ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.08.2014 Справа № 920/1186/14

За позоом: Товариства з обмеженою відповідальністю СЕА Електронікс Україна,

м. Київ;

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне

науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе м. Суми;

про стягнення 492139 грн. 31 коп.,

СУДДЯ СОПЯНЕНКО О.Ю.

при секретарі судового засідання Буренко Я.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 7 від 27.08.2013 року;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 18-49/1210 від 28.12.2014 року;

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 492139 грн. 31 коп. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем договору № 132 від 26.12.2012 року, а саме: 423786 грн. 87 коп. - основного боргу, 27589 грн. 65 коп. - пені, 32178 грн. 56 коп. інфляційних витрат, 8584 грн. 23 коп. 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору.

Представником відповідача подано заперечення на позов (вх.№ 9816), в яких позов не визнає, при цьому просить суд врахувати системні порушення позивачем своїх зобовязань щодо строків поставки товару, а також вказує на те, що прострочення відповідача з оплати товару не виникає в силу положень ст. 612 ЦК України.

Відповідачем подані додаткові пояснення, позовні вимоги не визнає, і додатково зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не доводять факту належного виконання позивачем зобовязання з поставки товару та не можуть бути доказами, які підтверджують неналежне виконання зобовязань з боку відповідача.

Позивач подав письмові пояснення на заперечення відповідача, вважає їх безпідставними, факт поставки товару за накладними підтверджений наявними в матеріалах справи документами і просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

26.12.20112 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕА Електронікс Україна» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» (покупець) був укладений договір № 132 на поставку продукції, відповідно до умов договору позивач прийняв на себе зобовязання з поставки відповідачу товару, найменування, кількість товару, його асортимент та ціна визначається у специфікаціях, рахунках фактурах та видаткових накладних.

Найменування товару, його кількість та строк поставки погоджено Сторонами в Специфікаціях № 5 від 23.01.2013 на суму 62988,71 грн.; №6 від 07.02.2013 на суму 52734,36 грн.; №11 від 29.03.2013 на суму 143839,50 грн.; № 12 від 29.03.2013 на суму 21062,40 грн.; № 13 від 17.04.2013 на суму 58680 грн.; № 1 від 26.12.2012 на суму 93755,81грн.; № 20 від 01.07.2013 на суму 75866,32 грн. - копії яких додаються до позову.

Відповідно до п.2.1. договору поставка товару здійснюється погодженими партіями у відповідності зі Специфікаціями на умовах СРТ м. Суми.

У відповідності до умов договору відповідач зобов'язувався здійснити оплату товару безготівковим розрахунком шляхом передплати в розмірі 20% вартості партії товару, вказаної в рахунку-фактурі протягом 5 банківських днів з моменту отримання покупцем рахунку-фактури на товар. Доплата 80% вартості партії товару підлягає оплаті протягом 30 днів з моменту поставки товару (п.3.2. договору). Датою поставки є дата передачі товару перевізнику вказана в ТТН на товар, вантажній декларації (реєстрі відправлення) ( п.2.3. договору).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір № 132 від 26.12.2012 року, який за своєю правовою природою є договором поставки, підписаний повноважними представниками сторін, відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628, 639, 655, 712 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим до виконання сторонами.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними: № 8250 від 29.04.2013 на суму 58046,03 грн.; № 8887 від 15.05.2013 на суму 4038,72 грн.; № 16311 від 22.08.2013 на суму 888,52 грн.; № 17772 від 12.09.2013 на суму 15,44 грн.; № 8888 від 15.05.2013 на суму 49190,04 грн.; № 16307 від 22.08.2013 на суму 608,58 грн.; № 16367 від 22.08.2013 на суму 42976,04 грн.; № 17147 від 03.09.2013 суму 23376,98 грн.; № 17767 від 12.09.2013 на суму 77486,47 грн.; № 12226 від 20.06.2013 на суму 5037,54 грн.; № 13795 від 16.07.2013 на суму 5661,66 грн.; №16512 від 22.08.2013 на суму 81,60 грн.; № 17771 від 12.09.2013 на суму 10281,60 грн.; №17220 від 30.08.2013 на суму 55608 грн.; № 18024 від 12.09.2013 на суму 3072 грн.; № 16309 від 22.08.2013 на суму 630,22 грн. №; 16515 від 04.09.2013 на суму 33380,60 грн.; №17788 від 12.09.2013 на суму 42485,71 грн.; № 17768 від 12.09.2013 на суму 79414,54 грн.; № 18026 від 12.09.2013 на суму 1548,70 грн.; № 17774 від 12.09.2013 на суму 21739,68 грн., на загальну суму 515 568,67 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснена позивачем через перевізника Приватне підприємство «Нічний експрес». Факт отримання товару відповідачем підтверджується первинними бухгалтерськими документами, зокрема, вантажними деклараціями від 15.05.2013 № КВ 4473940; від 20.06.2013 № КВ 4475292; від 22.08.2013 № КВ 4477337; від 30.08.2013 № КВ 4477611; від 04.09.2013 № КВ 4477727, від 03.09.2013р.[ № КВ 4477683; довіреністю № 6408 від 01.09.2009р.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що позивач поставив товар з порушенням строків встановлених в договорі. Видаткові накладні оформлені не належним чином, а вантажні декларації не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» та не дозволяють ідентифікувати поставлений товар.

Суд не погоджується з запереченнями відповідача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, поставлений товар відповідачем був прийнятий в повному обсязі і зауваження щодо кількості і якості товару відсутні, видаткові накладні підписані повноважними особа підприємств та скріплені печатками. Слід зазначити, що у вантажних деклараціях вказана сума поставки товару співпадає з вартістю товару поставленого за видатковими накладними, датою поставки товару є дата видаткової накладної, з якої позивачем нараховувались штрафні санкції. Відмітка відповідача на ТТН серія № 51 від 12.09.2013 року також підтверджує факт отримання відповідачем товару.

Крім того, листом № 8-4/8026 відповідач гарантував погашення наявної заборгованості перед позивачем у строк до 27.12.2013 року. Проте заборгованість в повному обсязі сплачена відповідачем вчасно не була і на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 423786 грн. 87 коп.

З урахуванням положень п.3.2 договору строк виконання зобов'язань щодо оплати, станом на час звернення до суду з позовом є таким, що настав.

На час розгляду справи заборгованість відповідача за отриманий товар становить 423786,87 грн., підтверджується первинними бухгалтерськими документа і є несплаченою відповідачем.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. При цьому ст. 549 Цивільного кодексу України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобовязання, які, згідно норм ст. 547 ЦК України, мають бути закріплені у правочині, укладеному в письмовій формі.

Умовами договору, а саме п.6.2., сторони узгодили, що у разі прострочення оплати товару по договору, покупець (відповідач) сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1 % вартості простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 5% простроченого платежу.

За неналежне виконання умов договору відповідачу нарахована пеня в розмірі 27589 грн. 65 коп.

Оскільки, пеня в зазначеній сумі нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 549-552 Цивільного кодексу України.

На підставі ст.625 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом, або договором не встановлений інший розмір процентів. Згідно наданого позивачем розрахунку відповідачу нараховано до сплати 32178 грн. 56 коп. інфляційних витрат, 8584 грн. 23 коп. 3 % річних.

Інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних, сплата яких передбачена ст.625 ЦК України не є штрафними санкціями, а виступають відповідно способом захисту майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 492139 грн. 31 коп., з яких: 423786 грн. 87 коп. - основного боргу, 27589 грн. 65 коп. - пені, 32178 грн. 56 коп. інфляційних витрат, 8584 грн. 23 коп. 3 % річних.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач з урахуванням всіх обставин справи, подав суду достатньо доказів, які обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються витрати по сплаті судового збору у розмірі 9842 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В.Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького,58; код 05747991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електронікс Україна» (02094, м.Київ, вул.Краківська, 13-Б, корп.2; код 38013262) 423786 грн. 87 коп. - основного боргу, 27589 грн. 65 коп. - пені, 32178 грн. 56 коп. інфляційних витрат, 8584 грн. 23 коп. 3 % річних та 9842 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 11.08.2014 року.

Суддя О. Ю. Сопяненко