ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" червня 2014 р. Справа № 5023/3741/12

вх. № 3741/12

Суддя господарського суду: Смірнова О.В.

при секретарі судового засідання: Ямщикова М.Ю.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки, на дії Відділу примусового виконання рішень ДВС України

за позовом ДК "ОСОБА_1 України" НАК "Нафтогаз України" м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки

про стягнення 130118971,98 грн.

за участю представників сторін:

скаржника (боржника) - ОСОБА_2, довіреність № 24 від 30.12.2011 р.;

стягувача - ОСОБА_3;

Відділу примусового виконання рішень ДВС України - ОСОБА_1;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 25 вересня 2012 року по справі № 5023/3741/12 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача 113 508 816,38 грн. боргу, 3 241 534,48 грн. інфляційних витрат, 4 813 461,63 грн. 3% річних та 60 147,09 грн. судового збору. В частині стягнення пені в розмірі 8 555 159,49 грн. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 січня 2013 р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 25 вересня 2012 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13 лютого 2013 р. касаційну скаргу Дочірньої компанії "ОСОБА_1 України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03 січня 2013 року у справі № 5023/3741/12 повернуто скаржнику, а справу Господарському суду Харківської області.

10 квітня 2014 року від Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень ДВС України, в якій боржник просив суд визнати недійсною постанову від 07.03.2014 р. старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 36668256 про стягнення з боржника 4 220191,39 грн. виконавчого збору, зобов"язати Відділ примусового виконання рішень ДВС України зупинити виконавче провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", тобто внаслідок припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Свою скаргу боржник обґрунтовує тим, що оскільки дотримання органом виконання судового рішення строку, визначеного ст. ст. 25, 27, 28 ЗУ "Про виконавче провадження" обов"язковою умовою для початку примусового виконання та стягнення збору за оскаржуваною постановою від 07.03.2014 р., як складової частини такого примусового виконання є незаконним. Також скаржник зазначає, що виконавче провадження № 36668256 має бути зупинено за заявою боржника на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" до затвердження передавальних актів з урахуванням стягнутої наказом від 11.01.2013 р. у справі № 5023/3741/12 заборгованості, завершення процедури припинення стягувача та державної реєстрації його правонаступника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 квітня 2014 р. було прийнято скаргу до розгляду та призначено на 19 травня 2014 року.

22 квітня 2014 року представник стягувача надав заперечення на скаргу боржника, в яких зазначив, що юридичний факт припинення ДК "ОСОБА_1 України" не відбувся, компанія наразі здійснює свою господарську діяльність, тому підстави для заміни сторони відсутні, у зв"язку з чим скарга, на його думку, задоволенню не підлягає.

19 травня 2014 року від Відділу примусового виконання рішень ДВС України надійшло клопотання, в якому останній просив суд відкласти розгляд справи на інший день для підготовки правової позиції представника, оскільки матеріали виконавчого провадження станом на 19.05.2014 з ДВСУ не надійшли.

19 травня 2014 року представник скаржника надав пояснення, в яких зазначив, що завершення перетворення стягувача могло б бути підставою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником ПАТ "Синтез-Газ України" в порядку ч. 5 ст. 8 ЗУ "Про виконавче провадження" та свідчило б про наявність іншої підстави для зупинення виконавчого провадження, передбаченої п. 12 ст. 37 вказаного Закону. Крім того, представник скаржника надав доповнення до скарги, в яких просив суд визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень ДВС України у виконавчому провадженні № 36668256 з ініціювання примусового списання коштів боржника та подання платіжних вимог № 183/5-1 від 23.04.2014 р. на суму 73131232,27 грн., № 183/5-2 від 23.04.2014 р. на суму 4597336,39 грн. Євро, № 183/5-3 від 23.04.2014 р. на суму 6352139,76 дол. США, № 183/5-4 на суму 226637015,83 руб в частині стягнення боргу згідно наказу господарського суду Харківської області № 5023/3741/12 від 11.01.2013 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 травня 2014 р. було відкладено розгляд скарги на 26 травня 2014 року. причини

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 травня 2014 р. було відкладено розгляд скарги на 02 червня 2014 року.

02 червня 2014 року представник Відділу примусового виконання рішень ДВС України надав заперечення на скаргу, в яких просить в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримував свої вимоги.

Представник стягувача заперечував проти задоволення скарги.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на дії Відділу примусового виконання рішень ДВС України, суд дійшов висновку про її задоволення з наступних підстав.

13 лютого 2013 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (надалі - Відділ ДВС) ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36668256 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 11.01.2013 р. у справі № 5023/3741/12 про стягнення з ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на користь ДК «ОСОБА_1 України» ПАК «Нафтогаз України» 113 508 816,38 грн. боргу, 3 241 534,48 грн. інфляційних витрат, 4 813 461,63 грн. 3% річних, 60 147,09 грн. судового збору.

