ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа № 908/1579/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Плахов О.В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників:

позивача - не зявився,

відповідача - ОСОБА_1 за довіреністю від 18.11.2013 р. №2185,

третьої особи - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Респект", м. Бердянськ Запорізької області (вх. №2581З/2-8) на рішення господарського суду Запорізької області від 22.07.14 у справі №908/1579/14

за позовом Приватного підприємства "Респект", м. Бердянськ Запорізької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2, м. Бердянськ Запорізької області

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Бердянського відділення, м. Бердянськ Запорізької області

про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

13.05.2014 р. Приватне підприємство "Респект" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про визнання зобов'язання ПП "Респект" за іпотечним договором №253 від 15.11.2007 р., укладеного між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та Приватним підприємством "Респект", відносно забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії №35д від 15.11.2007 р., укладеного між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_2, припиненим.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.07.2014 р. у справі №908/1579/14 (суддя Колодій Н.А.) в позові відмовлено.

Приватне підприємство "Респект" з зазначеним рішенням не погодилось, звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду Запорізької області від 22.07.2014 р. у справі №908/1579/14 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована наявністю підстав для задоволення вимог про визнання припиненим зобовязання за іпотечним договором, виходячи з положень ст. 559 ЦК України, а також приписів п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", та посиланням на те, що додатковою угодою до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 35д від 15.11.2007 р., укладеного між банком та позичальником 01.07.2008 р., сторони домовились про зміну додатку №1 до договору "Тарифи за послуги по наданню кредитів", тобто, фактично збільшили обсяг відповідальності майнового поручителя, який відповідну угоду не узгоджував.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2014 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Респект" прийнято до провадження, призначено до розгляду на 14.10.2014 р.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає апеляційну скаргу безпідставною, а доводи, наведені в ній, непереконливими, необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи, у звязку з чим просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 22.07.2014 р. без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому відповідач зазначає, що на відносини майнової поруки (іпотеки), як окремого виду забезпечення виконання зобовязання, норми ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфу 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та Законом України "Про іпотеку".

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 надіслала пояснення, в яких не погоджується з висновками, викладеними в рішенні, оскільки судом не враховано положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, та вважає, що позивачем обрано правильний спосіб захисту порушеного права. Підставою для визнання припиненим зобовязання за іпотечним договором третя особа вважає положення ст. 559 ЦК України, а також посилається на п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 р. розгляд справи відкладено на 30.10.2014 р.

30.10.2014 р. відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, вказує на те, що 16.07.2010 р. між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Приватного підприємства "Респект" у особі директора підприємства ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №253 від 15.11.2007 р., що стосувались пролонгації та реструктуризації основного зобовязання та підтверджували згоду Приватного підприємства "Респект" бути майновим поручителем за зобовязаннями, які виникли з кредитного договору №35д з урахуванням змін від 01.07.2008 р.

Крім того, відповідач зазначає, що 20.06.2013 р., згідно з рішенням апеляційного суду Запорізької області, договір відновлювальної кредитної лінії №35д від 15.11.2007 р. був розірваний, та в рахунок погашення заборгованості за цим договором було звернуто стягнення на заставне майно: ціле убудоване приміщення та ціле убудоване-прибудоване приміщення, що знаходиться за адресою: пр. Пролетарський, буд. 102, м. Бердянськ Запорізької області, яке належить ПП "Респект", та передане Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" в іпотеку на підставі іпотечного договору №253 від 15.11.2007 р.

З виконання зазначеного рішення на даний час Бердянським ВДВС України було відкрито виконавче провадження.

Враховуючи викладене, відповідач просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 22.07.2014 р. без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Респект" - без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2014 р. розгляд справи відкладено на 18.11.2014 р.

