КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Справа№ 910/126/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Марчуку О.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник за довіреністю Добровольський Я.В.;

від відповідача: представник за довіреністю ОСОБА_3;

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Київські електричні мережі»

на рішення господарського суду міста Києва від 24.03.2014 року

у справі №910/126/14 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Київські електричні мережі»

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 11 935,20 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.03.2014 року у справі №910/126/14 у позові відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.03.2014 року у справі №910/126/14 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 року у справі №910/126/14 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено розгляд справи в судовому засіданні 21.05.2014 року за участю уповноважених представників сторін.

19.05.2014 року до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив оскаржуване рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні 21.05.2014 року надав пояснення, якими підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скаргу задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.05.2014 року надав пояснення, якими заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просив скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12.03.2008 року між АЕК «Київенерго» (правонаступником якої є ПАТ «Київенерго»), в особі структурного відокремленого підрозділу «Київські електричні мережі» (далі - власник) та ФОП ОСОБА_3 (далі - замовник) було укладено договір про приєднання до електричних мереж №3685/37388/4/25272 (далі - договір), відповідно до умов якого власник здійснює приєднання та підключення електроустановок замовника до своїх електричних мереж після виконання замовником за власний рахунок:

- технічних умов у повному обсязі;

- розроблення та узгодження проектної документації;

- укладення замовником договору про постачання електричної енергії та у необхідних випадках договору про спільне використання технологічних електричних мереж або договору про технічне забезпечення електропостачання (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору замовник зобов'язується здійснити оплату послуг за приєднання згідно з розрахунком, передбаченим п. 3.1. договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що плата за приєднання електроустановок замовника визначається у розрахунку, наданому замовнику, складеному на підставі узгодженої проектної документації та відповідно до методики та ППЕЕМ, який після підписання сторонами стає невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата послуг за приєднання електроустановок замовника до електричних мереж власника проводиться замовником протягом 20 робочих днів після одержання розрахунку, однак не пізніше, ніж за 5 робочих днів до підключення електроустановок замовника.

Згідно з п. 6.1. договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за ним та строку дії технічних умов, строк дії яких закінчився у 2008 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до абз. 57 п. 1.2. постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 року №28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією» підключення - це виконання операцій комутації в місцях контактних з'єднань електропроводки з метою подачі напруги на електроустановку (електроустановки).

11.11.2010 року між сторонами складено акт № допуску до експлуатації електроустановок ФОП ОСОБА_3 про відповідність проекту та всім стандартам змонтованої електроустановки з проведеннями відповідних випробувань ПП «Ірвіс» (протоколи відповідних випробувань від 11.11.2010 року).

При цьому, у вказаному акті зазначено, що напругу на електроустановку буде подано після укладання договору на користування електроенергією, а старий електролічильник буде замінено на новий, що також підтверджується актом технічної перевірки засобів обліку електричної енергії від 21.11.2011 року.

21.11.2011 року позивачем складено завдання №209 на виконання робіт з приладами обліку в електроустановках напругою до 1000 В за умови відсутності оперативного персоналу у споживача.

У вказаному завданні зазначено, що при проведенні зміни лічильників споживач безобліково не споживав електроенергію та зазначено про відсутність навантаження.

22.11.2010 року між позивачем та відповідачем укладено договір на постачання електричної енергії №42131, відповідно до умов якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача за об'єктами відповідача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі.

Проте, як слідує із матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів на підтвердження подачі напруги на електроустановки замовника.

Тобто, із наведеного слідує, що позивачем не доведено у відповідності до ст.ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України належними та допустимими доказами факт приєднання електроустановок відповідача до електричних мереж ПАТ «Київенерго», оскільки наведені позивачем докази свідчать лише про наявність можливості подачі напруги.

Крім того, відповідно до розрахунку плати за приєднання електроустановок замовників відповідно до технічних умов №37388/4 від 12.03.2008 року (підписаного обома сторонами) відповідачем 22.08.2008 року здійснено оплату у розмірі 11 935,20 грн. за приєднання електроустановок замовника до електричних мереж.

Отже, враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача плати за приєднання електроустановок до електричних мереж у розмірі 11 935,20 грн.

Посилання скаржника на корінець наряду-заявки №5 від 18.02.2011 року та акт №209 опломбування засобів обліку електричної енергії, як підтвердження виконання зобов'язань за договором про приєднання до електричних мереж №3685/37388/4/25272 від 12.03.2008 року, колегією суддів відхиляються, оскільки надані докази є лише підтвердженням наявності опломбованих засобів обліку, а не факту подачі напруги.

При цьому, колегія суддів враховує, що скаржником не надано суду доказів, які підтверджували б факт невиконання відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору.

Разом з тим, слід зазначити, що доводи скаржника щодо несплати відповідачем за приєднання спростовуються попереднім розрахунком плати за приєднання електроустановок замовників відповідно до технічних умов №37388/4 від 12.03.2008 року, в якому зазначено, що відповідачем ще 22.05.2008 року здійснено оплату позивачу за приєднання в розмірі 11 935,20 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Таким чином, судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 24.03.2014 року у справі №910/126/14 відповідає обставинам справи, є законним та обгрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Київські електричні мережі» на рішення господарського суду міста Києва від 24.03.2014 року у справі №910/126/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 24.03.2014 року у справі №910/126/14 залишити без змін.

3. Справу №910/126/14 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич