ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 Справа № 905/2392/14 Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі судового засідання Пилипенко О.М. розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Арт-Буд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Експозит"
простягнення 220770,00 грн.
Представники сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_1-адвокат; ОСОБА_2 - представник;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Буд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експозит" про стягнення 220770,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір №М01/10-04/12 на виготовлення та поставку меблів, а також на виконання робіт з монтажу і встановлення товару на суму 221540,00 грн. Позивачем було сплачено обумовлену договором передплату, проте відповідачем, у строк передбачений договором, не виконано зобов'язань пов'язаних з виготовленням, поставкою та монтажем меблів. За таких обставин, позивач відмовився від прийняття зобовязання відповідача і звернувся до нього з вимогою повернути кошти. Проте, відповідач кошти не повернув, товар не виготовив та не поставив.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору №М01/10-04/12 від 26.04.2012, додатків №1 та №2 до договору, виписок з банківського рахунку позивача, повідомлення про відмову від прийняття подальшого виконання зобовязання від 12.03.2014 разом з повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.06.2014 оголошено перерву до 12.06.2014.

Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав, витребуваних судом документів не надав.

Відповідачем був поданий зустрічний позов про зобовязання підписати акт приймання-передачі, який ухвалою суду від 12.06.2014 повернутий заявнику без розгляду у звязку з сплатою судового збору у меншому розмірі, а саме сплачено 243,60 грн. замість належних 1218,00 грн. В подальшому відповідачем подана апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення без розгляду зустрічного позову.

В судове засідання призначене на 11.06.2014 зявився представник відповідача, який вказав на неотримання позовних матеріалів та на неможливість надання пояснення по суті позову. Судом перевірено наявність в матеріалах справи доказів надіслання на адресу відповідача позовної заяви разом з додатками. В судовому засідання представник позивача, надав суду для огляду поштовий конверт на підтвердження того, що позовна заява разом з додатками повернулась на адресу позивача у звязку із закінченням терміну зберігання пошти на відділення відповідача. В судовому засіданні представнику відповідача передані позовна заява з додатками. Повноваження представника відповідача підтверджуються довіреністю від 11.06.2014. Повноваження директора відповідача перевірені судом шляхом дослідження витягу електронної версії Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який був наданий позивачем до матеріалів справи.

В судовому засіданні призначеному на 12.06.2014 відповідачем подано клопотання про зупинення провадження по справі до моменту повернення зустрічного позову ТОВ "Еспозит" з апеляційного господарського суду Донецької області. Клопотання мотивовано тим, що оскільки відповідачем подана апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви, то матеріали справи №905/2392/14 підлягають направленню до суду апеляційної інстанції. Окрім того, відповідачем зазначено, що оскільки всі товаросупровідні документи щодо зазначеної поставки знаходяться у ОСОБА_4 особі підприємця ОСОБА_5, який мешкає у м. Красноармійську і у звязку з нестабільною операцією та проведенням антитерористичної операції в Донецькій області, передання документів в розпорядження відповідача потребує часу.

Також відповідачем подано клопотання про продовження строку розгляду справи на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, яке ухвалою суду від 11.06.2014 задоволено.

Окрім вказаного, відповідачем подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 особу-підприємця ОСОБА_5. Клопотання мотивовано тим, що між відповідачем та ОСОБА_4 особою-підприємцем ОСОБА_5 укладений договір дорученням, згідно з умовами якого останньому доручено передати позивачу замовлені ним меблі по договору №М01/10-04/12 від 26.04.2012. Згідно зі звітом ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5, ним 29.05.2012 були передані позивачу меблі. Отже, на думку відповідача, у господарських відносинах між позивачем та відповідачем, знаходячись у матеріальних відносинах з останнім приймала участь третя особа, що впливає не тільки на вирішення всіх обставин справи, а ще й на права та обовязки третьої особи, оскільки зобовязання щодо передачі товару та документів покладено саме на третю особу.

На підтвердження клопотання відповідачем до матеріалів справи наданий договір доручення від 15.05.2012, акт приймання-передачі від 29.05.2012 та звіт повіреного про виконання зобовязань за договором доручення. Відповідачем не надано оригінали вказаних документів для огляду суду.