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" надіслало відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, надало пояснення стосовно кредитного договору №35д від 15.11.2007 р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 в своїх поясненнях вважає твердження відповідача про згоду Приватного підприємства "Респект" на збільшення обсягу відповідальності за додатковою угодою від 01.07.2008 р. хибними, оскільки представник Приватного підприємства "Респект" не підписував зміни до іпотечного зобовязання з урахуванням додаткової угоди від 01.07.2008 р., а договір від 16.07.2010 р. між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Приватним підприємством "Респект" не містить посилання на додаткову угоду від 01.07.2008 р., та (або) збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця на 2%.

Приватне підприємство "Респект" подало заяву від 17.11.2014 р. про розгляд справи за відсутності його представника.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 р. розгляд справи відкладено на 09.12.2014 р.

Позивач та третя особа в призначене судове засідання 09.12.2014 р. не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, а позивач та третя особа не скористались своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, клопотань провідкалдення розгляду справи не надали, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників позивача та третьої особи за наявними у справі доказами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення уповноваженого представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 15.11.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" далі - Банк) та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії №35д.

За умовами договору Банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 200000 доларів США зі сплатою 12% річних. Кінцевий термін погашення заборгованості - не пізніше 12.11.2017 р.

15.11.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 укладено договір відновлювальної кредитної лінії №34д.

За умовами договору Банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 250000 доларів США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості - не пізніше 12.11.2017 р.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитними договорами №34 та №35 15.11.2007 р. було укладено іпотечний договір №253 (з майновим поручителем), за яким Приватне підприємство "Респект" як поручитель передав в іпотеку банку нерухоме майно: ціле прибудоване приміщення загальною площею 125,2 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Бердянськ, пр. Пролетарський, 102, та ціле убудовано-прибудоване приміщення загальною площею 444,4м.кв., що знаходиться за адресою: м. Бердянськ, пр. Пролетарський, 102.

Іпотечний договір №253 від 15.11.2007 р. посвідчено приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за №1838.

Згідно з додатковою угодою до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №34д від 15.11.07 р., укладеною між банком та позичальником 01.07.2008 р., сторони домовилися про зміну додатку №1 до договору "Тарифи за послуги по наданню кредитів".

Відповідно до вказаного додатку до раніше визначених послуг та розмірів тарифів додано нову послугу - "За використаний ліміт кредитної лінії" в розмірі 2,0%, який сплачується за формулою у національній валюті за курсом НБУ.

Відповідно до додаткової угоди №1 про внесення змін до договору відновлювальної кредитної лінії №34д від 15.11.07 р., укладеної між Банком та Позичальником 16.07.2010 р., сторони підтвердили залишок заборгованості та внесли зміни до умов кредитування:

- встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 12,01% річних;

- встановлено новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості до 09.11.2021 р. (включно);

- встановлено новий графік погашення кредиту.

Згідно з додатковою угодою до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №35д від 15.11.07 р., укладеною між Банком та Позичальником 01.07.2008 р., сторони домовилися про зміну додатку №1 до договору "Тарифи за послуги по наданню кредитів".

Відповідно до вказаного додатку до раніше визначених послуг та розмірів тарифів додано нову послугу -"За використаний ліміт кредитної лінії" в розмірі 2,0%, який сплачується за формулою у національній валюті за курсом НБУ.

Відповідно до додаткової угоди №1 про внесення змін до договору відновлювальної кредитної лінії №35д від 15.11.07 р., укладеної між Банком та Позичальником 16.07.2010 р., сторони підтвердили залишок заборгованості та внесли зміни до умов кредитування:

- встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 12,01% річних;

- встановлено новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості до 09.11.2021 р.(включно);

- встановлено новий графік погашення кредиту.

В зв'язку з укладенням до договорів №34д та №35д додаткових угод від 16.07.2010 р., між Банком, Позичальником та Поручителями укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №253 від 15.11.2007 р. та додаткову угоду №1 до договору поруки №34д/п від 15.11.2007 р.

Відповідно до свідоцтва про одруження 1-ЖС №119904 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб (актовий запис №655 від 15.12.2004 р.).

Відповідно до свідоцтва про смерть 1-ЖС №184929 ОСОБА_3 помер 17.09.2010 р. (актовий запис №1402 від 21.09.2010 р.).

Згідно з довідкою Бердянської державної нотаріальної контори від 13.12.2012 р. №642/02-14 ОСОБА_2 27.09.2010 р. подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті 17.09.2010 р. її чоловіка ОСОБА_3 Була заведена спадкова справа №704/2010.

27.09.2010 р. ОСОБА_5 - колишня дружина померлого, звернулася до нотаріальної контори з заявою про те, що майно, набуте у шлюбі, є особистою власністю померлого, як придбане на його особисті кошти.

17.11.2010 р. ОСОБА_6 - мати ОСОБА_3 - подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь сина померлого - ОСОБА_7.

21.01.2011 р. до нотаріальної контори надійшла претензія Донецької обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Бердянського відділення про наявність заборгованості померлого ОСОБА_3 у сумі 2041373,28 грн. станом на 30.12.2010 р.

22.02.2011 р. ОСОБА_2 подала заяву в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, про прийняття спадщини за законом після смерті 17.09.2010 р. його батька ОСОБА_3

22.02.2011 р. ОСОБА_2 подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого ОСОБА_7, цією ж заявою довела до відома про відсутність наміру отримувати свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя.

Таким чином, обов'язки ОСОБА_3, що помер, за кредитним договором № 34д від 15.11.07 р. перейшли до спадкоємця ОСОБА_7, який є малолітньою дитиною.

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та розірвання кредитного договору.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 2-4056/2011 від 16.02.2012 р. позов задоволено частково, а саме - договір відновлювальної лінії №35 д, укладений 15.11.2007 р. розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 2014591,70 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20.06.2013 р. рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.02.2012 р. скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості та в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості в загальній сумі 2014591,70 грн. перед Банком звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору. В іншій частині рішення залишено без змін.

На підставі викладеного позивач вважав, що порука у відповідності до іпотечного договору №253 від 15.11.2007 р., припинилася внаслідок зміни боржника у зобов'язанні, за якого не поручалось Приватне підприємство "Респект", в звязку з чим позивач просив суд визнати припиненим правовідносини у зв'язку зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя. Позов обґрунтований положеннями ст. 559 Цивільного кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив зі змісту ст. 593 ЦК України, ст. 17 Закону України "Про іпотеку", та зазначив про те, що припинення іпотеки в разі припинення основного зобов'язання презюмується, тому твердження позивача про те, що його права як майнового поручителя підлягають захисту шляхом визнання в судовому порядку господарських правовідносин за іпотечним договором припиненими, є помилковим.

За висновками суду, в разі невизнання кредитором права майнового поручителя на припинення зобов'язання за іпотечним договором, передбаченого ст. 593 ЦК України, ст.17 Закону України "Про іпотеку", таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на даний час правові підстави для задоволення вимог про визнання припиненими зобов'язання за іпотечним договором відсутні. Вказана ст. 559 ЦК України не може бути підставою для задоволення позову, оскільки на відносини з права застави не поширюються норми щодо припинення поруки, так як іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Отже, позовні вимоги визнані судом першої інстанції необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з викладеними в рішенні висновками суду, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини.

Повторно переглядаючи справу та надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав відповідно та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків, а за змістом п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника за основним зобов'язанням - договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 6.2. договору іпотеки встановлено, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов'язання.

Дія цього договору припиняється з підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про іпотеку".

Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотека за своєю правовою природою є заставою і тому регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення права застави визначені статтею 593 ЦК України, а щодо іпотеки, як її окремого виду, також і статтею 17 Закону України "Про іпотеку".

Отже, виходячи з зазначених правових норм, застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення виконання зобов'язань, тому норми, що регулюють поруку (ст.ст. 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель відповідає перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави/іпотеки.

При цьому, зміна розміру ставки комісії відповідно до додаткового договору від 01.07.2008 р. за основним зобов'язанням не призводить до зміни розміру відповідальності майнового поручителя та, відповідно, не є підставою для припинення дії іпотечного договору.

