ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року Справа № 925/1464/14

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпаудерстач" до товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЄвроТрейд" про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання недійсним договору №0301/14 від 03.01.2014р.

В обґрунтування позову позивач вказав, що на виконання спірного договору постачальник поставив покупцю товар, однак даний договір був підписаний від імені директора ТОВ „УкрЄвроТрейд не уповноваженою особою, в звязку з чим позивач просить визнати його недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позові.

Представник відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав вказаних у ньому. Заперечення вмотивовано тим, що позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні не назвали жодних доказів в обґрунтування своєї позиції. Крім того представник відповідача подав суду витяг із Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з якого вбачається, що засновником та директором відповідача є ОСОБА_3, який і підписував спірний договір.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне.

03.01.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «УкрЄвроТрейд» (м. Черкаси, вул. Кірова, буд.73 офіс 403, поштовий індекс 18002, ) ( надалі - Постачальник, Відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПАУДЕРСТАЧ» (м. Київ. вул. Ремонтна, 13, поштовий індекс 02099, ) (надалі - Покупець, Позивач) було укладено Договір №0301/14 поставки товару (надалі - Договір). Цей договір від імені відповідача підписано директором ОСОБА_3

Згідно п. 1.2 Договору найменування товару - яєчний порошок; ціна та загальна вартість Товару, асортимент, кількість, згідно п.2.1. Договору визначаються сторонами у відповідності з видатковими накладними на Товар. Всі видаткові накладні, за якими Постачальником був поставлений Товар Покупцю протягом строку дії Договору, є невід'ємною часткою Договору.

На виконання вказаного договору відповідач у період з січня по березень 2014 р. поставив відповідачу передбачений договором товар на суму 1578000 грн. згідно з видатковими та податковими накладними .

Згідно з ч.І ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язані сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарське-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч.І ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг дієздатності. Свою дієздатність юридичні особи реалізовують через органи управління повноваження яких визначаються статутом або довіреністю.

Ст.65 ГК України визначено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

За своєю організаційно-правовою формою відповідач є товариством з обмеженою відповідальністю. Відповідно до витягу із Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засновником та директором відповідача з 16.03.2013 р. є ОСОБА_3

Таким чином, особа, що підписала від імені відповідача спірний договір є його директором, а від так діяла в межах повноважень наданих їй Законом.

Інших підстав для визнання спірного договору не дійсним позивач суду не назвав.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами названу ним обставину для визнання не дійсним спірного договору, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя К.І.Довгань

Рішення підписано 22.09.2014 р.