ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" жовтня 2014 р.Справа № 921/1125/14-г/6
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув заяву про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2" просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101, м. Київ 73, 04073

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" вул. Незалежності, 68а, с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257

про витребування майна.

Суть справи:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2" звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" про витребування майна, що було передано у тимчасове користування за договором фінансового лізингу, а саме: пневмопричіпа з саморозвантажуванням марки JOHN DEERE 1910, заводський номер 1А81910THCY745684, 2012 року випуску, шляхом його вилучення у відповідача з наступною його передачею ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2".

Ухвалою господарського суду від 08.10.2014 року порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 30.10.2014р.

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із заявою без номеру від 16.10.2014 року про вжиття заходів до забезпечення позову, якою просить суд заборонити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" вчиняти будь-які дії щодо розпоряджання та користування майном ТОВ "Райффайзен ОСОБА_2", а саме: пневмопричіп з саморозвантажуванням марки JOHN DEERE 1910, заводський номер 1А81910THCY745684, 2012 року випуску, в тому числі здійснювати його транспортування, розукомплектування, демонтаж, змінювати його місцезнаходження, відчужувати предмет лізингу, передавати в найм, оренду, користування, сублізинг третім особам.

Мотивуючи заяву, позивач посилається на ухилення лізингоодержувачем від виконання зобовязань за договором фінансового лізингу №LC9283-10/13 від 14.10.2013 року та актами цивільного законодавства. Вважає, що така поведінка останнього спричинена скрутним фінансовим становищем, і, як наслідок, можливе суттєве погіршення технічного стану спірного обєкту, його демонтаж та незаконна реалізація, що унеможливить в подальшому повернення предмету лізингу його власнику.

На обґрунтування заяви позивачем представлено оголошення, розміщене в мережі "Інтернет" про те, що Агрохолдинг "Мрія" пропонує для продажу широкий асортимент бувших у вжитку запасних частин до комерційної сільськогосподарської техніки провідних світових виробників Європи та США в тому числі торгової марки John Deere.

Крім того, заявник вказує на відсутність відповіді і відповідних дій боржника на лист банку за №1038-08/14 від 06.08.2014 року щодо надання доступу до предмета лізингу для його огляду.

Як підставу своїх вимог ТОВ "Райффайзен ОСОБА_2" також зазначає про наявність в провадженні господарського суду Івано-Франківської області судової справи №909/864/14 про стягнення з групи компаній, які входять до складу Агрохолдингу "Мрія" заборгованості в сумі 27 302 081,72 доларів США, в межах якої, з метою забезпечення позову накладено арешт на рахунки боржника, у зв'язку з чим відповідач не здійснює обслуговування, технічний огляд та ремонт техніки та не забезпечує його охорони та зберігання.

З наданих позивачем матеріалів вбачається, що:

14 жовтня 2013 року між ТОВ "Райффайзен ОСОБА_2" та ТОВ "Мрія Центр" укладено договір фінансового лізингу №LC9283-10/13, за змістом якого Лізингодавець (позивач) зобовязувався набути у свою власність майно та передати його Лізингоодержувачу (відповідачу) по акту приймання-передачі на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування, а Лізингоодержувач (відповідач) брав на себе зобовязання сплачувати лізингові та інші платежі згідно затвердженого графіка.

На виконання умов договору, по акту приймання-передачі від 16 жовтня 2013 року, ТОВ "Мрія Центр" отримало від ТОВ "Райффайзен ОСОБА_2" пневмопричіп з саморозвантажуванням марки JOHN DEERE 1910, заводський номер 1А81910THCY745684, 2012 року випуску.

В разі несплати лізингових платежів чи ненадання інформації зазначеної в п.8.1.10 Загальних умов (Додаток №4 до договору), після отримання письмового запиту лізингодавця, більше 30 календарних днів, у п. 6 договору (п.п.6.1.2, 6.1.3, 6.2) сторони передбачили право лізингодавця розірвати договір та вимагати повернення предмета лізингу.

Направлені на адресу відповідача повідомлення (вих. №1089-08/11 від 15 серпня 2014 року) про розірвання договору та вимога повернути предмет лізингу, залишені ТОВ "Мрія Центр" без задоволення.

Такі дії лізингоодержувача стали підставою для звернення лізингодавця до суду з позовом про відновлення його порушених прав.

З огляду на представлені докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання позивача, з врахуванням такого:

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За змістом ч. 8 ст. 67 ГПК України, наведений перелік є вичерпним, а забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом не допускається.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки (постанова пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру, відповідно до ч.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

У вирішенні питання про забезпечення позову, відповідно до ч.2 п.1.1 Інформаційного листа №01-8/2776 від 12.12.06р., господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За змістом ч.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (зокрема реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд також приймає до уваги рекомендації Вищого господарського суду, викладені в постанові пленуму № 16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", згідно з якими господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Одночасно, беручи до уваги приписи перелічених норм, призначення заходів забезпечення позову (запобігання утруднення чи неможливості виконання рішення в майбутньому), обставини даної справи та заявлені у ній вимоги (про витребування майна, що було передано у тимчасове користування за договором фінансового лізингу, шляхом його вилучення у відповідача з наступною його передачею позивачу), суд прийшов до висновку, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Для недопущення цього, приналежно до спірних правовідносин, слід застосувати спосіб забезпечення позову, передбачений ст.67 ГПК України у вигляді заборони відповідачу вчиняти певні дії щодо розпорядження предметом лізингу, зокрема заборони розукомплектовувати, демонтувати, відчужувати, передавати у оренду, сублізинг третім особам.

Натомість транспортування, користування та зміна місцезнаходження не впливатиме на здійснення відповідачем власної підприємницької діяльності та умовам договору фінансового лізингу. А враховуючи особливості предмета лізингу, таке використання не призводитиме до погіршення стану належного заявнику майна чи зниження його вартості, так як усі витрати повязані з експлуатацією, технічним обслуговуванням та ремонтом, згідно укладеної між учасниками судового процесу угоди, покладено на лізингоодержувача. Від-так, заява про встановлення такої заборони задоволенню не підлягає (п.8 додатку №4 до договору фінансового лізингу №LC9283-10/13 від 14.10.2013 року).

Виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти (п.9 постанови пленуму Вищого господарського суду № 16 від 26 грудня 2011 року).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1,2,4-3,12,33,34,43,66-67,86 ГПК України, постановою Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2" про застосування заходів до забезпечення задовольнити частково.

1. Заборонити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" (вул. Незалежності, 68а, с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257, код 14040434) розукомплектовувати, демонтувати, відчужувати, передавати в оренду, сублізинг третім особам предмет лізингу за договором фінансового лізингу №LC9283-10/13 від 14.10.2013 року, а саме:

- пневмопричіп з саморозвантажуванням марки JOHN DEERE 1910, заводський номер 1А81910THCY745684, 2012 року випуску.

2. В задоволенні решти заявленого клопотання про застосування заходів забезпечення позову, відмовити.

3. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_2" просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101, м. Київ 73, 04073, ід. код 34480657.

4. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" вул. Незалежності, 68а, с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257, код 14040434.

5. Ухвала, згідно ч.3 ст.67 ГПК України, п.12 Постанови Пленуму ВГСУ №6 від 23.03.2012р. "Про судове рішення", набирає чинності з моменту її винесення.

6. Дана ухвала, з урахуванням пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", має статус виконавчого документа.

7. Ухвала дійсна для пред'явлення до виконання в строки, встановлені ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" до 20 жовтня 2015 року.

На ухвалу господарського суду, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня прийняття ухвали, через місцевий господарський суд.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя І.П. Шумський