КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р. Справа№ 910/7289/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шипка В.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

при секретарі Матвєєнко Т.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду м. Києва від 04.08.2014р.

у справі № 910/7289/14 (головуючий суддя Марченко О.В.

судді Васильченко Т.В., Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прес-Центр"

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3

про визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача: Куштим О.М. -дов № 09/14 від 01.09.2014 р.

від відповідача: не з"явились

третя особа: ОСОБА_3 - пасп. серія НОМЕР_2 вид. Дергачівським РВ УМВС України в Харківській обл. 21.04.2005 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прес-Центр" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним договору про відчуження виключного права на товарний знак від 10.08.2009р. № 005-мл, укладеного ТОВ "Прес-Центр" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Рішенням господарського суду м. Києва від 04.08.2014р. у справі № 910/7289/14 позовні вимоги задоволенні повністю.

Визнано недійсним договір від 10.08.2009р. № 005-мл про відчуження виключного права на товарний знак, укладений товариством з обмеженою відповідальністю "Прес-Центр" (61018, м. Харків, вул. Дерев'янка, 1-А; ідентифікаційний код 32335596) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (02121, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1).

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (02121, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Прес-Центр" (61018, м. Харків, вул. Дерев'янка, 1-А; ідентифікаційний код 32335596) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, фізична особа підприємець ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду м. Києва від 04.08.2014р. скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2014р. апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/7289/14 на 16.09.2014р.

Через відділ документального забезпечення 12.09.2014р. надійшла заява ОСОБА_3 в якій просить суд залучити її до участі у справі № 910/7289/14 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Через відділ документального забезпечення 15.09.2014р. представником позивача був поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Встановлено, що в судове засідання 16.09.2014р. представник апелянта не з»явився.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р. розгляд справи № 910/7289/14 відкладено на 30.09.2014р. та залучено до участі у справі № 910/7289/14 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3.

Через відділ документального забезпечення 30.09.2014р. третьою особою був поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд рішення господарського суду м. Києва від 04.08.2014р. скасувати та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Встановлено, що в судове засідання 30.09.2014р. представник апелянта не з»явився. Хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Третя особа в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Розглянувши доводи скарги, заслухавши представників сторін перевіривши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прес-Центр" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним договору про відчуження виключного права на товарний знак від 10.08.2009р. № 005-мл, укладеного ТОВ "Прес-Центр" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Місцевим судом позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прес-Центр" про визнання недійсним договору про відчуження виключного права на товарний знак від 10.08.2009р. № 005-мл, укладеного ТОВ "Прес-Центр" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 задоволені повністю.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2009р. Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України здійснено офіційну публікацію в бюлетені "Промислова власність" № 2 про видачу свідоцтва України № 102466 на знак для товарів і послуг "triolan" на ім'я ТОВ "Прес-Центр", зареєстрованого для товарів 38 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (далі - МКТП); заявка від 11.09.2007р. № m2007 15035.

02.07.2009р. на загальних зборах учасників ТОВ „Прес-центр" було прийнято рішення (протокол №02/07-2009 від 02.07.2009 р.) про передачу виключних майнових прав на торговельну марку „triolan", опис якої наведено у свідоцтві на знак для товарів та послуг № 102466 від 26.01.2009р., третій особі - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, а також зобов'язано директора ОСОБА_5 належним чином оформити передачу виключних майнових прав на торговельну марку „triolan", опис якої наведено у свідоцтві на знак для товарів та послуг № 102466 від 26.01.2009 р., третій особі - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, шляхом укладання попереднього договору та основного договору, строком не пізніше 10 липня 2009 року, за суму не менше п'ятиста гривень на умовах конфіденційності з умовою оплати на першу вимогу уповноваженої особи товариства, що встановлено 03.12.2012р. рішенням господарського суду Харківської області (справа № 5023/3372/12 ( н.р. 5023/8861/11), яке залишено в силі постановами Вищого господарського суду України від 23.04.2013р. та від 19.03.2014р.

06.07.2009р. між ТОВ „Прес-центр" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено попередній договір про відчуження виключного права на товарний знак „triolan" за ціною 650,00 грн. у строк не пізніше 10.07.2009р.

Між ТОВ "Прес-Центр" (правовласник) та ФОП ОСОБА_2 (правонабувач) укладено Договір, за умовами якого:

- правовласник передає належне йому виключне право в повному обсязі на товарний знак по відношенню до всіх видів товарів (послуг), для індивідуалізації яких він зареєстрований, а правонабувач приймає виключні права на товарний знак правовласника (пункт 1.1 Договору);

- виключні права на товарний знак належать правовласнику на підставі свідоцтва України № 102466 на знак для товарів і послуг, зареєстрованого в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарі і послуг 26.01.2009р. дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 26.01.2009р. № бюл. № 2 (індекс МКТП 38 - зв'язок; абонентський телеграфний зв'язок; послуги агентств телеграфного і телефонного інформування; інформування щодо далекого зв'язку (телекомунікації); надавання доступу до світової комп'ютерної мережі; електронна пошта; надання телекомунікаційних каналів для замовлення товарів за телевізійною рекламою; зв'язок за допомогою волоконних оптичних мереж; зв'язок за допомогою комп'ютерних терміналів; зв'язок телефонний; кабельне телевізійне мовлення; комп'ютерне передавання повідомлень і зображень; мовлення телевізійне; надавання доступу до баз даних; надавання часу доступу до глобальних комп'ютерних мереж; надання чатів (форумів для дискусій) в інтернеті; послуги голосової пошти; послуги телекомунікаційного маршрутування та з'єднання; надавання телекомунікаційного зв'язку із світовою комп'ютерною мережею; телефонні послуги) та додатка до вищевказаного свідоцтва на товарний знак (111) 102466 (товарний знак) (пункт 1.2 Договору);

- виключне право на товарний знак переходить від правовласника до правонабувача в день укладення Договору (пункт 2.1 Договору);

- за відчуження прав на товарний знак правонабувач сплачує правовласнику винагороду у сумі 650 грн. шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок правовласника (пункт 3.1 Договору).

