ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"17" листопада 2014 р.Справа № 921/1128/14-г/16
УХВАЛА

про відкладення розгляду справи

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1", просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, Київ, 04073

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", вул. Незалежності, 68а, село Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність №20-12/13-1 від 20.12.2013 р., термін дії довіреності до 31.12.2014 р.

відповідача: ОСОБА_3 - представник, довіреність № без номера від 22.10.2015 р.

Суть справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1", просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, Київ, 04073 звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", вул. Незалежності, 68а, село Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область,48257 про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю причіпної ємності до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб, серійний номер Q1100844, 2011 року випуску, шляхом його вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія - ОСОБА_1" з наступною його передачею Товариству з обмеженою відповідальністю "Райфайзен ОСОБА_1".

В судове засідання представник позивача з'явився. До матеріалів справи від позивача поступили Пояснення № без номера від 14.11.2014 р., в яких позивач зазначає, зокрема, наступне, зокрема:

- поточний лізинговий платіж розраховується згідно умов договору фінансового лізингу за формулами, що містяться в Додатку №1 до Договору фінансового лізингу "Методика розрахунку лізингового платежу" та погоджені сторонами;

- всі вихідні дані містяться в Графіку розрахунку заборгованості (додаток №1 до Договору) та в рахунку - фактурі;

- згідно п. 1.8. Договору на підставі ч.2 ст.524 ЦК України сторони погодили додатково до визначення зобов'язання у гривні, визначити зобов'язання у грошовому еквіваленті іноземної валюти - доларів США. Зобов'язання за цим Договором попередньо визначаються у грошовому еквіваленті іноземної валюти та перераховуються у гривню в порядку визначеними окремими положеннями цього Договору;

- згідно п.3.2. Договору розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості лізингоодержувача визначається у графіку розрахунку заборгованості (Додаток №1 до цього Договору), який сторони підписують після визначення остаточної вартості предмета лізингу. Зміст графіку та порядок розрахунку за ним сторони погодили в момент підписання цього Договору;

- Згідно п.5.1. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток №4 до Договору) Лізингоодержувач зобовязаний сплачувати лізингові платежі. Датою сплати лізингового платежу вважається дата зарахування такого платежу на поточний рахунок лізингодавця;

- Згідно з п.п. 5.3., 5.4. Загальних умов (Додаток № 4 до Договору), лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного звязку. При чому, у разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобовязаний звернутися до лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку лізингоодержувач зобовязаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.3, п.5.4 Загальних умов);

- рахунки-фактури № LC5556-07/11-07/11/34-057 від 02.06.2014 та № LC5556- 07/11-07/11/35-059 від 01.07.2014 направлялися з боку ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» на електронну пошту відповідача у відповідності до умов Договору та додатково поштою та курєрським звязком.

Kpiм того, позивач у Поясненнях № без номера від 14.11.2014 р. надає заперечення на відзив на позов, а саме:

Згідно ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Забезпечення стабільності грошової одиниці є основною функцією центрального банку держави - Національного банку України (згідно умов договорів фінансового лізингу всі оплати за договорами фінансового лізингу здійснюються лізингоодержувачем на користь лізингодавця в гривнях, а тому умови договорів фінансового лізингу не можуть суперечити зазначеній нормі.

Згідно ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своїх компетенції видає постанови і розпорядження, які є обовязковими до виконання (яким чином договори фінансового лізингу можуть суперечити зазначеній нормі незрозуміло, оскільки вона жодним чином не регулює відносини в сфері фінансового лізингу).

Згідно п.2 ст. 198 Господарського кодексу України грошові зобовязання учасників господарських відносин повинні бути виражені i підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобовязання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо субєкти господарювання мають право проводите розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобовязань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

«Інструкція про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за цінами», що затверджена Наказом від 03.12.2001 №298/519, на яку посилається позивач регулювала відносини в сфері державного контролю та регулювання цін та тарифів та не розповсюджується на відносини фінансового л!зингу, оскільки державою не встановлювались граничні ціни, націнки та тарифи на послуги фінансового лізингу. Крім того, даний нормативний акт втратив чинність.

Постанова КМУ від 18.12.1998 №1998 «Про удосконалення порядку формування цін» регулювала відносини в сфері державного контролю та регулювання цін та тарифів, а також сфері монополізму та не розповсюджується на відносини фінансового лізингу, оскільки державою не встановлювались граничні ціни, націнки та тарифи на послуги фінансового лізингу, що випливає з самого її змісту.

ТОВ «Райффайзен ОСОБА_4» вважає такі посилання необґрунтованими у звязку з наведеним вище, а також на підставі наступного.

За статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, iнших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено право сторін укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства: сторони мають право відступити в договорі від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті правовідносин сторін.

Таким чином, суперечливість правочину актам законодавства його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного правочину всупереч змісту чи cyті правовідносин сторін; саме по coбі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечливість змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 190 Господарського кодексу України, вільні ціни визначаються на вci види продукції (poбіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні ціни. Вільні ціни визначаються субєктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням субєкта господарювання.

Згідно ч.2 ст.524 Цивільного кодексу України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно з частинами 1,2 ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобовязання має бути виконане в гривнах. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сторонам при визначенні грошового зобовязання не забороняється використовувати як грошовий еквівалент іноземної валюти, при цьому порядок визначення сум, що підлягають сплаті у гривнях, сторони мають право визначити в договорі.

Таким чином, посилання Позивача, що пункти 1.8, 2.3.-2.6., 3.1.-3.5., 4.2., 4.4.-4.5. договорів фінансового лізингу суперечать ст.ст.99, 117 Конституції України, ч.2 ст. 198 Господарського кодексу України, п.1 Постанови КМУ від 18.12.1998 «Про удосконалення порядку формування цін», «Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за цінами», що затверджена Наказом від 03.12.2001 №298/519 є необґрунтованими та безпідставними. Тобто дані пункти договорів фінансового лізингу не тільки не суперечать чинному законодавству, а й повністю йому відповідають.

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України допускається можливість зміни ціни після укладання договору у випадках i на умовах, встановлених договором або законом, тобто, сторони мають право узгодити в договорі як розмір ціни (плати винагороди тощо), так i спосіб її визначення чи подальшої зміни.

Представник відповідача в судове засідання з'явився.

1). 05.11.2014 року від відповідача до матеріалів справи поступило Клопотання про зупинення провадження у справі № без номера від 04 листопада 2014 року.

У судовому засіданні 05.11.2014 року представник позивача в усному порядку заперечив проти клопотання відповідача про зупинення провадження по справі, зазначив, що предмет позову по справі, що розглядається у господарському суді м. Києва не пов'язаний з даною справою, дане клопотання призведе до затягнення розгляду справи, зазначив, що всі обставини справи можуть бути досліджені в межах розгляду даної справи.

В судовому засіданні 05.11.2014 р. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 17 листопада 2014 року до 14 год. 30 хв. для ознайомлення судом із клопотанням відповідача про зупинення провадження по справі та вирішення питання по даному клопотанні.

Розглянувши Клопотання про зупинення провадження у справі № без номера від 04 листопада 2014 року, суд встановив наступне.

Відповідач в своєму Клопотанні про зупинення провадження у справі зазначає, зокрема, наступне:

- згідно з матеріалами справи вимоги Позивача мотивовані простроченням сплати Віповідачем лізингових платежів за Договором. Зокрема, Позивач посилається на положення п.2 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг», якими передбачено право лізингодавця на односторонню відмову від договору лізингу та вимагати повернення предмету лізингу у разі, якщо прострочення сплати лізингових платежів або його частини становить більше 30 днів. Вказує, що зазначене положення законодавства ідентично відображено у договорі;

- на підтвердження правомірності cвoїx вимог, Позивач надав суду докази направлення Відповідачу рахунків-фактур на сплату лізингових платежів, в яких Позивачем було зафіксовано розмір лізингового платежу який підлягає до сплати у відповідному періоді, що визначений відповідно до умов Договору;

- як зазначено у позовній заяві Позивач, керуючись вищенаведеними положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг» та, на його думку, безпідставною неоплатою Віповідачем наведених рахунків-фактур, прийняв рішення про односторонню відмову від Договору між Позивачем та Відповідачем;

- вказує, що з огляду на наведені обставини справи слід зазначити, що таке рішення Позивача може вважатись правомірним лише у разі наявності вcix необхідних ознак, що визначені у п.2 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг»; серед таких ознак необхідно визначити невиконання лізингоодержувачем свого обовязку по сплаті лізингових платежів та таке прострочення становить більше 30 днів.

- звертає увагу суду, що при оцінці правомірності позовних вимог Позивача щодо відмови від договору, суду необхідно встановити правомірність вимог зазначених Позивачем у відповідних рахунках-фактурах, направлених Відповідачу, оскільки на його думку безпідставне прострочення сплати саме цих рахунків було розцінене Позивачем як підстава для відмови від договору;

- зазначає, що враховуючи необхідність встановлення правомірності вимог Позивача зазначених у відповідних рахунках-фактурах хоче довести до відому суду, що Відповідачем 27 жовтня 2014 було подано позовну заяву про порушення дії, що порушує право, з огляду на те, що окремі умови договору, які визначають складові i порядок формування лізингових платежів, суперечать положенням чинного законодавства України.;

- вказує, що за зазначеним вище позовом ТОВ «Мрія-Лізинг» до ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» 30.10.2014р. Господарським судом м. Києва порушено провадження у справі № 910/23669/14. Зокрема, у позовній заяві у справі ТОВ «Мрія-Лізинг» оспорює корегування ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» розміру лізингових платежів, оскільки це суперечить ст. ст. 99, 117 Конституції України; ч. 2 ст. 198 ГК України; п. 1 Постанови КМУ «Про удосконалення порядку формування цін» від 18 грудня 1998 р. № 1998. Вказує, що, предмет лізингу був придбаний на території України та між двома резидентами України, де відповідно, було використано розрахунки у гривні, отже корегування чи перерахунок передбачений Договором суперечить вимогам чинного законодавства;

- повідомляє, що одночасно у позовній заяві ТОВ «Мрія-Лізинг» наголошує, що мова про перерахунок грошового еквіваленту іноземної валюти йде навіть тоді коли ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» несе витрати у гривні - пп. а) п. 2.3. Договору фінансового лізингу: Остаточна Вартість Предмета лізингу розраховується в грошовому еквіваленті іноземної валюти наступним чином: якщо витрати понесені ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» у гривні: Сума витрат у валюті платежу / Курс придбання;

-також, ТОВ «Мрія-Лізинг» зазначає, що п. 2.5. та 4.4. Договору фінансового лізингу надають односторонню неправомірну перевагу ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» на отримання додаткової винагороди, так як положення зазначених пунктів застосовуються лише у разі збільшення курсу долару США по відношенню до гривні та не передбачає перерахунків (повернення, зменшення платежів, від'ємного значення) у разі зменшення курсу валюти, так само як i не встановлюють максимального значення коефіцієнту для обчислення, порушуючи принципи рівності, рівнозначності, розумності справедливості та добросовісності (ст. 3 ЦК України, ст. 6 ГК України);

- вказує, що враховуючи вищенаведені обставини та підстави наведені у позовній заяві ТОВ "Мрія -ОСОБА_1" від 27.10.2014 року та їх прямий зв'язок з обставинами, описаними у позові позивача по справі, звертає увагу суду, у відповідності до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави;

- зазначено, в даному випадку іншою справою, що пов'язана із розглядом справи №921/1128/14-г/16 є господарська справа № 910/23669/14, предметом розгляду якої є зобов'язання ТОВ "Райффайзен ОСОБА_1" припинити дію, яка порушує право, а саме: припинити коригування лізингових платежів на підставі окремих положень договору №LC5556-07/11 від 15.07.2011 р., стверджує, що лише після прийняття господарським судом м. Києва рішення по справі №910/23669/14 за позовом відповідача про порушення дії, що порушує право, суд у цій справі зможе об'єктивно оцінити правомірність вимог позивача у відповідних рахунках фактурах та це надасть можливість суду оцінити правомірність односторонньої відмови позивача від договору;

- відтак, просить суд зупинити провадження у справі №921/1128/14-г/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" до товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія -ОСОБА_1" про витребування майна переданого за договором фінансового лізингу № LC5556-07/11 від 15.07.2011 р. до набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва у справі №910/23669/14 за позовом ТОВ "Мрія-Лізинг" до ТОВ "Райффайзен ОСОБА_1" про припинення дії, що порушує право.

