ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.07.2014 Справа № 905/5169/13

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Уханьової О.О., при секретарі судового засідання Федоренко Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю „Дора-Транс"

м. Донецьк

до відповідача 1- Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний

промислово-інвестиційний банк" в особі філії „Головне управління

ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області" м. Донецьк

до відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія з управління

активами „Ізі Лайф" м. Київ

про визнання недійсним кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-1477/06 від 23.03.2006р.

за участю представників сторін:

від позивача - не явився,

від відповідача 1 - Хорошилов І.І. - за довіреністю,

від відповідача 2 - Хорошилов І.І. - за довіреністю.

СУТЬ СПРАВИ:

17.07.2013р. ТОВ „Дора-Транс" м. Донецьк (далі - позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про визнання недійсним кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/17-1477/06 від 23.03.2006р., підписаного з Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на недійсність кредитного договору з підстав, передбачених ч.1-3,5-6 ст.203, ч.1 ст.215, ст.237, ч.3 ст.244 Цивільного кодексу України.

В підтвердження позовних вимог надав копію спірного кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/17-1477/06 від 23.03.2006р.

Ухвалою суду від 29.07.2013р. провадження по справі зупинене, 23.06.2014р. провадження по справі поновлено.

03.07.2014р. представник позивача в судове засідання не явився, не повідомив про причини неявки, додаткових документів не надав. Представник відповідачів заперечив проти позову, з підстав викладених у відзиві, що поданий 05.08.2013р.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 69 ГПК України спір має бути вирішений господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, господарський суд вирішує спір по суті за наявними в матеріалах справи документами без явки представника позивача з метою урахування інтересів обох сторін та дотримання вимог діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідачів, господарський суд -

ВСТАНОВИВ :

Предметом спору по даній справі є вимога позивача про визнання кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/17-1477/06 від 23.03.2006р. недійсним відповідно до ч.1-3, 5-6 ст.203, ч.1 ст.215, ст.237, ч.3 ст.244 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Підставою є, на думку позивача, підписання кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/17-1477/06 від 23.03.2006р., зі сторони банку не уповноваженою на це особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2006р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), далі - банк, правонаступником якого є відповідач-1, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дора-Транс" (далі - позичальник) підписаний кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-1477/06 (далі - кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого банк за умови наявності вільних власних кредитних ресурсів надає позичальнику фінансовий кредит шляхом відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з можливістю кредитування у євро та у національній валюті у сумі, яка не може перевищувати 1700000,00євро, на умовах, передбачених цим договором.

Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 20.03.2009р. або 10 днів з моменту пред'явлення банком вимоги про повернення сум кредиту та сплату процентів у зв'язку з настанням одного з випадків, вказаних в п.3.3.4 кредитного договору.

Згідно з п.2.2 договору, проценти за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи з встановленої банком процентної ставки у розмірі 12% річних за кредитом, наданим в євро, та 18% річних за кредитом, наданим у гривні. Відповідно до п.2.4 договору, у випадку порушення позичальником встановленого п.1.2 договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 15% річних за кредитом, наданим в євро, та 21% річних за кредитом, наданим в гривні, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з п.2.2 договору.

Згідно з п.п.5.1, 5.5 договору, він набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до повного повернення позичальником отриманих сум кредитних коштів, сплати в повному обсязі процентів за користування ним та повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов'язань, прийнятих ним на себе згідно з умовами цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав кредитні кошти, використав їх задля поповнення обігових коштів підприємства та спрямував ці кошти на інші виробничі потреби.

Цей факт встановлений рішеннями господарського суду Донецької області від 10.04.2012р. по справі 28/86пд, від 15.05.2013р. по справі №5006/19/86пд/2012, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним з інших підстав, ніж у даній справі. Постановами Донецького апеляційного господарського суду рішення господарського суду залишені без змін.

В ст.124 Конституції України зазначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Таким чином, враховуючи загальнообов'язковий статус судових актів, визначений ст.ст.124, 129 Конституції України, факт виконання банком умов спірного кредитного договору господарський суд визнає доведеним за умови чинності рішеннями господарського суду Донецької області та не підлягає доведенню знову.

17.07.2013р. позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/17-1477/06 від 23.03.2006р. з огляду на його підписання зі сторони банку не уповноваженою на це особою.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, дослідивши та з'ясувавши всебічно та у повній мірі обставини справи, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З загальним правилом, встановленим ст. 181 ГК України договори вчиняються у формі єдиного письмово документу.

Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства , та скріплюється печаткою.

