номер провадження справи 27/108/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.12.2014 Справа № 905/1998/14-908/4363/14

За позовом: Державного підприємства Вугілля України (01601 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська (85013 Донецька область, Добропільський район, м. Білозерське, вул. Строїтельна, 17)

про стягнення 15 142 грн. 32 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. № ББУ/ОДО8/ББ/14 від 02.01.2014 р.

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Державного підприємства Вугілля України, м. Київ до Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська, Донецька область, Добропільський район, м. Білозерське про стягнення 15 142 грн. 32 коп. збитків в порядку регресу.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 28.10.2014 р., справу № 905/1998/14-908/4363/14 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», якщо місцевий господарський суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то заява подається до господарського суду за територіальною підсудністю судових справ

Відповідно до розпорядження голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р розгляд господарських справ Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

Ухвалою суду від 29.10.2014 р. справу № 905/1998/14 прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 905/1998/14-908/4363/14, присвоєно справі номер провадження 27/108/14 та призначено судове засідання на 24.11.2014 р.

Ухвалою суду від 24.11.2014 р. розгляд справи відкладався на 25.12.2014 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою у судове засідання представників сторін.

У судове засідання 16.12.2014 р. позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. 09.12.2014 р. надіслав на адресу суду письмове клопотання, просить суд розглядати справу без участі його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судовому засіданні 16.12.2014 р. представник відповідача проти позову заперечив на підставах викладених у письмовому відзиві (міститься в матеріалах справи). В обґрунтування посилається на те, що позивач в своїй позовній заяві стверджує, що ТДВ «Шахта Білозерська» на підставі договору поставки №26-09/2-ЕН від 13.07.2007 року, у листопаді 2009 року відвантажило на адресу ТЕС Ладижииська, вугільну продукцію марки Г 0-100 неналежної якості, внаслідок чого ДП «Вугілля України» понесло збитки оплативши надані залізницею послуги.

Дійсно між ТДВ «Шахта Білозерська» та ДП «Вугілля України» договір поставки №26-09/2-ЕН від 05.02.2009 року, відповідно до якого ТДВ «Шахта Білозерська» зобов'язалося поставити вугільну продукцію ДП «Вугілля України». В свою чергу, в обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що на виконання умов Договору, у листопаді 2009 р., нібито саме відповідач відвантажив вагони з вугіллям за залізничною накладною № 551903605. Але у цій накладній у відправником вугілля є зазначено вугілля марки Г 0-100, власник ДП «Вугілля України» постачання у власність ТОВ «Західенерго» відповідно до договору №02-09/1-ЕН. Також, за даною накладною вантажовідправником вугілля є ПАТ «ІДЗФ Селидівська», а одержувачем ВАТ «Західенерго» Ладижинська ТЕС. Отже, ТДВ «Шахта Білозерська» не було ні власником вугільної продукції, ні вантажовідправником вугілля.

Відповідач вважає, що позивач не довів, що саме це неякісне вугілля було поставлено відповідачем за договором поставки № 26-09/2-ЕН від 05.02.2009 року ДП «Вугілля України».

Крім того, в умовах договору № 26-09/2-ЕН від 05.02.2009 року зазначено, що постачальник (відповідач у справі) зобов'язується поставити покупцю (позивач у справі), а покупець прийняти та оплатити вугілля.

Поставка вугілля здійснюється залізничним транспортом у відкритих напіввагонах за реквізитами покупця.

В умовах договору не визначено можливість здійснення поставки третіми особами, тоді як фактично відвантаження здійснено ПАТ «ЦЗФ Седидівська».

Крім того, в позовній заяві позивач посилається на те, що при прийманні вугілля за якістю на Ладижинській ТЕС було встановлено, що поставлене вугілля за своїми якісними характеристиками не відповідає вимогам Договору. В свою чергу, ДП «Вугілля України» не надає ані актів відбору ані посвідчення якості вугілля, а лише Акт про фактичну якість №2458 від 06.11.2009 року за яким проба вугілля проводилася за договором поставки №02-09/1ЕН, також в даному Акті не вказано як викликано представника вантажовідправника, що суперечить умовам Договору № 26-09/2-ЕН від 05.02.2009 р.

Відповідач пояснив, що відповідно до договору Ж26-09/2-ЕГІ від 05.02.2009 р. якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача, відрізняються від посвідчень якості на величину більше допустимої похибки випробування, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов'язаний викликати постачальника для проведення спільного опробування вугілля, та представник вантажовіправника повинен мати довіреність відповідно до якої має право представляти інтереси п.п. 5.6.. 5.6.2., також вимоги даних умов договору не виконані.

Стягнення з ТДВ «Шахта Білозерська» збитків за іншим рішенням суду, а саме, рішенням господарського суду м. Києва у справі №1/414 від 20.12.2011 року, не може вважатися тим фактом, що не потребує доказуванню за загальними правилами цивільного та господарського законодавства, оскільки судом розглядався спір між іншими сторонами, за умовами іншого договору поставки.

На підставі викладеного відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви ДП «Вугілля України» до ТДВ «Шахта Білозерська» про стягнення збитків у розмірі 15 142 грн. 32 коп. відмовити.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Позивач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи та їх явка господарським судом визнана обовязковою.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть зявитися в судове засідання та представляти інтереси Державного підприємства Вугілля України, м. Київ згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно розяснень Вищого Господарського Суду України, які викладені і інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Поважності причин неможливості виконання вимог суду позивачем суду не надано, про будь-які обєктивні обставини, що зумовлюють неможливість надати витребувані документи та докази позивач суду не довів.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в разі незявлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, а також не подання ними витребуваних судом доказів.

З метою зясування фактичних обставин справи, вивчення наданих до справи документів, дотримання прав сторін, виникла необхідність відкладення розгляду справи.

На підставі ст. 77 ГПК України, суд відкладає розгляд справи, у звязку з неявкою у судове засідання представників позивача та відповідача, а також, враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

Керуючись ст. ст. 22, 77, 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Розгляд справи відкласти.

2. Засідання суду призначити на 25.12.2014 р. о 12 год. 30 хв.

3. Зобовязати надати:

Позивача: оригінали документів, які посвідчують правовий статус підприємства для огляду, нормативне та документальне обґрунтування заявлених вимог, оригінал договору № 26-09/2-ЕН від 05.02.2009 р. з додатками, змінами та доповненнями, надати суду документальні докази повного або часткового виконання грошового зобовязання відповідачем (платіжні документи, доручення, прибуткові касові ордери, банківські виписки, виписки з рахунків, довідки руху коштів по рахунках тощо), двосторонній акт звірки, в якому відобразити всі документи первинної бухгалтерської звітності на день розгляду справи, оригінали документів доданих до позову, листування між сторонами по суті спору з доказами направлення або вручення кореспонденції, довідку про повні банківські реквізити, Надати суду письмові докази відповідно до ст. 33 ГПК України, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті та інші документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду спору, довіреність на представника.

Відповідача: оригінали документів, які посвідчують правовий статус підприємства для огляду (завірені належним чином копії у справу), нормативне та документальне обґрунтування заперечень проти позовних вимог згідно діючого законодавства відзив на позовну заяву до судового засідання направити на адресу позивача (докази відправлення надати в судове засідання), оригінал договору № 26-09-2/ЕН від 05.02.2009 р. з додатками, змінами та доповненнями, надати суду документальні докази повного або часткового виконання грошового зобовязання перед позивачем (платіжні документи, доручення, прибуткові касові ордери, банківські виписки, виписки з рахунків, довідки руху коштів по рахунках тощо), у випадку несплати письмово обґрунтувати причини та надати суду всі документи на підтвердження ваших доводів, двосторонній акт звірки, в якому відобразити всі документи первинної бухгалтерської звітності, на день розгляду справи, довідку про повні банківські реквізити, листування між сторонами по суті спору з доказами направлення або вручення кореспонденції. Надати суду письмові докази відповідно до ст. 33 ГПК України, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті та інші документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду спору, довіреність на представника.

Явка представників сторін у судове засідання 25.12.2014 р. обовязкова.

Суддя С.С. Дроздова