РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Справа №918/42/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №436/11.5.2)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 01.01.2014р.)

третьої особи на стороні відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "ВТБ Банк" на рішення господарського суду Рівненської області від 01 квітня 2014 року у справі №918/42/14 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Приватного підприємства фірма "Екохім"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4

про стягнення в сумі 1054883 грн. 77 коп.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2014 року, рішенням господарського суду Рівненської області було відмовлено у задоволенні позову ПАТ "ВТБ Банк" до ПП фірма "Екохім", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про стягнення в сумі 1054883,77 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, в своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки банк вчасно звернувся до відповідача, як поручителя за Кредитним договором №17.08-03/07-СК від 03 жовтня 2007 року, з вимогою про виконання ним взятих на себе зобов'язань, тим більше, що такий строк, в силу ч.4 ст. 559 ЦК України, закінчився 02 квітня 2017 року.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у чіткій відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки у Договорі поруки №17.08-03/07-ДП03 від 03 жовтня 2007 року не встановлено строку дії поруки, а відтак, шестимісячний термін для предявлення вимоги до поручителя, який передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, закінчився 04 червня 2014 року, оскільки банк звернувся до позичальника з вимогою про повернення грошових коштів 29 листопада 2012 року, а позичальник отримав дану вимогу 03 січня 2014 року.

05 травня 2014 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 28 травня 2014 року.

28 травня 2014 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 11 червня 2014 року.

11 червня 2014 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 23 червня 2014 року,

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча і був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

03 жовтня 2007 року, між ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк", як кредитором, та ОСОБА_4 , як позичальником, було укладено Генеральну угоду №03, за умовами якої банк на умовах забезпечення, строковості, повернення, плати за користування та цільового характеру використання, зобовязався надавати клієнту кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках цієї угоди і які є її невідємними частинами. (а.с.147-148)

Пунктом 2.2 даної Генеральної угоди передбачено, що умови надання, розмір кожного кредиту та термін його погашення оформлюється окремими кредитними договорами, які є невідємними частинами цієї угоди.

03 жовтня 2007 року, між ВАТ "ВТБ Банк", як кредитором, правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк", та ОСОБА_4, як позичальником, було укладено Кредитний договір №17.08-03/07-СК, згідно якого банк надав останньому до 02 жовтня 2014 року кредит у розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою 14,5% річних, а позичальник зобовязався своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити нараховані проценти та комісійну винагороду, а також виконати всі інші умови договору. (а.с.13-15).

В цей же день, 03 жовтня 2007 року, для забезпечення належного виконання кредитних зобовязань боржника, між ВАТ "ВТБ Банк", як кредитором, правонаступником якого є позивач, ОСОБА_4, як позичальником, та ПП фірмою "Екохім", як поручителем, було укладено Договір поруки №17.08-03/07-ДП03, за яким поручитель зобовязався відповідати перед банком, як солідарний боржник, за виконання позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором №17.08-03/07-СК, а також додатковими угодами до нього. (а.с.10) Вказаний був договір підписаний повноважними представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Згідно п.2 Договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін, умови повернення та сплати яких встановлюються Кредитним договором №17.08-03/07-СК від 03 жовтня 2007 року та будь-якими додатковими угодами до нього (у тому числі тих, що збільшують основне зобовязання).

Відповідно п.5 Договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених кредитним договором.

Згідно п.11, договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.

09 вересня 2009 року, між сторонами по Кредитному договору було укладено Договір про внесення змін №1 до Кредитного договору від 03 жовтня 2007 року №17.08-03/07-СК, яким було більш деталізовано права та обовязки сторін по договору та визначено порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом.(а.с.16-20)

20 вересня 2010 року, Договором про внесення змін №2 до Кредитного договору від 03 жовтня 2007 року №17.08-03/07-СК було, зокрема, збільшено, до 02 жовтня 2016 року, строк користування кредитними коштами. (а.с.21-24)

30 серпня 2011 року, між сторонами по Кредитному договору було укладено Договір про внесення змін №3 до Кредитного договору від 03 жовтня 2007 року №17.08-03/07-СК, яким було зменшено відсоткову ставку до 14% та значно деталізовано права та обовязки сторін по договору та змінено порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом.(а.с.25-40)

29 листопада 2012 року, позивач звернувся до ОСОБА_5 з листами-вимогами про сплату простроченої заборгованості, в якій останній повідомлявся про те, що 28 листопада 2012 року за Кредитним договором №17.08-03/07-СК обліковується прострочена заборгованість, яка складає 9231,29 доларів США. Також, у зв'язку з невиконанням позичальником у строк своїх зобов'язань просить повернути всю суму отриманих за договором грошових коштів, яка становить 78748,41 доларів США.(а.с.43-46) Дані вимоги були отримані ОСОБА_5 01 та 03 грудня 2012 року.

