номер провадження справи 6/35/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Запоріжжя

09.07.2014 Справа № 908/1862/14

За позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт (пров. Балтійський, буд. 20, м. Київ, 04073)

До Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Кредо (вул. 8 Березня, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068; просп. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068)

Про стягнення 8 432 грн.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1 довіреність № 44 від 20.01.2014р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт м. Київ до Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Кредо м. Запоріжжя, про стягнення 8 432 грн., суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, сплаченого позивачем страхувальнику, в сумі 8 432 грн.

Розгляд справи відкладався.

09.07.2014р. розгляд справи продовжений.

Відповідач надав відзив на позов, де частково заперечує проти позову виходячи з наступного: позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначає, що у звязку із виплатою страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування наземних транспортних засобів, укладеного з ТОВ «Український лізинговий фонд», підставою чого стала ДТП за участі ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача, що підтверджується полісом № АВ/7655119, до нього перейшло право регресної вимоги у розмірі виплаченого страхового відшкодування, що складає 8 432 грн., яке визначено на підставі висновку експерта та рахунка СТО. Однак, відповідач частково не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, у зв'язку з чим зазначає наступне. Змістом ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Нормативним актом, який визначає порядок проведення оцінки шкоди є Закон України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні» положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності субєкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні» професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та субєктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обовязковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна у випадках її обовязкового проведення, зазначених у статті 7 цього Закону, виконана суб'єктами, які не є субєктами оціночної діяльності, визнається недійсною. Таким чином, оцінка шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, виплачується страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виключно на підставі звіту про проведену оцінку, складеним суб'єктом оціночної діяльності. З матеріалів справи вбачається, що позивач замовив та отримав звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 17/04/13, який виконаний субєктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3. Згідно зазначеного звіту, вартість відновлюваного ремонту автомобілю GEELY СК 1,5, державний номер НОМЕР_1 складає 8537 грн. 65 коп., а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 8089 грн. 55 коп. Згідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Між тим, позивач здійснив виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу не на підставі складеного оцінювачем звіту, а на підставі рахунків ФОП ОСОБА_4, який здійснював відновлюваний ремонт пошкодженого у ДТП транспортного засобу. Така можливість погоджена сторонами договору добровільного страхування транспортного засобу, однак не розповсюджується на правовідносини між позивачем та відповідачем. Крім того, відповідно до п. 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до вищевказаного полісу франшиза складає 500 грн. Відтак, відповідач визнає вимоги позивача у розмірі 7 589 грн. 55 грн., які розраховуються як розмір оціненої шкоди з урахуванням фізичного зносу у розмірі 8089 грн. 55 коп. мінус франшиза у розмірі 500 грн. Визнані вимоги у розмірі 7 589 грн. 55 коп. вже задоволені відповідачем 23.06.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням № 837 від 23.06.2014 року. Таким чином, на підставі п. 1-2 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження в частині вимог у розмірі 7 589 грн. 55 коп. підлягає припиненню.

Позивач, повідомлений про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України (надалі - ГПК України), в судове засідання не зявився.

До судового засіданні від позивача надійшла телеграма, в якій він просить суд, у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника, провести розгляд справи без присутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити та прийняти рішення про стягнення з відповідача грошового відшкодування та судового збору за наявними в справі матеріалами.

Суд повторно вказує позивачу, що розглянути спір за наявними матеріалами в справі не можливо.

На думку суду, саме позивач, як ініціатор судового розгляду справи, найбільш має бути зацікавленим у найшвидшому розгляді справи в суді та прийнятті остаточного судового рішення у певному спорі.

Позивач не надав суду жодного документу, який би свідчив про неможливість прибуття в судове засідання представника підприємства.

Своїми ухвалами від 03.06.2014р. та від 17.06.2014р. господарський суд Запорізької області зобовязав позивача та відповідача надати ряд документів, однак сторони проігнорували вимогу суду.

Суд вважає за необхідне вказати сторонам, що ухвала господарського суду є обовязковою для виконання.

