ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27.05.2014 Справа № 917/510/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (вул. Пісаржевського, буд. 1-а, м. Дніпропетровськ, 49005)

до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (вул. І Приходько, буд. 139, м.Кременчук, 39621)

про стягнення 27 009 009,12 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 121 від 29.08.2011р.);

від відповідача ОСОБА_2, (дов. № 49 юр-126 від 04.07.2011р.)

Розглядається позовна заява про стягнення 27 009 009,12 грн. заборгованості за товар, поставлений згідно договору № У304/2010 від 13.09.2010р.

Позивач надав заяву по вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод", що знаходяться на поточних рахунках у розмірі суми основного боргу та судового збору на суму 27 082 089,48 грн.

Позивач в обгрунтування заяви посилається на те, що відповідач не виконує свої грошові зобовязання за договором від 13.09.2010р., що призводить до матеріальних збитків позивача, затримки позивачем виплат своїм контрагетам - металургійним виробникам, що може привести до зупинки виробничих циклів; також наявні підстави ввжати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду шляхом зменшення розміру грошових коштів на своїх платіжних рахунках. На думку позивача, наведені обставини можуть зробити неможливим виконання рішення господарського суду з огляду на істотний розмір грошових коштів, які вилучені з обороту підприємства.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вжиття заходів забезпечення позову заперечує, посилаючись на часткову оплату боргу.

Згідно із ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві

В постанові пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16 січня 2013 року N 2) передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обгрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов"язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов"язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв"язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобіганню порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абзацу 2 п. 3 Постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як свідчать матеріали справи відповідач не ухиляється від виконання своїх зобов"язань по спірному договору, що підтверджується платіжними дорученнями про часткове погашення боргу, в тому числі і протягом судового розгляду даної справи.

Суд, дослідивши заяву позивача та додані до неї документи, дійшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає, оскільки саме лише припущення про можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення без підтвердження даних обставин відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем до позовної заяви надано небгрунтований розрахунок суми позову, останній акт звірки між сторонами складався за період з 01.01.2013р. по 02.10.2013р.; позивачем не надано доказів наявності заборгованості перед відповідачем у сумі 5676,56грн., оскільки рахунок на дану суму не був прийнятий відповідачем та був повернутий позивачу листом №25-3-12/4858 від 31.07.2012р.; позивачем надано до справи специфікації за період з 2010-2012р.р., які не стосуються суті спору оскільки заборгованітсь виникла у 2013р. по одній специфікації. Крім того станом на 27.05.2013р. забогованістсь відповідача перед позивачем складає 15503332,57 грн. та поступово сплачується враховуючи поточні платежі, оскільки договір є діючим.

В зв"язку з необхідністю проведення сторонами звіряння суми боргу та додаткового вивчення матеріалів справи, в розгляді справи слід оголосити перерву.

Керуючись ст.ст. 66-67, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відхилити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" про забезпечення позову.

2. Оголосити перерву в розгляді справи до 04.06.2014р. о 11 год. 00 хв.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Полтавської області за адресою: м. Полтава, вул. Зигіна, 1.

3. Запропонувати сторонам надати суду відомості щодо наявної суми боргу на день судового засідання.

Суддя Безрук Т. М.