначеного Закону господарський суд не має права зупиняти провадження у справі про банкрутство.

З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі №27/104б в межах розгляду заяви ліквідатора про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння.

· Розглянувши в судовому засіданні 10.06.14р. заяву ліквідатора №б/н від 04.04.14р. про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння, інші матеріали справи, заслухавши пояснення представника ліквідатора та представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 за довіреностями ОСОБА_9, судом встановлено наступне:

Відповідно до ч.2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон).

В силу ст.25 Закону ліквідатор з дня свого призначення здійснює в тому числі такі повноваження: очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, тощо.

При цьому згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у справі про банкрутство угода може бути визнана недійсною відповідно до цивільного законодавства України на підставах, передбачених ч.11 ст.17 цього Закону.

Наведені у ч.11 ст.17 Закону про банкрутство підстави є спеціальними та безпосередньо повязані з відносинами неспроможності (банкрутства), тому надають можливість визнати у справі про банкрутство таку угоду недійсною як у процедурі санації боржника, так й у процедурі ліквідації боржника. Закон про банкрутство не містить жодних інших спеціальних підстав для визнання угод боржника саме недійсними.

Таким чином, враховуючи особливості процедури банкрутства, господарський суд вирішує у межах справи про банкрутство спори, безпосередньо повязані із здійсненням провадження у справі, в тому числі спори про визнання недійсними угод боржника з спеціальних підстав, передбачених ст. 17 Закону.

Ліквідатор, посилаючись на ч.1 ст.25 та ч.11 ст.17 Закону, ч.3 ст. 388 ЦК України, просить суд:

- визнати недійсним Договір від 10.07.2010р. про розірвання Договору дарування від 28.04.2010р, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3;

- витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3О, будівлю складу літ. Б-1 загальною площею 331,3кв.м, що складає 14/100 ідеальної частки будівель загальною площею 2384,0кв.м. за адресою: м.Донецьк, вул.Артемівська, б.103а;

- витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_12 на користь ОСОБА_3 приміщення в адміністративній будівлі літ. А-2 загальною площею 1120,8кв.м., а саме: підвальне приміщення площею 380,8 кв.м.. нежитлові приміщення на 1-му поверсі площею 407,7кв.м., нежитлові приміщення на 2-0му поверсі площею 332,3 кв.м.; в прибудові літ. А-2 загальною площею 131,1кв.м., а саме: нежитлові приміщення на 1-му поверсі площею 91,2кв.м., нежитлові приміщення на 2-му поверсі площею 39,9кв.м. загальною площею 1251,9кв.м., огородження №1,2; замощення І, що складає 53/100 ідеальної частки від будівель загальною площею 2384,0кв.м. за адресою: м.Донецьк, вул.Артемівська, б. 103а.

Свої вимоги ліквідатор обґрунтовує тим, що безвідплатне відчуження нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_3, перед порушенням справи про банкрутство на користь ОСОБА_6 внаслідок розірвання раніше укладеного договору дарування є наданням переваги ОСОБА_6 перед іншими кредиторами СПД ФОП ОСОБА_3, спричиняє збитки іншим кредиторам, що є підставою для визнання договору від 10.07.2010р. про розірвання договору дарування від 28.04.2010р. недійсним. Крім того, оскільки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 набули нерухоме майно безвідплатно за договорами дарування у ОСОБА_6, який не мав права його відчужувати, то ОСОБА_3 має право витребувати спірне майно у всіх випадках.

В наданому суду відзиві №б/н від 10.06.14р. представник ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_9 просить суд відмовити у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним договору від 10.07.2010р. про розірвання Договору дарування від 28.04.2010р. та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння, оскільки 14.10.2010р. за ОСОБА_6 зареєстроване право власності на нерухоме майно, що повернуто йому згідно договору про розірвання договору дарування від 28.04.2010р., тобто був власником даного майна та мав право на його відчуження. Також зазначає, що ОСОБА_6 не був кредитором ОСОБА_3 ані до, ані після порушення справи про банкрутство СПД ФОП ОСОБА_3; в подальшому він подарував майно особам, що також не були кредиторами ОСОБА_3, а тому заявлена вимога ліквідатора про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння з посиланням на ч.11 ст.17 Закону, вважає безпідставним. Крім того, у відзиві представник ОСОБА_6 зазначає, що ані договір дарування від 28.04.2010 року, ані договір від 10.07.2010 року про розірвання договору дарування від 28.04.2010 року ОСОБА_6 не підписував, про що було подано відповідний позов до Київського районного суду м.Донецька та заява до міліції.