Розглянувши вищевказані клопотання відповідача, суд керуючись принципами законності, рівності, розумного строку розгляду справи, відмовляє у їх задоволенні, оскільки вони не направлені на вирішення спору по суті із застосуванням усіх передбачених законодавством засобів та способів, у тому числі збирання належних доказів по справі, залучення до участі сторін, якщо рішення можу вплинути на їх права та обовязки, а свідчать тільки про намагання відповідача затягнути вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Дослідивши надані відповідачем документи та зміст договору №М01/10-04/12, на підставі якого заявлений позов, судом встановлено, що останній підписаний тільки між позивачем та відповідачем, права та обовязки по ньому виникають тільки у позивача та відповідача, зобовязання, які взяв на себе відповідач, він повинен виконати особисто. Надані разом з клопотанням документи, підписані тільки між відповідачем та ОСОБА_4 особою-підприємцем ОСОБА_5, жодні підписи з боку позивача відсутні. Вказані документи свідчать тільки про наявність господарських відносин між відповідачем та ОСОБА_4 особою-підприємцем ОСОБА_5. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що проти задоволення позову заперечує, надати витребувані судом документи не може, оскільки вони знаходяться в іншій області, в іншому місті.

Судом відзначається, що провадження по справі порушено 11.04.2014, тому у відповідача було достатньо часу (2 місяця) для збирання необхідних документів.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

26.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АК Арт-Буд", як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експозит", як виконавцем (відповідач) підписаний договір №М01/10-04/12 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобовязується виготовити та поставити (передати у власність) замовнику меблі (далі-товар), а також виконати роботи по монтажу та встановленню товару в приміщенні басейну на обєкті будівництва "Реконструкція парку культури та відпочинку ім.. ОСОБА_6 в ОСОБА_6 районі м. Донецька", а замовник зобовязується прийняти товар та роботи та вчасно їх оплатити.

Загальна сума договору складається із загальної вартості товару та загальної вартості робіт і складає 221540,00 грн.

Пунктом 2.3 договору передбачений порядок оплати товару і робіт, а саме:

- аванс у розмірі 50% загальної суми договору замовник сплачує протягом 3 банківських днів на підставі відповідного рахунку на оплату, отриманого від виконавця (п. 2.3.1);

- аванс у розмірі 20% загальної вартості договору замовник сплачує протягом 3 банківських днів після виготовлення виконавцем товару на підставі відповідного рахунку на оплату, отриманого від виконавця (п. 2.3.2);

- кінцевий розрахунок за товар і виконані роботи у розмірі 30% загальної суми договору замовник здійснює протягом пяти банківських днів з моменту підписання сторонами видаткових накладних.

Розділом 3 договору передбачений порядок та строки передачі товару, а саме:

- виконавець зобовязаний передати товар замовнику і виконати роботи протягом 30 днів з моменту сплати замовником авансу згідно пункту 2.3.1 цього договору (п. 3.1);

- факт передачі товару і виконання робіт по монтажу товару підтверджується видатковими накладними. Зобовязання по складенню видаткових накладних покладається на виконавця (п. 3.2 );

- умови поставки товару DDP Донецьк, місце передачі товару замовнику - басейн на обєкті будівництва "Реконструкція парку культури та відпочинку ім.. ОСОБА_6 в ОСОБА_6 районі м. Донецька" Розвантаження товару та його доставка до місця монтажу здійснюється виконавцем.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що факт виконання робіт та вводу в експлуатацію товару підтверджується підписаними замовником видатковими накладними.

Договір підписаний сторонами, скріплений їх печатками та міститься в матеріалах справи.

26.04.2012 сторони узгодили та підписали додатки: № 1 договору (специфікація), в якому міститься інформація про назву товару, його кількість та вартість; №2, в якому сторонами погоджене технічне завдання.

На виконання умов договору, позивачем здійснено передплату на загальну суму 220770,00 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, а саме 26.04.2012 перераховано 60000,00 грн., 07.05.2012 перераховано 50770,00 грн., 08.05.2012 перераховано 60000,00 грн., 29.05.2012 перераховано 50000,00 грн.

Таким чином, позивач свої зобовязання щодо здійснення попередньої оплати за договором виконав належним чином.

