ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Справа № 908/3188/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю №5 від 14.10.2013 р.,

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю №566 від 21.11.2014 р.,

ОСОБА_3- голова правління, наказ №54-К від 26.03.2013 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№3411 З/3-11) на рішення господарського суду Запорізької області від 09.07.14 у справі № 908/3188/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Берті", м. Бердянськ Запорізької області

про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач ТОВ "Промтехсервіс Ко", звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - ПрАТ "Берті", на свою користь 106000,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 7928,22 грн. пені та 2814,00 грн. 3 % річних, крім того просив судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.07.2014р. у справі № 908/3188/14 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Берті" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" 106000,00 грн. заборгованості, 7920,13 грн. пені, 2812,46 грн. 3% річних, 2334,65 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 09.07.2014р. у даній справі скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач вважає що висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи та рішення винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, заявник стверджує, що зобов'язання з поставки обладнання не було виконано позивачем належним чином. Обладнання було поставлено без технічної документації, неякісне та таке, що було раніше у використанні. Крім того, як стверджує відповідач, суд прийняв рішення про закінчення розгляду справи без проведення експертизи, фактично позбавивши відповідача можливості довести свою правоту.

Позивач у відзиві (від 24.11.2014р. вх.№11023) проти доводів апеляційної скарги заперечує. Стверджує, що відповідач не довів жодних обставин, на які він посилався під час розгляду справи як підставу своїх заперечень, а всі обставини, які він намагався довести в суді були спростовані призначеною та проведеною експертизою, наявними в матеріалах справи доказами, а тому рішення суду першої інстанції є об'єктивним та законним, у звязку з чим просить залишити його без змін. У задоволені апеляційної скарги просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, у відзиві на апеляційну скаргу - доводи позивача, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу у відповідності до вимог ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, вірно встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного провадження, 04 травня 2011 р. між ТОВ «Промтехсервіс Ко» (продавець) та ПрАТ «Берті» (покупець) був укладений договір № 04/05-11 (далі - договір), у відповідності до умов якого продавець зобов'язався поставити покупцю обладнання (товар), а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1).

У п. 1.3 договору сторони домовились, що найменування, тип, модель та ціна товару, що поставляється, зазначається у додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

У відповідності до додатку № 1 від 04.05.2011 р. до договору, продавець зобов'язався поставити покупцю таке обладнання: 2 одиниці відвантажувального модуля для техвуглероду (для біг-бегів) вартістю 15840,00 грн.; 2 одиниці конвеєру гвинтового (D=200 мм. L=3 м.) в комплекті привід, шибер вартістю 41760,00 грн.; 1 одиниця конвеєру гвинтового (D=250 мм. L=3 м.) в комплекті з течка, привід, шибер вартістю 16830,00 грн.; 1 одиниця дозатору вагового автоматичного для компонентів гумових сумішей, ОДСС-20Т з тензометричним електронним програмним пристроєм ЕВП-20 вартістю 64670,00 грн.; 1 одиниця системи управління вартістю 7650,00 грн.

Загальна вартість товару, що поставляється, за цим Договором складає 176100,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 29350,00 грн. (п. 3.1 договору).

Порядок розрахунків за товар, що поставляється передбачено сторонами правочину у п. 3.2. договору, де: авансовий платіж у розмірі 40 % від загальної вартості, зазначеної в п.3.1., що складає 70000,00 грн., сплачується покупцем протягом 15 днів з моменту підписання договору. 60 %, що залишилися від загальної вартості, зазначеної в п. 3.1. цього договору, що складає 106100,00 грн., сплачуються покупцем протягом 60 днів з моменту відвантаження товару.

Згідно з п. 4.1 договору, поставка товару здійснюється протягом 60 днів з дати надходження авансового платежу на адресу продавця. Базисні умови поставки - склад продавця.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2012 р. (п. 8 договору з урахуванням додаткової угоди № 1 від 28.03.2012 р.(т. 1 а.с. 104).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору ПрАТ "Берті" здійснило передплату за товар: 04.04.2012 р. 35000,00 грн., 06.04.2012 р. 20000,00 грн., 09.04.2012 р. 15100,00 грн., на загальну суму 70100,00 грн., доказом чого є відповідні виписки по особовому рахунку позивача, наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с. 16,17).