У відповідності до ч.1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Як визначається в п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р., з наступними змінами, зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Детально дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі №921/1128/14-г/16, з огляду на наступне:

- відповідачем не доведено повязаність із справою №921/1128/14-г/16 іншої справи №910/23669/14, яка розглядається господарським судом м. Києва.

Зокрема, із ухвали від 30.10.2014 року про порушення провадження у справі №910/23669/14 не вбачається можливим встановити, чи саме позовна заява від 27.10.2014 року, яка додана до Клопотання про зупинення провадження у справі №921/1128/14-г/16 від 04 листопада 2014 року була прийнята до розгляду, та який предмет спору по порушеній провадженням справі №910/23669/14, та чи стосується такий предмет спору безпосередньо договору фінансового лізингу №LC5556-07/11 від 15.07.2011 року, та оспорення нарахувань по рахунках-фактурах №LC5556-07/11/34-057 від 02.06.2014 року, №LC5556-07/11/35-059 від 01.07.2014 року, №LC5556-07/11/36-061 від 01.08.2014 року, №LC5556-07/11/37-063 від 01.09.2014 року.

Також, в позовній заяві від 27.10.2014 року позивач - ТзОВ «Мрія-Лізинг» просить суд зобовязати ТзОВ «Райффайзен ОСОБА_1» припинити коригування лізингових платежів на підставі пунктів 1.8.,2.3.-2.6.,3.1.-3.5.,4.2.,4.4.-4.5. договорів фінансового лізингу укладених між ТзОВ «Мрія-Лізинг» та ТзОВ «Райффайзен ОСОБА_1» та наводиться перелік таких договорів в кількості 169. Разом з тим, в додатку до зазначеної позовної заяви позивач -ТзОВ «Мрія-Лізинг» зазначає про копію Договору фінансового лізингу №3LC4755-04/11 від 05.04.2011.

- відповідачем не доведено неможливість розгляду даної справи №921/1128/14-г/16, тобто, неможливість для господарського суду Тернопільської області самостійно встановити обставини, які встановлюються господарським судом м. Києва у справі №910/23669/14.

У зв'язку з чим суд вважає, що в задоволенні Клопотання відповідача від 04 листопада 2014 року про зупинення провадження у справі №921/1128/14-г/16 до набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва у справі №910/23669/14 за позовом ТОВ "Мрія-Лізинг" до ТОВ "Райффайзен ОСОБА_1" про припинення дії, що порушує право слід відмовити.

2). 17.11.2014 р. від відповідача до матеріалів справи поступило Клопотання № без номера від 17.11.2014 р., в якому відповідач просить суд залучити до справи у якості третьої особи ТОВ "Мрія Центр", так як рішення, прийняте по даній справі, може в подальшому вплинути на права та обов'язки ТОВ "Мрія Центр", оскільки зобов'язання відповідача по Договору фінансового лізингу №LC5556-07/11 від 15.07.2011 р. було забезпечено договором поруки №5554 від 15.07.2011 р. з ТОВ "Мрія Центр".

Представник позивача в усному порядку заперечив проти клопотання відповідача та просить суд відмовити у задоволенні такого клопотання.

Розглянувши Клопотання № без номера від 17.11.2014 р., суд вважає, що в задоволенні даного клопотання про залучення до участі у справі ТОВ "Мрія Центр" у якості третьої особи слід відмовити, оскільки рішення по справі № 921/1128/14-г/16 не може вплинути на його права та обов'язки, оскільки предметом позову є витребування майна, у даному випадку предмету лізингу, згідно Договору фінансового лізингу №LC5556-07/11 від 15.07.2011 р., а ТОВ "Мрія Центр" по договору поруки №5554 від 15.07.2011 року є "Поручителем", який несе солідарну відповідальність перед "Лізингодавцем" - Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" у тому ж обсязі, що і "Лізингодавець", включаючи оплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки (у випадку невиконання "Лізингоодержувачем" взятих на себе зобов'язань за Договором лізингу).

В судовому засіданні 17.11.2014 р. було оголошено перерву до 17.11.2014 р. до 17 год. 00 хв. для надання можливості відповідачу ознайомитись з поданими позивачем поясненнями.

Представник позивача після оголошення перерви в судове засідання з'явився.

Представник відповідача після оголошення перерви в судове засідання з'явився.

3). Від відповідача до матеріалів справи поступило Клопотання № без номера від 17.11.2014 р. про розгляд справи колегіально у складі трьох суддів, оскільки відповідач вважає дану справу особливо складною, у порівнянні з середньостатистичною справою. Крім того, на сьогоднішній день так і не вирішено питання законності нарахувань, які позивач наводить в розрахунку заборгованості, які є підставою для розірвання договору лізингу та дострокового повернення предмету лізингу.

Представник позивача в усному порядку проти поданого клопотання заперечив.

Згідно ч.1 ст. 46 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Судом відхилено клопотання відповідача про розгляд справи колегіально з огляду на відсутність обставин, що свідчать про складність справи, яка потребувала б визначення для її розгляду колегіального складу господарського суду.

Також від відповідача поступило клопотання № без номера від 17.11.2014 р., в якому відповідач просить суд витребувати у позивача довідку чи інші докази, які підтверджують ставки LIBOR станом на дати виставлення рахунків, тому що відповідач не в змозі їх визначити.

Крім того, у судовому засіданні 05.11.2014 р. від позивача було витребувано необхідні матеріали. Позивач вимоги суду виконав частково.

Від відповідача було витребувано необхідні матеріали. Відповідач вимоги суду не виконав.

А відтак, в суду виникла необхідність витребувати неподані відповідачем матеріали.

Крім того, у суду виникла необхідність витребувати нові матеріали, а саме:

від позивача: - письмові докази на підтвердження тих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог;

- письмові докази на підтвердження ставок LIBОR (рахунки-фактури від 02.06.2014 р. (742 грн. 54 коп.); від 01.07.2014 р. (745 грн. 78 коп.); від 01.08.2014 р. (778 грн. 94 коп.); від 01.09.2014 р. (875 грн. 92 коп.).

від відповідача: - письмові докази на підтвердження тих обставин, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень.

В звязку з необхідністю витребувати неподані позивачем та відповідачем матеріали, необхідністю витребувати нові матеріали від позивача та відповідача, суд вважає за необхідне розгляд справи відкласти.

Керуючись п.п.2,3 ч.1 ст.77, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд:

У х в а л и в:

1.Розгляд справи відкласти на 28 листопада 2014 року на 11 год. 00 хв.

2.Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду, який знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Князя Острозького, 14,а, зал судових засідань № 2, 5 поверх.

3. Зобовязати подати в строк до 25 листопада 2014 року:

Позивача: - докази виставлення ( направлення, вручення) рахунків-фактур відповідачу;

- письмові докази на підтвердження тих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог;

- письмові докази на підтвердження ставок LIBОR (рахунки-фактури від 02.06.2014 р. (742 грн. 54 коп.); від 01.07.2014 р. (745 грн. 78 коп.); від 01.08.2014 р. (778 грн. 94 коп.); від 01.09.2014 р. (875 грн. 92 коп.).

Відповідача: - обґрунтований нормативно та документально підтверджений відзив на позов;

- докази сплати лізингових платежів;

- довідка відповідача про отримання ( не отримання) від позивача рахунків-фактур:

- від 02.06.2014 р. (742 грн. 54 коп.);

- від 01.07.2014 р. (745 грн. 78 коп.);

- від 01.08.2014 р. (778 грн. 94 коп.);

- від 01.09.2014 р. (875 грн. 92 коп.) для оплати лізингових платежів;

- довідка відповідача про звернення ( не звернення) відповідача до позивача за отриманням зазначених рахунків-фактур у випадку неотримання таких рахунків-фактур від позивача;

- надати документальне підтвердження про те, що відповідач звертався до позивача про надання рахунків-фактур:

- від 02.06.2014 р. (742 грн. 54 коп.);

- від 01.07.2014 р. (745 грн. 78 коп.);

- від 01.08.2014 р. (778 грн. 94 коп.);

- від 01.09.2014 р. (875 грн. 92 коп.) для оплати лізингових платежів (у випадку, коли такі рахунки-фактури не були отримані від позивача);

- письмові докази на підтвердження тих обставин, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень.

4. Ухвалу направити сторонам по справі.

Суддя С.О. Хома