Господарськими судами у розгляді справи № 5023/3372/12 (н.р. 5023/8861/11) встановлено, що Договір фактично підписано сторонами 10.07.2009 (а не 10.08.2009, як зазначено у Договорі).

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України передбачено, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 207 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У пункті 3.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (частина перша статті 207 Господарського кодексу України, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. До господарських договорів, що підпадають під ознаки відповідної норми, слід відносити ті, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства і спрямовані, зокрема, на приховування від оподаткування доходів, інше ухилення від сплати податків.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов'язання, а також наявність наміру у кожної із сторін.

Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо суперечності договору від 10.07.2009р. № 005-мл інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України свобода договору є загальною засадою цивільного законодавства. Умови договорів, у тому числі й істотні, такі як предмет договору, ціна, строк, визначаються в основному за згодою сторін.

Законодавством України, як діяло на час укладання спірного договору, не встановлено обов»язку щодо проведення оцінки майнових прав інтелектуальної власності для встановлення ціни договору на їх відчуження. Таким чином, сторони були вільні у волевиявленні щодо ціни договору.

Рішення щодо ціни спірного договору було прийняте загальними зборами учасників ТОВ «Прес-Центр», що також встановлено рішенням господарського суду Харківської області від 03.12.2012р. по справі № 5023/3372/12.

Судом враховано, що спірне зобов»язання виконано сторонами у повному обсязі, а також не підтверджено належними та допустимими доказами існування наміру у жодної із сторін договору на настання наслідків, які б суперечили інтересам держави, внаслідок укладання даного правочину.

Судовим рішення № 5023/3372/12 встановлено, що «умови, викладені у спірному договорі, щодо предмету, ціни та строку його дії (умови, що є обов»язковими згідно ст. 180 ГК України) не суперечать ані чинному законодавству, ані моральним засадам суспільства».

Як зазначає позивач, про незаконне відчуження знака для товарів і послуг "triolan", про умови відчуження та особу покупця вказаного знака позивач дізнався саме 06.04.2011, отримавши у Державному департаменті інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України виписку з Єдиного державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно торговельної марки "triolan" за свідоцтвом України № 102466 та належним чином завірену копію Договору.

18.07.2011р. фізична особа - підприємець ОСОБА_2 перерахував ТОВ „Прес-центр" оплату за відчуження виключних прав на товарний знак згідно договору №005-мл, п.3.1 попереднього договору від 06.07.2009р. в сумі 650,00 грн., що підтверджується копією квитанції №ПН3827 від 18.07.2011р., випискою з особового рахунку ТОВ „Прес-центр" та ухвалою господарського суду міста Києва від 17.08.2011 р. по справі №12/211.

Рішенням у справі № 5023/3372/12 встановлено, що відбулося схвалення ТОВ «Прес-Центр» спірного договору, що підтверджується його виконанням сторонами та прийнятті товариством від ФОП ОСОБА_2 оплати за спірним договором. Доказів повернення ФОП ОСОБА_2 сплаченої за спірним договором суми, як помилково отриманої або з будь-яких інших підстав, ТОВ «Прес-Центр» не надало суду.

Відповідно до п. 4.1.постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії, а позов подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії.

У зв'язку з наведеним господарськими судами не можуть братися до уваги також доводи новопризначеного (новообраного) керівника підприємства, установи, організації про те, що він дізнався про порушене право очолюваної ним юридичної особи лише з часу свого призначення (обрання), оскільки позовна вимога заявляється про захист прав саме юридичної особи, а не прав її керівника.

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами у зобов'язаннях, визначені у главі 19 Цивільного кодексу України.

Під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що загальний трирічний строк позовної давності щодо визнання договору від 10.07.2009р. недійсним сплив 10.07.2012р.

В той же час позивач звернувся з позовом до суду лише 16.04.2014р., що підтверджується відтиском поштового штемпелю на конверті, адресованого господарському суду м. Києва в якому надійшов відповідний позов.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прес-Центр» є стороною спірного договору, а тому саме товариство було обізнано з усіма умовами даного правочину з моменту його укладання.

За змістом ч. 3-5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, в зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач будь-яких доказів на спростування обставин, викладених відповідачем у апеляційній скарзі не надав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга фізичної особи підприємця ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції повинно бути скасовано.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

2. Рішення господарського суду м. Києва у справі № 910/7289/14 від 04.08.2014р. скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. В позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Прес-Центр" відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прес-Центр" (61018, м. Харків, вул. Дерев'янка, 1-А; ідентифікаційний код 32335596) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (02121, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) 609 (шістсот дев'ять) грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Доручити господарському суду м. Києва видати наказ.

7. Матеріали справи № 910/7289/14 повернути до господарського суду м. Києва.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Шипко

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко