РІШЕННЯ

"03" жовтня 2014 р.Справа № 921/961/14-г/11

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Сидорук А.М.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехцентр-3000", вул. І.Франка, 1, м.Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", вул. Незалежності, 68а, с.Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257

про cтягнення заборгованості в сумі 41 411 грн.

За участю представників сторін

Позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 31.12.13 р.- представник

Відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1/7-293 від 19.09.14 р. , представник

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотехцентр-3000", вул. І.Франка, 1, м.Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500 звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", вул. Незалежності, 68а, с.Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257 про cтягнення заборгованості в сумі 41 411 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови Договору поставки товару № 20/01-01 від 20 січня 2014 року, а саме не здійснив повної оплати за надані послуги, в наслідок чого в останнього виникла заборгованість в сумі 38 383 грн. 46 коп.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 23 вересня 2014 року. В порядку ст. 77 ГПК України в судовому засіданні було оголошено перерву до 03 жовтня 2014 року.

03.10.2014р. від позивача по справі ТОВ "Автотехцентр-3000" н адресу господарського суду надійшла заява № 258 від 02.10.2014р. про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач про сить суд стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за поставлений товар в розмірі 38284,25 грн., пеню в розмірі 3018,42 грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Відповідач відзив на позов не подав, в судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позовних вимог.

В судовому засіданні представникам сторін розяснено їх права та обовязки, передбачені ст. ст. 22, 81-1 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача судом встановлено наступне:

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України).

20 січня 2014 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотехцентр-3000" (надалі Постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" (надалі Покупець) був укладений договір поставки товару № 20/01-01, у відповідності до умов, зазначених у даному договорі, продавець зобов"язується поставити та передати у власність покупцеві товарно-матеріальні цінності, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.21. договору ціна, найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура, тощо) визначається специфікаціями, що становитимуть невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п.5.1 договору розрахунки здійснюються шляхом банківського переказу грошових коштів в національній валюті України.

Відповідно до 5.2. оплата продукції, що поставляється за цим договором, здійснюється 100% (сто відсотків) від вартості отриманого товару та оплачується через 30 (тридцять) календарних днів від дати поставки кожної окремої партії товару.

Покупець сплачує пеню відповідно до п.п. 10.4, 10.5, 10.6 цього договору.

Судом встановлено, що на виконання своїх договірних зобов'язань позивач передав, а відповідач отримав товар згідно видаткової накладної №494/8 від 03.03.2014р року на суму 5 578,32грн., та був частково сплачений, а саме 77,98грн., відтак сума заборгованості по видатковій накладній №494/8 від 03.03.2014 року становить 5 500,34грн., згідно видаткової накладної №496/8 від 03.03.2014р року отримано товар на суму 2 467,32 грн. - часткової оплати не здійснено; згідно видаткової накладної №497/8 від 03.03.2014р. отримано товар на суму 3 000,12 грн. - часткової оплати не здійснено; згідно видаткової накладної №498/8 від 03.03.2014 року отримано товар на суму 6 359,10грн. - часткової оплати не здійснено; згідно видаткової накладної №499/8 від 03.03.2014р року отримано товар на суму 15 749,46 грн. - часткової оплати не здійснено; згідно видаткової накладної №500/8 від 03.03.2014р року отримано товар на суму 4 079,04 грн. - часткової оплати не здійснено; згідно видаткової накладної №611/8 від 17.03.2014р року отримано товар на суму 1 228,08 грн. - часткової оплати не здійснено.

Отже, на дату звернення позивача з позовом до господарського суду за захистом своїх прав та інтересів, заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 20/01-01 від 20.01.2014р. становила 38 383,46грн.

Відповідно до п. 10.4. договору при порушенні строку сплати поставленого товару покупець сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості поставленого але не сплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України відповідно до вимог ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Враховуючи наведене та на підставі поданого розрахунку, за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов'язань за укладеним договором, позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню в розмірі 3027,54 грн.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, і у відповідності із ст. 11 цього Кодексу - однією з підстав виникнення зобов'язань.

Так, між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на дату розгляду справи позивачем зменшено розмір позовних вимог, відповідно позивач просить стягнути з ТОВ "Мрія-Лізинг" на користь ТОВ "Автотехцентр-3000" - 38284,25 грн. заборгованості за поставлений товар та пеню в розмірі 3018,42 грн.

Згідно вимог ст. ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

На день розгляду справи докази погашення відповідачем заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог; відповідачем не спростовано факту поставки товару, доказів сплати заборгованості на дату розгляду справи не подано та приймаючи до уваги, що відповідно до вимог чинного законодавства України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а відтак господарський суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехцентр-3000", вул. І.Франка, 1, м.Лубни, Лубенського району Полтавської області обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.1, 2, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", вул. Незалежності, 68а, с.Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257, ідентифікаційний код 35855770 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехцентр-3000", вул. І.Франка, 1, м.Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500, ідентифікаційний код 30568711 38 284 грн. 25 коп. заборгованості за поставлений товар; 3 018 грн. 42 коп. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та 1 827 грн. 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання 09 жовтня 2014 року) через місцевий господарський суд.

Суддя А.М. Сидорук