Заявою №б/н від 10.06.14р. представник ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_9 просив суд застосувати до вимог ліквідатора строк позовної давності.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що підстави для задоволення поданої заяви ліквідатора відсутні з огляду на наступне:

Справа про банкрутство ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 м.Донецьк порушена ухвалою господарського суду Донецької області від 25.08.10р.

28.04.2010р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір дарування нерухомого майна, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_14 та зареєстрований в реєстрі за №1918.

10.07.2010р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір про розірвання договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14 та зареєстрованого в реєстрі за №1918.

Таким чином вказані договори були укладені до порушення провадження у даній справі.

В силу приписів ч.11 ст.17 Закону, угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією, відповідно до цивільного законодавства недійсною, якщо угода укладена боржником з окремим кредитором чи іншою особою протягом шести місяців, що передували дню винесення ухвали про санацію, і надає перевагу одному кредитору перед іншими або повязана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у звязку з його виходом зі складу учасників боржника.

Відповідно до ч.9 ст.47 Закону угоди громадянина-підприємця, повязані з відчуженням або передачею іншим способом майна громадянина-підприємця заінтересованим особам протягом року до порушення провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані господарським судом недійсними за заявою кредиторів.

Аналіз даних норм свідчить про те, що угода боржника, укладена до порушення провадження у справі про банкрутства даного боржника, може бути визнана господарським судом недійсною, якщо дана угода укладена:

1) із заінтересованою особою;

2) з окремим кредитором чи іншою особою і надає перевагу одному кредитору перед іншими.

Докази того, що ОСОБА_6 є заінтересованою особою відносно ОСОБА_3 суду не надані.

Як вбачається з матеріалів справи №27/104б ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_15 не є кредиторами боржника - ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3, що також підтверджено присутнім в судовому засіданні представником ліквідатора.

Таким чином докази того, що договір від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року укладений боржником із заінтересованою особою, з окремим кредитором чи іншою особою та в результаті якого кредиторам завдані збитки або створив умови, які перешкоджають відновленню платоспроможності боржника, в матеріалах справи відсутні, ліквідатором не надані.

Щодо доводів ліквідатора про належність спірного майна боржнику ОСОБА_3 та витребування даного майна банкрута з чужого незаконного володіння, суд зазначає наступне:

В заяві №б/н від 04.04.14р. ліквідатор зазначає, що договір про розірвання договору дарування, посвідчений 10.07.2010р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_14, не зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, у звязку з чим в силу ст.ст. 210, 657 ЦК України є неукладеним, а тому ОСОБА_6 не набув право власності на майно ОСОБА_3 внаслідок розірвання договору дарування від 28.04.2010р. і не мав повноважень власника на його відчуження іншим особам за договорами дарування від 21.10.2010р. та від 03.08.2011р.

Однак, як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу про державну реєстрацію прав №27648535 від 14.10.2010р. Комунального підприємства бюро технічної інвентаризації м.Донецька ОСОБА_6 є власником спірного майна на підставі договору від 10.07.2010р. про розірвання договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14

Таким чином доводи ліквідатора про відсутність у ОСОБА_6 прав власника на відчуження спірного майна за договорами дарування від 21.10.2010р. та від 03.08.2011р. спростовуються матеріалами справи, а тому вимога про витребування даного майна банкрута з чужого незаконного володіння є безпідставною.

Суд також не приймає до уваги посилання представника ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_9 щодо нікчемності договору дарування від 28.04.2010 року та договору від 10.07.2010 року про розірвання договору дарування від 28.04.2010 року з підстав того, що ОСОБА_6 їх не підписував, оскільки відповідного судового рішення або обвинувального вироку суду, що набули чинності, в підтвердження цих обставин суду не надав.

Згідно ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду надано не було.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ліквідатором не обґрунтовані та не доведені підстави для визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння з підстав, зазначених у ч.11 ст. 17 Закону, а тому в задоволенні заяви ліквідатора №б/н від 04.04.14р. суд відмовляє.

Враховуючи, що судом розглянуто по суті та відмовлено в задоволенні заяви ліквідатора №б/н від 04.04.14р. про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння, заявлена представником ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_9 вимога про застосування строку позовної давності судом не розглядається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.1-1 прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону від 22 грудня 2011 року N 4212-VI, ч.1 ст.5, ст.ст. 11, 24, 25, 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 30.06.1999р., ст.ст. 4-1, 32-34, 43, 79, 86 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ліквідатора №б/н від 04.04.14р. про визнання недійсним договору від 10.07.2010 року про розірвання Договору дарування від 28.04.2010 року та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння відмовити.

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_9 №б/н від 12.05.14р. про зупинення провадження у справі відмовити.

Суддя С.С. Тарапата