15 січня 2014 року, ПАТ "ВТБ Банк" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ПП фірма "Екохім", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про стягнення боргу у розмірі 131975,95 доларів США, який складається з: строкової заборгованості по кредиту у сумі 50689,61 доларів США; простроченої заборгованості по кредиту - 21724,05 доларів США; строкової заборгованості по відсотках - 21820,99 доларів США; простроченої заборгованості по відсотках - 30982,93 доларів США; пені за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 2091,10 доларів США; пені за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 4667,27 доларів США, що, відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 23 грудня 3013 року складає 1054883,77 грн. (а.с.2-4)

01 квітня 2014 року, рішенням господарського суду Рівненської області у задоволенні даного позову було відмовлено. (а.с.178-184) 72413,66

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути вимога про примусове виконання зобовязання та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено з матеріалів справи, між ВАТ "ВТБ Банк", як кредитором, та ОСОБА_4, як позичальником, було укладено Кредитний договір №17.08-03/07-СК, згідно якого, та внесених змін, банк надав останньому до 02 жовтня 2016 року кредит у розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою 14,5% річних, а позичальник зобовязався своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити нараховані відсотки та комісійну винагороду, а також виконати всі інші умови даного договору. (а.с.13-15).

Для забезпечення належного виконання кредитних зобовязань позичальника, між ВАТ "ВТБ Банк", як кредитором, ОСОБА_4, як позичальником, та ПП фірмою "Екохім", як поручителем, було укладено Договір поруки №17.08-03/07-ДП03, за яким поручитель зобовязався відповідати перед банком, як солідарний боржник, за виконання в повному обсязі позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором №17.08-03/07-СК та додатковими угодами до нього. (а.с.10)

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, - порукою.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Нормою ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно п.5 Договору поруки, відповідач взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за виконання умов Кредитного договору №17.08-03/07-СК у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату: кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених цим кредитним договором.

З матеріалів справи, станом на час розгляду справи, ні ОСОБА_4, ні відповідач свої зобов'язання по Кредитному договору №17.08-03/07-СК та додатковими угодами до нього належним чином не виконали, тому банк вправі вимагати від поручителя ПП фірма "Екохім", як солідарного боржника, погашення заборгованості по простроченому кредиту у розмірі 72413,66 доларів США, що, відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 23 грудня 3013 року складає 578802,38 грн.

Доказів повного або часткового погашення спірної заборгованості відповідачем та третьою особою в апеляційну інстанцію також не надано.

Також, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 ЦК України (ч.2 ст.1054).

За приписами ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З спірного Кредитного договору №17.08-03/07-СК та доповнень до нього вбачається, що ОСОБА_4, як позичальник, зобовязався своєчасно повернути до 02 жовтня 2016 року отриманий кредит у розмірі 100000,00 доларів США та сплатити відсотки за користування даними коштами у розмірі 14,5% річних, а тому банк вправі вимагати від поручителя 52803,92 доларів США, що, відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 23 грудня 3013 року складає 422061,73 грн., відсотків за користування позичальником кредитними коштами.

Крім того, відповідно до п.7.1. Кредитного договору №17.08-03/07-СК, у разі прострочення позичальником строків виконання будь-якого з грошових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який оплачується пеня, за кожен день прострочення заборгованості за кредитом враховуючи день погашення з розрахунку факт/факт.

Перевіривши у апеляційному провадженні, здійснені позивачем розрахунки пені на суму прострочених грошових зобов'язань - суми кредиту та процентів за його користування, відповідно до кожного періоду користування, колегія суддів вважає, що зазначений розрахунок здійснений вірно, з врахуванням положень ст. 258 ЦК України, п.6 ст. 232 ГК України та умов Кредитного договору №17.08-03/07-СК, оскільки за п.8.7. Договору про внесення змін №3 до Кредитного договору від 03 жовтня 2007 року №17.08-03/07-СК укладеного 30 серпня 2011 року (а.с.25-40), позовна давність до вимог про стягнення пені та штрафів за цим Кредитним договором сторонами встановлена у три роки.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, дійшов висновку про те, що строк виконання позичальником зобовязання по поверненню отриманого кредиту, оплаті процентів та інших платежів за Кредитним договором №17.08-03/07-СК закінчився 03 січня 2013 року, тобто на 30 день з дня отримання останнім письмової вимоги банку про поверненню отриманого кредиту та проведення повного розрахунку, як це передбачено п.5.2.2 та п.7.7 Кредитного договору. Протягом шести місяців, строку визначеного ч.4 ст. 559 ЦК України, з цього часу будь-яких вимог банком до позивача, як до поручителя по зобовязанням позичальника по спірному Кредитному договору, предявлено не було, а тому дія Договору поруки №17.08-03/07-ДП03 від 16 жовтня 2007 року припинилась, і відпали правові підстави для стягнення з ПП фірмою "Екохім", як солідарного боржника, коштів по зобовязання ОСОБА_4 за Кредитним договором №17.08-03/07-СК.

З даним висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Дійсно, в спірному Договорі поруки сторони не встановили строку припинення поруки, і, відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України, якщо в договорі поруки не встановлено строку, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Проте, згідно п.7.7 Кредитного договору від 03 жовтня 2007 року №17.08-03/07-СК (з урахуванням Договору про внесення змін до цієї угоди від 09 вересня 2009 року №1) банк має право вимагати дострокового, протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення, погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісій та/або інших можливих платежів у разі порушення позичальником зобовязань, що випливають/випливатимуть з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені у майбутньому між позичальником та банком, в рамках надання позичальникові кредитних коштів.

У п.7.8 Кредитного договору №17.08-03/07-СК сторони погодили, що у разі відмови позичальника щодо дострокового погашення кредиту при настанні випадків, передбачених п.7.7, банк має право здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобовязань позичальника за цим кредитним договором, у тому числі, зокрема, звернутися до майнових поручителів.

Дані умови викладені також у п.5.2., п.5.2.2 Договору про внесення змін №3 до Кредитного договору від 03 жовтня 2007 року №17.08-03/07-СК укладеного від 30 серпня 2011 року (а.с.25-40), згідно якого банк має право вимагати дострокового, протягом 30 календарних днів з дати відправлення останньому відповідного повідомлення банку, повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди та інших виконання зобовязань за договором у разі, зокрема, невиконання (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки, передбачених умовами цього договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за кредитом щонайменше на 1 календарний місяць, або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків.

Так, 29 листопада 2012 року банк використав своє право на дострокове повернення кредиту, та направив позичальнику лист №974/1200-2 з вимогою про повернення ним, протягом 30 календарних днів, отриманих кредитних коштів в повному обсязі, а також сплати нарахованих відсотків та штрафних санкцій. Вказаний лист був отриманий позичальником 03 грудня 2012 року. (а.с.41-42)

Також, 29 листопада 2012 року банк направив лист-вимогу №978/1200-2 і поручителю з вимогою виконати порушене позичальником зобовязання за Кредитним договором №17.08-03/07-СК та повністю повернути всю суму кредитних коштів, а також відсотки та штрафні санкції, які виникли у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань позичальником. (а.с.3-44)

Але, звернення банку з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань та не означає односторонньої відмови від договору. Це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника, і у банку в подальшому при невиконанні такої вимоги виникає право стягувати ці кошти тому, що зобов'язальні правовідносини не припинилися, оскільки вони припиняються їх належним виконанням. (п.4 Узагальнення судової практики, Верховний Суд України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин" від 11 листопада 2011 року.)

З п.11 Договору поруки №17.08-03/07-ДП03 вбачається, що він діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором, дія якого, п.3.2. Договору про внесення змін №3 до Кредитного договору від 03 жовтня 2007 року №17.08-03/07-СК, що є невідємною частиною цього кредитного договору, була продовжена до 02 жовтня 2016 року, до якого позичальник зобовязувався повністю погасити кредит, а тому ПАТ "ВТБ Банк" вправі пред'явити до поручителя вимогу про виконання ним порушеного боржником зобов'язання та стягнути кредитні кошти, відсотки за користування кредитом та пеню за порушення кредитних зобовязань.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки господарського суду першої інстанції що дія Договору поруки №17.08-03/07-ДП03 від 16 жовтня 2007 року на час звернення банку з позовом до суду припинилась, і відпали правові підстави для стягнення з ПП фірмою "Екохім", як солідарного боржника, коштів по зобовязання ОСОБА_4 за Кредитним договором №17.08-03/07-СК, а тому позовні вимоги ПАТ "ВТБ Банк" про стягнення з відповідача ПП фірми "Екохім" коштів у розмірі 1054883,77 грн. відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі наведеного, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення господарського суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення яким задоволити позовні вимоги ПАТ "ВТБ Банк".

Відповідно до вимог ст.ст. 49, 105 ГПК України, судові витрати по оплаті судового збору за подачу позовної заяви та за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на рішення господарського суду Рівненської області від 01 квітня 2014 року у справі №918/42/14 задоволити.

Рішення господарського суду Рівненської області від 01 квітня 2014 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" - задоволити.

Стягнути з приватного підприємства фірми "Екохім" (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 264, ідентифікаційний код 314779256) на користь публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, бул. ОСОБА_6/вул. Пушкінська, буд. 8/26, ідентифікаційний код 14359319) - 131975,95 (сто тридцять одну тис. девятсот сімдесят пять) доларів США, що, відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 23 грудня 3013 року складає 1054883,77 (один млн. пятдесят чотири тис. вісімсот вісімдесят три грн. 77 коп.) грн.

Стягнути з приватного підприємства фірми "Екохім" (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 264, ідентифікаційний код 314779256) на користь публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, бул. ОСОБА_6/вул. Пушкінська, буд. 8/26, ідентифікаційний код 14359319) - 21097,68 (двадцять одну тис. девяносто сім грн. 68 коп.) грн. - судового збору за подання позовної заяви та 10 548,84 (десять тис. пятсот сорок вісім грн. 84 коп.) - судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/42/14 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.