Крім того, 16.07.2010 р. між Банком та ПП "Респект" у особі директора підприємства ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №253 від 15.11.2007 р., які стосувались пролонгації та реструктуризації основного зобов'язання, що підтверджує згоду Приватного підприємства "Респект" бути майновим поручителем за зобов'язаннями, які виникли з кредитного договору №35д з урахуванням змін від 01.07.2008 р.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2012 р. №01-06/1821/2012 Про доповнення інформаційного листа ВГСУ від 15.03.2011 р. №01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів", на відносини майнової поруки (іпотеки) як окремого виду забезпечення виконання зобов'язання норми статті 559 Цивільного кодексу України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та Законом України "Про іпотеку".

Крім того, підстави припинення іпотеки (майнової поруки) безпосередньо врегульовано ст. 17 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Зі змісту зазначених норм слідує, що припинення основного зобовязання не є підставою припинення відносин іпотеки.

Посилання позивача на припинення іпотечного договору внаслідок смерті ОСОБА_3, позичальника за кредитним договором №34 д від 15.11.2007 р., не заслуговує на увагу з огляду на те, що відповідно до ч. І ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою, і у звязку з цим не може бути виконано іншою особою.

В даному випадку кредитні зобов'язання не є такими, що нерозривно пов'язані з особою, та їх виконання покладається на спадкоємців у тому обсязі, що існував на момент смерті позичальника.

Враховуючи те, що спадок після смерті ОСОБА_3 у повному обсязі прийняв його малолітній син ОСОБА_7, то і виконання зобов'язань за кредитним договором №34 д від 15.11.2007 р. покладаються на спадкоємця.

Ці відносини регулюється нормами спадкового права та не мають жодного відношення до розгляду позовних вимог Привтаного підприємства "Респект", так як позивач в позовній заяві просив припинити дію іпотечного договору (з майновим поручителем) відносно виконання зобов'язань тільки за договором №35д.

За таких обставин, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для задоволення вимог про визнання припиненими зобов'язання за іпотечним договором.

Вказана ст. 559 ЦК України не може бути підставою для задоволення позову, оскільки на відносини з права застави не поширюються норми щодо припинення поруки, так як іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується посилань позивача на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі №2-4056/2011, яким розірвано договір відновлювальної лінії №35 д, укладений 15.11.2007 р. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором, а також рішення апеляційного суду Запорізької області від 20.06.2013 р., яким рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.02.2012 р. скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості перед банком звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.03.2013 р. касаційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" задоволено. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 23.08.2012 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

20.06.2013 р. рішенням апеляційного суду Запорізької області в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №35д від 15.11.2007 р. було звернуто стягнення на заставне майно: ціле убудоване приміщення та ціле убудоване-прибудоване приміщення, які знаходяться за адресою пр. Пролетарський, буд.І02, м. Бердянськ, Запорізька область, яке належить ПП "Респект" та передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору №253 від 15.11.2007 р. В іншій частині рішення суду, в тому числі і в розірванні кредитного договору №35д, було залишено без змін.

Дане рішення набрало законної сили та не було оскаржене в касаційному порядку.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 14.03.2014 р. на підставі виконавчого листа, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 25.01.2014 р. за рішенням суду від 16.02.2012 р. у справі № 2-4056/11, що набрало законної сили 20.06.2013 р., виконавчою службою Бердянського МРУЮ Запорізької області було відкрито виконавче провадження.

За таких обставин, колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в звязку з їх матеріальною та документальною необґрунтованістю.

Таким чином, факти, викладені в апеляційній скарзі позивачем, і його посилання на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обставини справи були всебічно і повно досліджені господарським судом, а тому рішення господарського суду господарського суду Запорізької області від 22.07.2014 р. у справі №908/1579/14 відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а доводи заявника, з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись статтями статями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Респект", м. Бердянськ Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.07.14 у справі № 908/1579/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 15.12.2014 р.

Головуючий суддя Гетьман Р.А.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.