11 березня 2013 р. Відділу ДВС установою в'язку було вручено заяву ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» від 06.03.2013 р. про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) до затвердження передавальних актів з урахуванням стягнутої заборгованості, завершення процедури припинення відповідача ДК «ОСОБА_1 України» НАК «Нафтогаз України» та державної реєстрації його правонаступника ПАТ «Синтез-Газ Україна».

Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_4 від 09.08.2013 р. виконавче провадження було зупинено на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Постановою державного виконавця Відділу ДВС від 24.01.2014 р. виконавче провадження було поновлено.

03 лютого 2014 р. Відділу ДВС установою зв'язку було вручено заяву ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» від 31.01.2014 р. про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону.

03 квітня 2014 р. боржником отримано постанову старшого державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_4 від 07.03.2014 р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 4 220191,39 грн. (копія супровідного листа без дати № 13-0-34-800/5-232/5 та конверту зі штемпелем установи зв"язку із зазначенням дати - 27.03.2014 р. додаються).

Скаржник вважає здійснену виконавчу дію зі стягнення виконавчого збору, а також бездіяльність державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону незаконними, а постанову від 07.03.2014 р. недійсною.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1, З ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Частиною 1 ст. 28 Закону передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Матеріалами справи підтверджено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2013 р. було надіслано на адресу ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» 26.02.2013 р. та фактично отримано боржником 01.03.2013 р., тобто вже після того, як закінчився строк для самостійного виконання рішення.

Таким чином, оскільки дотримання органом виконання судового рішення такого строку визначено ст. ст. 25, 27, 28 Закону обов'язковою умовою для початку примусового виконання, тому стягнення виконавчого збору за оскаржуваною постановою від 07.03.2014 р., є незаконним.

Разом з тим. сплив строку, який наданий для самостійного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника, оскільки в такому випадку необхідно вчинення державним виконавцем дій спрямованих на примусове виконання.

З матеріалів справи, а саме інформації з Єдиного реєстру виконавчих проваджень в межах виконавчого провадження № 36668256 вбачається, що старшим державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_4 не здійснювалося будь-яких дій, спрямованих на примусове виконання наказу у справі № 5023/3741/12.

Наступним фактом, що належить до предмету доказування й підлягає встановленню в цій справі, є факт зясування підстав для зупинення виконавчого провадження.

Так, у судовому засіданні встановлено, що Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.07.2012 р. № 545 було припинено діяльність Дочірньої компанії «ОСОБА_1 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (, місцезнаходження: город 1, вул. Шолуденка, м. 04116, тел. 5370538) шляхом її реорганізації - перетворення в Публічне акціонерне товариство та перейменування у «Синтез-Газ України» (витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: серія АБ № 810832 від 05.03.2013 р.). Було утворено комісію з припинення діяльності компанії, зобов'язано голову комісії з припинення діяльності здійснити заходи щодо організації і державної реєстрації припинення діяльності компанії у встановленому законодавством порядку, скласти передавальний акт та подати його на затвердження до Міненерговугілля, а також завершити у термін до 31.12.2013 р. виконання заходів з реорганізації, передбачених законодавством. Пунктом 10 цьогонаказу Міненерговугілля Публічне акціонерне товариство «Синтез-Газ України» визначено правонаступником майнових прав та обов'язків ДК «ОСОБА_1 України» НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі припинення юридичної особи стягувача або боржника, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво. Згідно зі ст. 39 Закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону.

Стягувач проти задоволення скарги в цій частині заперечує, посилаючись на те, що юридичний факт припинення ДК "ОСОБА_1 України" не відбувся, ще не завершена процедура реорганізації позивача, компанія наразі здійснює свою господарську діяльність, тому підстави для заміни сторони відсутні.

Однак, суд не може погодитись з такими доводами стягувача, оскільки пунктом 10 наказу Міненерговугілля від 26.07.2012 р. № 545 (майже 2 роки тому) Публічне акціонерне товариство «Синтез-Газ України» визначено правонаступником майнових прав та обов'язків ДК «ОСОБА_1 України» НАК «Нафтогаз України».

Отже, завершення процедури припинення стягувача на момент звернення боржника до відділу ДВС з відповідною заявою було б підставою для заміни цієї сторони її правонаступником на підставі ч. 5 ст. 8 Закону, не зупиняючи провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону.

Приймаючи до уваги те, що вирішення питання щодо процесуального правонаступництва можливо лише після закінчення процедури реорганізації та переходу прав та обов'язків до правонаступника, суд дійшов висновку, що виконавче провадження повинно бути зупинено за заявою боржника ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону до затвердження передавальних актів з урахуванням стягнутої наказом від 11.01.2013 р. у справі № 5023/3741/12 заборгованості, завершення процедури припинення стягувача ДК «ОСОБА_1 України» НАК «Нафтогаз України» та державної реєстрації його правонаступника ПАТ «Синтез-Газ Україна».

Отже, вимога скаржника про обовязок Відділу ДВС зупинити виконавче провадження № 36668256 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону підлягає задоволенню як правомірна.

Частиною 4 ст. 39 Закону передбачено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. За наявності обставини, що свідчать про обов'язкове зупинення виконавчого провадження, Відділ ДВС не мав правових підстав для вчинення будь-яких виконавчих дій, в тому числі зі стягнення виконавчого збору.

Таким чином, вимога скаржника про визнання недійсної постанови старшого державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_4 від 07.03.2014 р. у виконавчому провадженні № 36668256 про стягнення з відповідача 4 220 191,39 грн. виконавчого збору є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про визнання незаконними дії Відділу ДВС у виконавчому провадженні № 36668256 з ініціювання примусового списання коштів боржника та подання платіжних вимог № 183/5-1 від 23.04.2014 р. на суму 73131232,27 грн., № 183/5-2 від 23.04.2014 р. на суму 4597336,39 грн Євро, № 183/5-3 від 23.04.2014 р. на суму 6352139,76 дол. США, № 183/5-4 на суму 226637015,83 руб в частині стягнення боргу згідно наказу господарського суду Харківської області № 5023/3741/12 від 11.01.2013 р., суд зазначає наступне.

Відділом ДВС 05.05.2014 р. через установу Державної казначейської служби України направлено обслуговуючому банку боржника АБ "Кліринговий дім" згідно з реєстром платіжні вимоги № 183/5-1 від 23.04.2014 р. на суму 73 131 232,27 грн., № 183/5-2 від 23.04.2014 р. на суму 4 591336, 39 Євро, № 183/5-3 від р. на суму 6 352 139, 76 доларів США, № 183/5-4 на суму 226 637 015, 83 руб. з зазначенням платежу: «Стягнення боргу в сумі 73 131 232, 27 грн. згідно наказу господарського Харківської області № 5023/3741/12 від 11.01.2013 р., № 5023/3751/12 від 14.01.2013 р., № 33/138-10 від 01.02.2011 р, № 33/143-10 від 10.01.2012 р.

Згідно з п. 4.1.8. - п. 4.1.10. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р., розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести Постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження, Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та ведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Таким чином, умовою початку примусового виконання рішення про стягнення коштів є не тільки надання строку для добровільного виконання рішення суду, а й винесення державним виконавцем постанови про їх арешт та направлення цієї постанови, зокрема боржнику, якій може реалізувати захист своїх прав в порядку гл. 9 цього Закону. Лише після цього державний виконавець може ініціювати примусове списання коштів шляхом направлення платіжної вимоги в порядку гл. 5 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 р. №22.

Згідно з інформацією про виконавче провадження № 36668256 з ЄДР виконавчих проваджень станом на 18.05.2014 р. постанова про арешт коштів боржника ПАТ «Харківська ТЕЦ-5 органом ДВС не виносилася.

Отже, подавши платіжні вимоги № 183/5-1- № 183/5-4 від 23.04.2014 р. на примусове списання коштів з ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» без винесення постанови про арешт та повідомлення боржника про це, орган ДВС порушив приписи ст. 57 Закону , п. 4.1.8. - п. 4.1.10. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р.

Таким чином, вимога скаржника про визнання незаконними дії Відділу ДВС у виконавчому провадженні № 36668256 з ініціювання примусового списання коштів боржника та подання платіжних вимог № 183/5-1 від 23.04.2014 р. на суму 73131232,27 грн., № 183/5-2 від 23.04.2014 р. на суму 4597336,39 грн Євро, № 183/5-3 від 23.04.2014 р. на суму 6352139,76 дол. США, № 183/5-4 на суму 226637015,83 руб в частині стягнення боргу згідно наказу господарського суду Харківської області № 5023/3741/12 від 11.01.2013 р. підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на дії Відділу примусового виконання рішень ДВС України задовольнити.

Визнати недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_4 від 07.03.2014 р. у виконавчому провадженні № 36668256 про стягнення з відповідача 4 220 191,39 грн. виконавчого збору.

Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень ДВС України у виконавчому провадженні № 36668256 з ініціювання примусового списання коштів боржника та подання платіжних вимог № 183/5-1 від 23.04.2014 р. на суму 73 131 232,27 грн., № 183/5-2 від 23.04.2014 р. на суму 4 597 336,39 грн Євро, № 183/5-3 від 23.04.2014 р. на суму 6 352 139,76 дол. США, № 183/5-4 на суму 226 637 015,83 руб в частині стягнення боргу згідно наказу господарського суду Харківської області № 5023/3741/12 від 11.01.2013 р.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень ДВС України зупинити виконавче провадження № 36668256 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" до затвердження передавальних актів з урахуванням стягнутої наказом від 11.01.2013 р. у справі № 5023/3741/12 заборгованості, завершення процедури припинення стягувача ДК "ОСОБА_1 Україна" НАК "Нафтогаз України" та державної реєстрації його правонаступника ПАТ "Синтез-Газ Україна".

Суддя Смірнова О.В.