Відповідно до умов договору, відповідач повинен був виконати свої зобов'язання щодо виготовлення та поставки позивачу товару не пізніше 06.06.2012.

Проте, як зазначає позивач, відповідач свої зобовязання по договору не виконав, товар не виготовив, не поставив та не виконав роботи з його монтажу, що підтверджується відсутністю видаткових накладних підписаних обома сторонами та/або інших первинних документів, які б могли свідчити про виконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження виконання договору, а саме належних доказів щодо виготовлення меблів, передачі їх позивачу, вчинення дій з монтажу останніх на обєкті, зазначеному в договорі. Відповідачем не надано доказів складення будь-яких первинних документів (видаткових накладних, актів приймання-передачі) та передачу їх позивачу та відмову останнього від підписання їх.

Разом з тим, судом враховуються доводи зазначені відповідачем у клопотання про залучення третьої особи та надані разом з ним документи. Дослідивши зміст договору доручення від 15.05.2012, акт приймання-передачі від 29.05.2012, довіреності від 15.05.2012, звіт повіреного про виконання зобовязань за договором доручення, суд приходить до висновку, що вказані документи жодним чином не підтверджують виготовлення відповідачем меблів, передачу їх позивачу та монтаж останніх на обєкті, тобто не підтверджують виконання відповідачем своїх зобовязань по договору №М01/10-04/12.

Враховуючи вищевикладене, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження виконання відповідачем своїх зобовязань по договору №М01/10-04/12 а ні у строки передбачені договором а ні на теперішній час.

Оцінивши зміст даного договору, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за змістом та правовою природою є договором, який містить елементи договору поставки та договору підряду, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України, а також глави 61 Цивільного кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі - продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України (ст. 662 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Судом встановлено, що умовами договору сторонами чітко погоджений строк протягом якого відповідач зобов'язаний виготовити поставити та змонтувати позивачу товар, а саме протягом 30 календарних днів з моменту сплати позивачем авансу у розмірі 50%, який позивачем сплачений 07.05.2012.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 Цивільного кодексу України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Обовязок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобовязання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач умови договору №М01/10-04/12 не виконав.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, що призвели до неможливості виконання ним договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно вказаних норм закону у позивача виникає альтернативне право вимагати передання оплаченого товару або вимагати повернення суми попередньої оплати, що в свою чергу породжує альтернативні обовязки у відповідача.

Статтею 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання.

Відповідно до ст. 7.6 договору якщо строк поставки товару або строк виконання робіт буде порушений більш ніж на 10 днів, замовник має право застосувати оперативно-господарську санкцію у вигляді відмови від прийняття подальшого виконання зобовязання, порушеного виконавцем (відмова від прийняття товару або робіт) із звільненням від відповідальності за це. Оперативно-господарська санкція застосовується шляхом направлення виконавцю відповідного письмового повідомлення. Виконавець зобовязаний протягом пяти днів з моменту отримання такого повідомлення повернути замовнику отримані в якості попередньої оплати грошові кошти з урахуванням індексу інфляції.

13.03.2014 позивачем направлено повідомлення б/н від 12.03.2014, в якому вказано про відмову від прийняття товару та робіт, а також висунота вимога про повернення у пятиденний термін коштів в сумі 220770,00 грн. Вказаний лист отриманий відповідачем 17.03.2014, що підтверджується повідомлення про вручення поштової кореспонденції.

Відповідач відповіді на лист позивача не надав, кошти не перерахував, жодних доказів на спростування вищевказаних обставин не надав.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про повернення сплачених позивачем відповідачу коштів на виконання договору №М/01-10-04/12, який з боку відповідача не виконаний, є правомірною, обґрунтованою та доведеною.

За таких обставин, кошти перераховані позивачем на виконання договору в якості попередньої оплати у розмірі 220770,00 грн. підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експозит" (83027, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Савченка, 1-А, код 31714702) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ак Арт-Буд" (83052, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Бурденко, 29, ) кошти у розмірі 220770 (двісті двадцять тисяч сімсот сімдесят) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 4415 (чотири тисячі чотириста пятнадцять) грн. 40 коп.

3. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 13.06.2014.