Позивачем, на виконання умов договору, зі свого боку, було поставлено відповідачеві товар за видатковою накладною № 141 від 23.08.2012 р. (т. 1 а.с. 14), яка підписана як з боку продавця, так і з боку покупця, без будь-яких претензій або зауважень щодо його якості. Даний товар був отриманий відповідачем через уповноважену особу ПрАТ "Берті" ОСОБА_4 за довіреністю № 487 від 22.08.2012 р. Тому, враховуючи зазначене, колегія суддів, вважає, що при отриманні товару відповідачем було перевірено його за якістю.

Втім, відповідач, отримавши товар без заперечень, на виконання п. 3.2. договору, 60 %, що залишилися від загальної вартості, зазначеної в п. 3.1. цього договору, що складає 106100,00 грн. і сплачуються покупцем протягом 60 днів з моменту відвантаження товару, у визначений термін позивачеві не сплатив.

Відповідач посилається на те, що монтаж обладнання для нього було здійснено позивачем на підставі договору №11/05 від 04.05.2011 р. та передано відповідачу на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт №12/09 від 12.09.2012 р. При цьому, вже в акті №12/09 вказувалося на технічні недоліки обладнання, а саме - відсутність достатнього вилету для встановлення біг-бега. А наступного дня, 14.09.2012 року обладнання вийшло з ладу. 14.09.2012 року телефоном та факсимільним зв'язком про це було повідомлено позивача з вимогою ліквідувати дефекти, однак в порушення умов договору та законодавства, що стосуються гарантійних зобов'язань, всі його вимоги як у телефонному режимі, так і факсимільним звязком, залишились без реагування з боку відповідача, тому він був змушений вже 18.10.2012 р., укласти трудовий договір з бригадою працівників, що провели технічне обслуговування обладнання з заміною комплектуючих, на підтвердження чого надав трудову угоду та акт приймання виконаних робіт від 18.10.2012 р.

На претензію позивача №18/03-13 від 01.03.2013 р. відповідач листом від 25.03.2013 р. № 220 повідомив про те, що позивач не виконав свої зобов'язання за договором, поставив неякісне обладнання, яке вийшло з ладу, у зв'язку з чим ПрАТ "Берті" було змушене укласти договір з ПрАТ «Механомонтаж», яке провело наладку і запуск поставленого обладнання.

На підставі зазначеного, відповідач стверджує, що 25.03.2013 р., тобто в межах гарантійного строку, направив на адресу позивача претензію з вимогою заміни неякісного обладнання, що було поставлено останнім, однак відповіді на це отримано ним не було.

Крім того, обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, ухвалою суду від 26.11.201Зр. було призначено товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

12.02.2014 р. експерт вищевказаного інституту ОСОБА_5 разом з двома представниками позивача приїхали на підприємство відповідача з метою проведення експертизи. Фактично обстеження обладнання лінії автоматичної подачі техвуглецю експертом не проводилось. ОСОБА_5 з представниками позивача обмежились лише оглядом місця розташування вищевказаної лінії, знаходились вони на території ПрАТ "Берті" близько 15 хвилин, про що свідчить запис в реєстраційному журналі відвідувачів підприємства. На вказівки відповідача, які свідчили про недоліки оставленого позивачем обладнання, експерт не звертала уваги, тому відповідач вважає, що ОСОБА_5 не в повному обсязі провела дослідження обладнання, як це передбачає п. 1. ст. 12 ЗУ «Про судову експертизу», своєю бездіяльністю визвала у нього сумніви в об'єктивності проведеної експертизи і результати проведеної нею експертизи не можуть відповідати дійсності . У зв'язку з цим ПрАТ "Берті" було змушене звернутися до Запорізької Торгово-промислової палати з заявою про проведення незалежної оцінки фактичного технічного стану обладнання.

18.03.2014р. ПрАТ "Берті" був отриманий звіт експертів Запорізької Торгово-промислової палати з висновком грошової оцінки майна, а також акт проведеної експертизи за № БВ-5.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції, такі посилання відповідача вважає безпідставними та необґрунтованими, враховуючи наступне.

Пунктом 2.2. договору сторонами було встановлено гарантійний строк експлуатації на поставлений товар 12 місяців з дати поставки товару.

Згідно з ч.1 ст.269 Господарського кодексу України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 Інструкції П-7, акт про приховані недоліки в продукції з гарантійними строками служби або зберігання, повинен бути складений на протязі 5 днів від дня виявлення недоліків, але в межах встановленого гарантійного строку.

Згідно п. 16 Інструкції П-7, при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування отриманої продукції вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним в маркуванні і супровідних документах, що посвідчують якість продукції (п. 14 Інструкції П-7), отримувач призупиняє подальше прийняття продукції і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Отримувач зобов'язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршенню її якості та змішування з іншою однорідною продукцією. Отримувач також зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акту представника виготовлювача, оскільки п. 3.2 договору передбачено складення двостороннього акту здачі-приймання.

Згідно п. 17 Інструкції П-7, в повідомленні про виклик, направленому виготовлювачу (відправнику), повинно бути зазначено, зокрема, основні недоліки, виявлені в продукції, час, на який призначено приймання продукції.

Згідно п. 19 Інструкції П-7, представник виготовлювача (відправника) повинен мати посвідчення на право участі у визначенні якості та комплектності продукції, що надійшла до отримувача.

Відповідно до вимог п. 24 Інструкції П-7, особи, які залучаються підприємством - отримувачем для участі в прийманні продукції, повинні бути ознайомленні з цією інструкцією, з відповідними стандартами, технічними умовами, кресленнями, рецептурами, зразками (еталонами), основними та Особливими умовами поставки та договором, на підставі якого здійснена поставка даної продукції.

Згідно п. 29 Інструкції П-7, за результатами приймання продукції по якості і комплектності за участю представників, зазначених в п. п. 19 і 20 цієї інструкції, складається акт про фактичну якість і комплектність отриманої продукції. Акт повинен бути складений в день закінчення приймання продукції по якості і комплектності. В акті повинно бути зазначено, зокрема:

а)найменування отримувача продукції та його адреса;

б) номер і дата акту, місце приймання продукції, час початку і закінчення приймання продукції; ,

в) прізвища, ініціали осіб, які приймали участь в прийманні продукції по

якості і в складанні акту, місце їх роботи, займані ними посади, дата та номер документа про повноваження представника на участь у перевірці продукції по якості і комплектності, а також вказівка про те, що ці особи ознайомлені з правилами приймання продукції по якості;

г) найменування та адреса виготовлювача (відправника) та поставника;

д) дата і номер телефонограми або телеграми про виклик представника

виготовлювача (відправника);

є) номера і дати договору на поставку продукції, рахунку-фактури,

транспортної накладної, документа, що засвідчує якість продукції;

н) детальний опис виявлених недоліків та їх характер;

о) підстави, за якими продукція переводиться в більш низький сорт, з посиланням на стандарт, технічні умови, інші обов'язкові правила;

р) номери стандартів, технічних умов, креслень, зразків (еталонів), за якими проводилася перевірка якості продукції;

ф) висновок про характер виявлених недоліків в продукції та причини їх виникнення.

Пунктом 30 Інструкції П-7 передбачено, що акт має бути підписаний всіма особами, що брали участь у перевірці якості та комплектності продукції. Особа, не згодна зі змістом акту, зобов'язана підписати його з застереженням про свою незгоду та викласти свою думку. В акті перед підписом осіб, що брали участь в прийманні, повинно бути зазначено, що ці особи попереджені про те, що вони несуть відповідальність за підписання акту, який містить дані, що не відповідають дійсності. Якщо між виготовлювачем (відправником) та отримувачем виникнуть розбіжності про характер виявлених дефектів та причини їх виникнення, то для визначення якості продукції отримувач зобов'язаний запросити експерта бюро товарних експертиз, представника відповідної інспекції по якості або іншої компетентної організації.

Згідно з п. 31 Інструкції П-7, до акту, складеного в порядку, передбаченому п. 29 цієї інструкції, повинні бути додані, зокрема:

а) документи виготовлювача (відправника), що посвідчують якість і комплектність продукції;

г) документ, що підтверджує повноваження представника, виділеного для

участі в прийманні;

г-1) акт, складений у відповідності з п. 16 цієї Інструкції;

є) інші документи, що можуть свідчити про причини псування (погіршення) якості продукції.

У відповідності до п. 33 Інструкції П-7, акт про приховані недоліки, складається в порядку, передбаченому цією інструкцією, якщо інше не передбачено Основними та Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими правилами та договором. Оскільки інше не передбачено, то в даному разі акти про приховані недоліки продукції мали складатися в порядку, передбаченому Інструкцією П-7.

