РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6435/14 17.06.14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївської в місті Києві ради
про стягнення 88 646,52 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Киричук В.П. (дов. № 91/2014/02/14-1 від 14.02.2014 року)
від відповідача Гамоля О.Ф. (дов. б/н від 03.01.2014 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17 червня 2014 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївської в місті Києві ради (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 88 646,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2014 року порушено провадження у справі № 910/6435/14, слухання справи призначено на 20.05.2014 року.

30.04.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 20.05.2014 року представник відповідача надав документи, на виконання вимог ухвали суду та клопотання про продовження строків розгляду спору.

Представник позивача у судовому засіданні 20.05.2014 року також подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане сторонами 20.05.2014 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2014 року строк розгляду спору продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 17.06.2014 року.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 23.05.2014 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог до якої додано довідку про надходження коштів від відповідача за договором № 540413 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.2005 року. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд припинити провадження у даній справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 7 866,87 грн. та стягнути з відповідача 75 910,47 грн. основного боргу, 917,31 грн. інфляційної складової боргу та 3 951,87 грн. три проценти річних.

Подана позивачем приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви поданої 23.05.2014 року.

У судовому засіданні 17.06.2014 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.06.2014 року надав усні пояснення по справі, в яких не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2005 року між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Кивенерго" (постачальник) та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївської в місті Києві ради (споживач) було укладено договір № 540413 на постачання теплової енергії у гарячій воді (надалі по тексту - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник зобов'язався виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов Договору.

Згідно з пунктом 2.2.1 Договору, постачальник зобов'язався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в Додатку № 1 до цього Договору.

У відповідності до пункту 2.3.1 Договору, споживач зобов'язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у Додатку № 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у Додатку № 2 до цього Договору.

Згідно з пунктом 9 Додатку № 2 до Договору споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в МВРТ-1 за адресою: вул. Товарна, буд. № 1 оформлену постачальником платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання за попередній період та акт звірки, який оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Споживач щомісячно: забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА. До 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком (пункт 10 Договору) .

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2006 року (пункт 4.1. Договору).

Пунктом 4.3. Договору сторони погодили, що Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно з Договором № 540413 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.04.2007 року, внаслідок чого, у останнього, за період з 01.10.2011 року по 01.03.2014 року, виникла заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Київенерго" у розмірі 83 777,34 грн.

Зважаючи на вищенаведене, позивач, з урахуванням заяви, поданої 23.05.2014 року, просить суд стягнути з відповідача 75 910,47 грн. основного боргу, 917,31 грн. інфляційної складової боргу та 3 951,87 грн. три проценти річних та припинити провадження в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 7 866,87 грн., у зв'язку з погашенням відповідачем вказаної суми заборгованості.

Відповідач відзиву на позов не надав, проте, у своїх усних поясненнях по справі підтвердив факт заборгованості перед позивачем за договором № 540413 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.010.2005 року у повному обсязі.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 3 937,46 грн. підлягає припиненню, а інші позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Умови спірного Договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень частин 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з відомостей обліку споживання теплової енергії та облікових карток відповідач в порушення умов договору та чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання по оплаті отриманої енергії, у зв'язку з чим в останнього, за період з 01.10.2011 року по 01.03.2014 року, виникла заборгованість перед позивачем за спожиту теплову енергію в розмірі 7 866,87 грн.

Проте, з наданої позивачем довідки про надходження грошових коштів за спірний період вбачається, що відповідач до порушення провадження по справі (31.03.2014 року) сплатив суму заборгованості у розмірі 3 929,41 грн. та після порушення провадження частково сплатив суму основного боргу у розмірі 3 937,46 грн.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у таких випадках:

- припинення існування предмета спору (наприклад, здійснене у встановленому порядку скасування оспорюваного акта), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Оскільки, зобов'язання відповідача перед позивачем в частині оплати основної суми боргу у розмірі 3 937,46 грн. за поставлену теплоенергію припинились, то предмет спору в цій частині заявлених позовних вимог між сторонами у справі відсутній, а отже провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Таким чином, суд припиняє провадження по справі № 910/6435/14 в частині стягнення 594,73 грн. основного боргу, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (пункт 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд відмовляє у задоволені позовних вимог в частині стягнення 3 929,41 грн. основної заборгованості, оскільки вказана сума була сплачена відповідачем до порушення провадження у даній справі.

Водночас, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївської в місті Києві ради в частині стягнення 75 910,47 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію, приймаючи до уваги факт визнання відповідачем боргу у повному обсязі, позов Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївської в місті Києві ради 75 910,47 грн. основного боргу за договором за договором № 540413 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.2005 року, визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлена вимога щодо стягнення з відповідача 917,31 грн. інфляційної складової боргу та 3 951,87 грн. три проценти річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім 3% річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївської в місті Києві ради трьох процентів річних на загальну суму 3 951,87 грн., нарахованих за період з 01.10.2011 року по 01.03.2014 року.

Згідно з положеннями пунктів 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївської в місті Києві ради інфляційних нарахувань за період з 01.10.2011 року по 01.03.2014 року на загальну суму 917,31 грн. є обґрунтованими.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, проте, такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати з судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог..

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі № 910/6435/14 в частині стягнення 3 937,746 грн. основного боргу - припинити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївської в місті Києві ради (03040, м. Київ, вул. Деміївська, буд. 33, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, , рахунок № 1 у ВАТ "Ощадбанк" у м. Києві та Київській обл., МФО 322669) 75 910 (сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот десять) грн. 47 коп. основного боргу за спожиту теплову енергію, 3 951 (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят одну) грн. 87 коп. три проценти річних, 917 (дев'ятсот сімнадцять) грн. 31 коп. інфляційних нарахувань, 1 745 (одну тисячу сімсот сорок п'ять) грн. 85 коп. витрат на сплату судового збору.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.06.2014 року

Суддя С.В. Стасюк