Суд вказує на обовязковість виконання ухвали суду, як в частині надання витребуваних судом документів, так і в частини забезпечення явки представників сторін, та визнає явку сторін обовязковою.

Сторони є юридичними особами, і чинний ГПК України не обмежує коло осіб, які можуть зявитися в судове засідання та представляти інтереси юридичної особи.

Суд звертає увагу сторін на те, що згідно пункту 2 статті 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як вбачається з обставин справи, сторони недобросовісно користується належними їм процесуальними правами, а саме не зявляються в судове засідання на виклик суду, не надають витребувані судом документи та затягують розгляд справи з неповажних причин.

Суд нагадує сторонам, що окрім прав, сторони ще мають і обовязки.

Сторони зловживають наданими їм правами.

Відповідно до положень п. 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки:

- стягнення штрафу з винної сторони в доход державного бюджету України (пункт 5 статті 83 ГПК);

- винесення у встановленому порядку окремих ухвал (стаття 90 ГПК).

За таких обставин, суд попереджає сторін, що у разі невиконання вимог суду, до них судом будуть застосовані відповідні міри.

У звязку з неявкою представника позивача, ненаданням сторонами усіх витребуваних судом доказів та витребуванням додаткових доказів, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 22, 65, 77, 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Розгляд справи відкласти до 21.07.2014 р. о 10 год. 00 хв.

Зобовязати позивача у строк до 17.07.2014р. виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалою суду від 03.06.2014р. та від 17.06.2014р.; а також: надати документи, які підтверджують поважність причин неявки вашого представника в судове засідання 09.07.2014р. та не надання витребуваних судом документів; надати суду письмові заперечення на відзив відповідача, з посиланням на конкретні норми законодавства та підтверджуючі документи; докази своєчасного направлення запита про отримання страхового поліса між ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_2 в т.ч. одразу після подання позову до суду, та докази відмови надання цього страхового полісу позивачу; надати страховий поліс між ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_2, у т.ч. № АВ/7655119; представити детальний розрахунок суми позову; письмово зазначити підстави включення в суму позову франшизи та суми зносу автомобіля, з урахуванням вимог ст.ст. 12 та 29 Закону України № 1961- IV від 01.07.2004 року; письмово зазначити підстави предявлення позову саме до відповідача та надати документи на підтвердження того, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» є належним відповідачем по справі; письмово підтвердити факт надходження грошових коштів в сумі 7 589 грн. 55 коп. від відповідача згідно платіжного доручення № 837 від 23.06.2014р.; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних судом документів надати до матеріалів справи, оригінали суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобовязати відповідача у строк до 17.07.2014р. виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалою суду від 03.06.2014р. та від 17.06.2014р., а також: надати страховий поліс між ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_2, у т.ч. № АВ/7655119; надати суду документи на підтвердження того, що сума франшизи за страховим полісом № АВ/7655119 дійсно складає 500 грн.; надати суду оригінал платіжного доручення № 837 від 23.06.2014р. для огляду; докази своєчасного направлення запита про отримання страхового поліса між ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_2 в т.ч. одразу після порушення провадження у справі, та докази відмови надання цього страхового полісу відповідачу; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних судом документів надати до матеріалів справи, оригінали суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Відповідно до пункту 4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України зобовязати Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154) до 17.07.2014р. надати суду інформацію, в якій страховій компанії та за яким полісом станом на 09.10.2012 року було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 власника автомобіля НОМЕР_2; надати суду страховий поліс між ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_2, у т.ч. № АВ/7655119; представити суду всі документи на підтвердження запитуваної інформації (належним чином засвідчені читаємі копії - до матеріалів справи,).

Дану ухвалу направити позивачу, відповідачу (на дві адреси) та на адресу МТСБУ (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154).

Суд вважає за необхідне попередити сторін, що за невиконання вимог суду, у тому числі у випадку неявки представника, у відповідності з ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони, яка ухиляється від вчинення дій, покладених судом штраф у розмірі до 1 700 грн.

Суддя Л.С. Місюра