Таким чином, при дослідженні матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що факти виявлення прихованих недоліків товару та причин псування (погіршення) якості товару мають підтверджуватися лише актами, складеними в порядку, передбаченому Інструкцією П-7, а оскільки відповідач не надав суду жодного акту, який би відповідав вимогам Інструкції П-7, то його посилання на поставку позивачем неякісного обладнання, без повного обсягу необхідної технічної документації, та у звязку з цим як привід для нього призупинення оплати за отриманий товар, є безпідставними, оскільки відповідачем не доведено факт отримання від позивача неякісного товару без належної документації, не зафіксовано у встановленому порядку факту виявлення виробничих недоліків в отриманому від позивача за договором товару в період гарантійного строку. Крім того, відсутні і докази звернення відповідача до позивача з вимогою направлення вказаної технічної документації на адресу ПрАТ "Берті".

З матеріалів справи вбачається, що впродовж гарантійного терміну від відповідача на адресу позивача не надходило заяв (претензій) про необхідність усунення будь-яких недоліків.

Претензія від 25.03.2013р., на яку посилається відповідач, не може бути таким доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення даної претензії на адресу позивача, як відсутні і докази отримання її останнім. Також факт направлення вказаної претензії заперечується і позивачем.

У вищезгаданому висновку судово-товарознавчої експертизи №2966-13 від 20.03.2014р. судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що:

1.Визначення якісних показників обладнання, що було поставлено відповідачу 23.08.2012 року вимогам стандартів та технічних умов, виходить за межі товарознавчої експертизи, так як обладнання не є стандартним, тобто не підлягає обов'язковій сертифікації та стандартизації.

2.Встановити відповідність маркування вимогам нормативно-технічної документації не надається можливим, у зв'язку з сильним загальним забрудненням об'єкту дослідження .

З.На момент проведення огляду, об'єкт знаходиться в працюючому стані.

4.3гідно наданих матеріалів справи об'єкт виготовлено згідно технічної документації, розробленої Національним університетом «Львівська політехніка» та згідно технічної документації розробленої ТОВ «Промтехсервіс Ко». По маркувальним даним встановити виробника не надається можливим у зв'язку з сильним загальним забрудненням об'єкту дослідження. Встановити, чи є обладнання, що було поставлене відповідачу 23.08.2012 року таким, що раніше перебувало у використанні не є технічно можливим, внаслідок його експлуатації. Дійсна вартість обладнання із врахуванням зношеності, складає 158490,00 грн.

У п.2.3. договору передбачено, що продавець зобовязаний за свій рахунок усунути дефекти товару, виявлені на протязі гарантійного строку, якщо не доведе, що дефекти виникли в результаті порушень покупцем правил експлуатації або зберігання.

Аналізуючи даний висновок у сукупності з умовами договору, а також наданими сторонами до матеріалів справи доказами, колегією суддів встановлено, що на час виконання судової експертизи спірне обладнання було у робочому стані. Втім, враховуючи заперечення відповідача про неможливість встановити при отриманні від позивача спірного товару чи нове це обладнання, чи бувше в використанні, оскільки, як зазначив відповідач, воно було ретельно пофарбоване, тобто виглядало як нове. Під час проведення судової експертизи та дослідження даного обладнання, експертом було зафіксовано «сильне загальне забруднення об'єкту дослідження». Тобто, постає питання про належну експлуатацію спірного обладнання, що могло стати причиною погіршення якості товару не з вини продавця.

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок складений кваліфікованим старшим судовим експертом лабораторії економічних, товарознавчих та автотоварознавчих досліджень ДніпроНДІСЕ, експерт 2 класу (ОСОБА_5А.), яка має вищу освіту за фахом «Товарознавство», кваліфікацію судового експерта за фахом 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини і товарів народного споживання», стаж експертної роботи з 2001р.

У пункті 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено про те, що визначення способу проведення експертизи належить до компетенції експерта. Оцінюючи висновок експерта, господарський суд повинен виходити з того, що цей висновок не має заздалегідь встановленої сили і переваг щодо інших доказів (частина п'ята статті 42 та частина друга статті 43 ГПК).

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Таким чином, зазначений висновок складений кваліфікованим судовим експертом відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу" і підстав для висування сумнівів щодо об'єктивності та компетентності здійснених вказаним експертом висновків немає, а тому зазначений висновок приймається в якості належного та допустимого доказу, в порядку статей 43, 101 ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставним клопотання відповідача про призначення у справі повторної судової товарознавчої експертизи, у задоволенні якого відхиляє з вищезазначених підстав.

Статтею 678 ЦК України визначено правові наслідки передання товару неналежної якості, а саме : 1. Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

2. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми 2) вимагати заміни товару.

3. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Частиною 1 ст.679 ЦК України визначено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

На підставі аналізу наявних матеріалів справи у сукупності з вимогами зазначених норм чинного законодавства, договору та Інструкції П-7, колегією суддів встановлено, що докази прийняття спірного товару неналежної якості, без відповідної документації, докази наявності виявлених недоліків в період гарантійного строку, перелік недоліків та їх характер в матеріалах справи відсутні, як і відсутній акт про такі недоліки, відсутні акти про невідповідність товару вимогам ТУ, ДСТУ, технічним умовам поставленого обладнання за участю позивача та відповідача, в) відсутність повідомлення яке отримав позивач, про необхідність складання відповідного акту про неналежну якість поставленого обладнання або виявлені приховані дефекти обладнання, відсутні висновки компетентних органів щодо невідповідної якості поставленого обладнання. А отже, колегія суддів, погоджуючись з судом першої інстанції вважає, що такий товар відповідав вимогам договору і, як вказувалось вище, впродовж гарантійного терміну від відповідача не надходило заяв про необхідність усунення будь-яких недоліків. Крім того, не надано і доказів того факту, що товар на цей час є несправним та його неможливо відрегулювати або відремонтувати. На твердження представників відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, спірне обладнання працює.

Більше того, твердження відповідача про те, що він 18.10.2012 р. уклав трудову угоду зі спеціалістами для технічного обслуговування обладнання так як позивач не проводив гарантійного обслуговування, не відповідає дійсності, оскільки відповідачем не надано належних доказів того, що після проведеного позивачем гарантійного ремонту 06.11.2012 р. він звертався до позивача щодо виниклих неполадок. Разом з цим, необґрунтованим є посилання відповідача на укладання ним трудових договорів з третіми особами для усунення несправностей, оскільки для відповідача є гарантійний термін, встановлений позивачем на обладнання, протягом якого позивач мав би за власний рахунок усувати будь-які неполадки.

Будь-яких інших доказів, що можуть свідчити про наявність недоліків або дефектів поставленого позивачем товару, відповідач суду не надав.

У випадку поставки товару з порушенням умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, цивільне (ч.2 ст. 678 ЦК України) та господарське (ч.5 ст. 268 ГК України) законодавство надає покупцю право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем - вимагати повернення сплаченої суми.

Відповідач від прийняття спірного товару не відмовився, постачальнику його не повернув і на час виконання судової експертизи спірне обладнання було у робочому стані, але з сильним загальним забрудненням.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду щодо недоведеності факту поставки неякісного товару за договором ґрунтується на матеріалах справи, відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Промтехсервіс Ко" щодо стягнення з ПрАТ "Берті" 106000,00 грн. заборгованості за поставлений товар.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача також 7928,22 грн. пені та 2812,46 грн. 3 % річних.

Згідно з п.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГК України та ст. 599 ЦК України за загальним правилам зобов'язання припиняються шляхом їх належного виконання, тоді як невиконання або неналежне виконання відповідних обов'язків є їх порушенням у розумінні ст.610 ЦК України, що за змістом ст.611 цього Кодексу має наслідком, у тому числі - необхідність сплати неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У пункті 5.4. договору сторонами обумовлено, що при недодержанні покупцем умов здійснення оплати, зазначених в п. 3.3.2 цього договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, зазначеної в п. 3.3.2 цього договору за кожний день прострочення, починаючи з дня, наступного за відповідною датою.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, колегія суддів, погоджуючись з судом першої інстанції, визнає його частково вірним та дійшла висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 7920,13 грн. за період з 24.10.2012 р. по 24.04.2013 р., і доказів у спростування цієї суми відповідачем суду не надано.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, 3% річних носять компенсаційний характер і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, суть якого полягає у отриманні від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав свої зобовязання у повному обсязі за укладеним договором. Отже він вважається таким, що порушив строки оплати отриманого товару.

Розглядаючи позовні вимоги ТОВ "Промтехсервіс Ко" в частині стягнення з відповідача 3% річних, суд першої інстанції, перевіривши розрахунки позивача, також правомірно задовольнив 3% річних частково у розмірі 2812,46 грн. за період з 24.10.2012 р. по 12.09.2013 р.

Судом апеляційної інстанції були перевірені дані розрахунки та встановлена їх відповідність як нормам чинного законодавства, умовам договору, так і визначення періоду, за який відповідні суми нараховані.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи, а господарський суд Запорізької області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у звязку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Запорізької області від 09.07.2014р. у справі № 908/3188/13 відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 09.07.2014р. у справі № 908/3188/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 15.12.14

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.