ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 Справа № 905/2635/14 Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Донпромзбут"
до Приватного малого підприємства "Яспис"
про стягнення 1764,52грн.
Представники сторін: від позивача: ОСОБА_1 - представник, ОСОБА_2 - адвокат; від відповідача: ОСОБА_3 директор;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донпромзбут" до Приватного малого підприємства "Яспис" про стягнення заборгованості на загальну суму 23451,54 грн., у тому числі основного боргу у розмірі 21652,30 грн., пеню у розмірі 912,89 грн., 3% річних у розмірі 210,62 грн., втрат від інфляції на суму 675,73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору поставки №36/04-к від 01.04.2013 в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, у зв'язку з чим заборгованість відповідача становить 21652,30 грн., на яку позивач нараховує пені, 3% річних та втрати від інфляції.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору поставки №36/04 від 01.04.2013, накладних, рахунків, актів приймання-передачі, претензії та докази її надсилання.

В судовому засіданні 12.06.2013, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.06.2014.

16.06.2014 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 926,69 грн., 3% річних у розмірі 213,85 грн., втрат від інфляції на суму 689,55 грн. Заява мотивована сплатою відповідачем суми основного боргу вже після звернення позивача з позовом до суду.

В судове засідання зявились представники позивача та відповідача, позивач подав ще одну заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути пеню у розмірі 912,89 грн., 3% річних у розмірі 210,62 грн., втрат від інфляції на суму 675,73 грн., у розмірі заявленому у позовній заяві.

В судовому засіданні судом зясовано розмір позовних вимог, в межах якого позивач просить вирішити спір, а саме позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 912,89 грн., 3% річних у розмірі 210,62 грн., втрат від інфляції на суму 675,73 грн.

Заява позивача про зменшення по прийнята судом від 16.06.2014, новою ціною позову вважається: пеня у розмірі 912,89 грн., 3% річних у розмірі 210,62 грн., втрати від інфляції на суму 675,73 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, підтвердив сплату оснвної суми боргу 13.06.2014 року.

Представник позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донпромзбут", як постачальником (продавець) та Приватним малим підприємством "Яспис", як покупцем (відповідач) підписаний договір купівлі-продажу №36/04-к (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти від продавця та оплатити наступний товар:продукція виробничого характеру - сипки будівельні матеріали.

Загальна ціна (вартість) товару за цим договором самостійно встановлюється продавцем, і є загальною складеною сумою усіх сум, визначених у специфікаціях або накладних (п. 2.1 договору)

Згідно з п. 5.3, п. 5.4 договору покупець зобовязаний оплатити продавцеві ціну товару шляхом внесення попередньої оплати у розмірі 100% від його вартості, яка визначена у специфікації чи/або письмовому рахунку продавця; у випадку невиконання покупцем обовязку щодо внесення попередньої оплати у розмірі 100% вартості товару, оплата вартості товару здійснюється протягом 3-х банківських днів з дати підписання накладної з урахуванням суми визначеної в такій накладній, але не пізніше дати фактичної доставки товару, передбаченої п. 3.3 договору (сторони дійшли згоди стосовно того, що моментом передачі продавцем певної кількості або всього товару у власність покупця, є здійснення фактичної доставки товару, що співпадає з датою підписання накладних. (п. 3.3.).

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками, та міститься в матеріалах справи.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на суму 21652,30грн., що підтверджується накладними від 05.12.2013 на суму 395,50 грн., від 07.12.2013 на суму 6600,00 грн., від 13.12.2013 на суму 4950,00 грн., від 16.12.2013 на суму 3300,00 грн., від 18.12.2013 на суму 4950,00 грн., від 24.12.2013 на суму 212,80 грн., від 13.01.2014 на суму 786,80 грн., від 19.03.2014 на суму 457,20 грн.

З представлених накладних вбачається, що вони підписані обома сторонами без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про товар, а також містить відомості про фактичне отримання товару. Тобто, за своїми ознаками такі накладні є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

Відповідачем жодних заперечень щодо отримання товару від позивача на підставі договору, не надано.

Оскільки відповідачем отримано товар та послуги, відповідно до вищезазначених накладних, у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в терміни, передбачені сторонами у договорі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження поставки позивачем та отримання останніх відповідачем на загальну суму 21652,30грн.

