ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2014 р.Справа № 922/783/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "ОМЗ-Трейд", м. Київ
до ТОВ "Арт Фенікс", с. Руська Лозова
про стягнення коштів
за участю :

Представник позивача: ОСОБА_1, дов. № 1/03 від 18.03.2014р.

Представник відповідача: не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЗ-ТРЕЙД», звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ Фенікс», про стягнення пені в розмірі 17392,22 грн., 3% річних в розмірі 4013,59 грн., а також просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 712 від 07.12.2012 р. щодо оплати вартості прийнятого товару.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач свого уповноваженого представника в судові засідання не направляв, витребуваних судом документів не надав, заявою вх. № 10142 від 26.03.2014 р. (арк.спр. 48) просив суд розглядати справу без його участі.

Враховуючи диспозитивність права сторони на участь у судовому засіданні в судовому засіданні 31.03.2014 р. суд ухвалив про задоволення відповідного клопотання відповідача.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

07 грудня 2012 року між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як покупцем) було укладено договір поставки № 712 (далі «договір поставки»).

Відповідно до п. 1.1 договору поставки постачальник зобовязується в порядку і на умова, визначених у договорі, поставити ЗІП до основного обладнання виробництва ВАТ «Іжорські заводи», РФ (далі «продукція»), а покупець зобовязується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни зазначені в специфікації, яка є невідємною частиною договору (п. 1.2 договору поставки).

Пунктом 3.1 договору поставки сторони погодили, що сума договору становить 10886400,00 грн.

Згідно п. 4.2 договору поставки покупець здійснює оплату продукції протягом 30 календарних днів з моменту підписання видаткових накладних на поставлену партію продукції.

01 жовтня 2013 року на виконання умов договору поставки позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 10886400,00 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи видаткова накладна № 5 від 01.10.2013 р. (арк.спр. 17).

Таким чином, з огляду на вказані вище положення договору поставки, позивач стверджує, що відповідач мав розрахуватись за отриману продукцію в строк до 31.10.2013 р.

Згідно наявних в матеріалах справи банківських виписок, відповідач почав розраховуватись за отриману від позивача на підставі договору поставки продукцію з 04.11.2013 р. на суму 600000,00 грн. (банківська виписка арк.спр. 18).

Наступні платежі були здійснені відповідачем: 05.11.2013 р. на суму 4686400,00 грн. та 07.11.2013 р. на суму 200000,00 грн. (банківські виписки арк.спр. 19, 20).

На підставі викладених вище обставин, керуючись п. 7.8 договору поставки позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 17392,22 грн. за період з 31.10.2013 р. по 06.11.2013 р.

Окрім того, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 4013,59 грн. за період з 31.10.2013 р. по 06.11.2013 р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України).

Зі змісту положення п. 4.2 договору поставки, враховуючи поставку позивачем відповідачу продукції 01.10.2013 р., строк оплати вартості отриманої відповідачем продукції настав 31.10.2013 р.

Втім, наявні в матеріалах справи банківські виписки (арк.спр. 18-20) свідчать, що відповідач здійснив оплату отриманої від позивача на підставі договору поставки продукцію на загальну суму 10886400,00 грн. в наступні строки:

- 04.11.2013 р. на суму 600000,00 грн.;

- 05.11.2013 р. на суму 4686400,00 грн.

- 07.11.2013 р. на суму 200000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що порушив строк здійснення оплати отриманої на підставі договору поставки продукції, тобто порушив грошове зобовязання за договором поставки.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Договором поставки (п. 7.8) сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної обілкової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору поставки та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 549, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 230-231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних в цілому є законними та обґрунтованими. Втім, позивачем невірно визначено період обчислення пені та 3% річних, оскільки не враховано положення ст.ст. 253-255 ЦК України, відповідно до яких прострочення виконання зобовязання настає у наступний день за останнім днем строку, встановленого для належного виконання зобовязання. Так, враховуючи, що останнім днем належного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором поставки є 31.10.2013 р., то пеня та 3% річних мають обчислюватись з 01.11.2013 р. по визначену позивачем дату 06.11.2013р.

Таким чином, розмір пені, який підлягає стягненню становить 13514,87 грн., а розмір 3% річних - 3118,82 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст. 49 ГПК України. Відповідно до даної норми судовий збір при частковому задоволенні позовних вимог покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1419,70 грн.

З огляду на наведене, відповідано до ст.ст. 175, 231-232 ГК України, ст.ст. 11, 253-255, 526, 530, 549, 553, 550-551, 610-612, 625, 626, 692, 712 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4-3, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ Фенікс" (62332, Харківська область, Дергачівський район, село Руська Лозова, вул.. Комунальна, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЗ-ТРЕЙД" (01032, м. Київ, вул.. Саксаганського, 119, літ. "А", офіс № 22, ) пеню в розмірі 13514,87 грн., 3% річних в розмірі 3118,82 грн., судовий збір в розмірі 1419,70 грн.

Повне рішення складено 30.04.2014 р.

Суддя ОСОБА_2