Оскільки відповідачем отримано товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в терміни, передбачені сторонами у договорі.

Оцінивши зміст договору, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі продажу, який підпадає під правове регулювання норм статті 655-697 Цивільного кодексу України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму п.1. ст. 655 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов договору п. 5.4 договору, вартість товару за вищезазначеними накладними у строки передбачені договором не оплатив у повному обсязі. Вартість товару відповідачем сплачена 13.06.2014.

За таких обставин, станом на теперішній час сума заборгованості у розмірі 21652,30 грн. повністю оплачена відповідачем, докази чого наявні в матеріалах справи. У звязку зі сплатою суми боргу, позивач зменшив позовні вимоги.

Оскільки відповідач грошові зобовязання виконав з порушенням строків передбачених договором, то позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 912,89 грн.

Відповідно до п.6.6 договору у разі несвоєчасної оплати покупцем вартості товару продавцю у відповідності до умов цього договору, що розцінюється, як неналежне виконання покупцем грошового зобовязання перед продавцем, покупець сплачує продавцю неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд визнає його не вірним, оскільки позивачем не вірно визначена дата, з якої відповідач вважається таким, що порушив грошове зобовязання, оскільки згідно п. 5.4 договору остаточний розрахунок погоджений сторонами протягом 3 банківських днів з дня підписання накладної, який співпадає з днем отримання товару.

За розрахунком суду, розмір пені розрахований по кожній накладній окремо становить 885,46 грн., який і підлягає задоволенню.

Враховуючи несплату відповідачем отриманого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 210,62 грн. та інфляційні втрати у розмірі 675,76грн.

Матеріалами справи доведено, що строки виконання грошового зобов'язання відповідачем порушені, так як до пред'явлення позивачем позову щодо стягнення 3%річних та інфляційних втрат фактично залишилось невиконаним грошове зобов'язання відповідача перед позивачем.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача суми інфляційних втрат, суд визнає його вірним, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 675,73 грн. підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних, суд визнає його арифметично не вірним, оскільки позивачем не вірно визначена дата, з якої відповідач вважається таким, що порушив грошове зобовязання.

За розрахунком суду, розмір 3% річних становить 204,33 грн., який підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1827,00 грн.- судового збору та витрати на адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Позивачем до матеріалів справи надано копії договору №1 від 02.12.201 про надання адвокатом юридичних послуг, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акту від 25.04.2014, ордеру, платіжного доручення від 25.04.2014.

Відповідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, то суд вважає, що в контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника.

Водночас, положеннями пункту 33 Правил адвокатської етики, затверджених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня 1999 року (протокол від 1-2 жовтня 1999 року № 6/VI) зазначено, що гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути розумно обґрунтованим за розміром. Аналогічні положення містяться і в пункті 3.4.1 Загального кодексу правил для адвокатів країн Європейського Співтовариства, прийнятого делегацією дванадцяти країн-учасниць на пленарному засіданні у Страсбурзі в жовтні 1988 року. При цьому до факторів, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, відносяться обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення, ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення, вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі, необхідність виїзду у відрядження, професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката тощо.

Дослідивши матеріали справи та визначаючи роль адвоката ОСОБА_2., повноваження якого та свідоцтво якого судом перевірені в судовому засіданні 11.06.2014, 16.06.2014 у всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи №905/2635/14, а також акти, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в сумі 5000,00грн. такою, що є обгрунтованою на суму 4000,00 грн. (1500,00 грн. складення позову, участь у двох судових засіданнях по 1000,00 грн., та подання клопотання про зменшення позову -500,00 грн.) та підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Приватного малого підприємства "Яспис" (вул. Бурденка, 29 м. Донецьк, 83052, з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донпромзбут" (АДРЕСА_1, 83005, ) пеню у розмірі 884 (вісімсот вісімдесят чотири) грн. 46коп., 3% річних у розмірі 204 (двісті чотири) грн. 33коп., інфляційних втрат у розмірі 675 (шістсот сімдесят пять) грн. 73коп., судовий збір у розмірі 1791 (одна тисяча сімсот девяносто одна) грн. 74коп., витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 3922 (три тисячі девятсот двадцять дві) грн. 81 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 18.06.2014.