Відповідно до статті 215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 Цивільного Кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2)особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Господарським судом встановлено, що спірний кредитний договір про відкриття кредитної лінії №15-93/17-1477/06 від 23.03.2006р. зі сторони банку підписаний заступником начальника філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» Ільїним Сергієм Вікторовичем, який мешкає за адресою: м. Донецьк, пр. Гринкевича, буд.8, кв.15, що діє на підставі довіреності, посвідченої 25 травня 2006року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Друговою В.А., за реєстровим №1669, що в свою чергу надана йому заступником голови правління банку - начальником філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» Анненковим Ігорем Вікторовичем, який мешкає за адресою: м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького, буд.71-А, кв.17, та діяв на підставі Статуту Промінвестбанку, зареєстрованого в новій редакції Національним банком України 27.06.2001року, реєстраційний №125, Положення, затвердженого спільним рішенням Спостережної Ради та Правління Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) від 22.01.2002р., протокол 27/2, довіреності, посвідченої 17 травня 2006року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Старостиною Н.С., за реєстровим №1878.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про банки та банківську діяльність», тобто нормативно-правового акту, що визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків, органом управління банку, є в тому числі правління банку. Статтею 40 цього ж Закону визначено, що правління банку є його виконавчим органом, який здійснює управління поточною діяльністю банку, формування фондів, необхідних для статутної діяльності банку, та несе відповідальність за ефективність його роботи згідно з принципами та порядком, встановленими статутом банку, рішеннями загальних зборів учасників і спостережної ради банку. У межах своєї компетенції правління (рада директорів) діє від імені банку, підзвітне загальним зборам учасників та спостережній раді банку. Правління (рада директорів) банку діє на підставі положення, що затверджується загальними зборами учасників чи спостережною радою банку.

Голова правління (ради директорів) банку керує роботою виконавчого органу та має право представляти банк без доручення.

З частини 1 статті 9 «Правління банку» статуту Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство), затвердженого загальними зборами акціонерів Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку 27.04.2001року, протокол №16, виконавчим органом Банку є Правління, яке здійснює управління поточною діяльністю Банку, формування фондів, необхідних для статутної діяльності Банку, та несе відповідальність за ефективність його роботи згідно з принципами та порядком, встановленими статутом Банку, рішеннями Загальних зборів акціонерів і Спостережної ради Банку.

До складу Правління входять Голова Правління і члени Правління, які призначаються на посаду та звільняються з посади за рішенням Спостережної ради Банку (ч.2 ст.6 Статуту).

Голова Правління:

а) видає накази та інші нормативні вказівки з питань діяльності банку;

б) подає Спостережній раді пропозиції щодо призначення на посаду та звільнення з посади членів правління;

в) розподіляє обов'язки між заступниками Голови та членами Правління;

г) без довіреності діє від імені Банку, представляє Банк у всіх підприємствах, установах, організаціях як в Україні, так і за її межами, надає довіреності, встановлює порядок підпису договорів, інших угод і зобов'язань та надання довіреностей від імені Банку;

д) призначає і звільняє працівників Банку, встановлює посадові оклади, заохочує працівників, які відзначились, накладає дисциплінарні стягнення;

ж) затверджує штатний розклад апарату управління Банку;

з) здійснює інші повноваження від імені Банку (ч.10 ст.9 Статуту).

Голова Правління може доручати вирішення окремих питань, що входять до його компетенції заступникам Голови Правління, керівникам структурних підрозділів, керівникам філій Банку, іншим працівникам Банку.

Особи, які вказані у частині першій цього пункту на підставі повноважень, наданих їм Головою Правління та оформлених довіреністю, можуть здійснювати дії від імені Банку, представляти його у відносинах з третіми особами, підписувати документи (договори, позови, цінні папери та інше) (ч.11 ст.9 Статуту).

За змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

З наданої довіреності від 25.05.2006р., долученої до матеріалів справи, Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство), ідентифікаційний код за даними , Статут якого зареєстровано в новій редакції Національним банком України 27 червня 2001року №125, місцезнаходження якого м. Київ, провулок Шевченка, 12, в особі Голови Правління банку Матвієнка Володимира Павловича, який діє на підставі Статуту, довіреністю уповноважує заступника Голови Правління Промінвестбанку - начальника філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» - представника Промінвестбанку в Донецькій області Анненкова Ігоря Вікторовича, який проживає за адресою: м. Донецьк, пр. Б.Хмельницького, 71-А, кв.17- від імені Промінвестбанку здійснювати дії, визначені у довіреності, в тому числі укладати і підписувати договори, а також проставляти на них печатку.

Також із тексту вищевказаної довіреності вбачається, що Анненков І.В. повноваження за довіреністю повністю чи частково має право передовіряти працівникам філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» та її без балансових відділень.

Відповідно до довіреності №09/20-20 від 25.05.2006р., посвідченої 25.05.2006р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Друговою В.А. за реєстровим №1669, заступнику начальника філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» Ільїну С.В. заступником Голови Правління Промінвестбанку -начальником філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області» Анненковим І.В. було зокрема надано право укладати і підписувати договори та вчиняти правочини, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, що стосуються діяльності філії Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області».

Таким чином, Ільїн С.В. при підписанні спірного кредитного договору діяв в межах наданих йому повноважень.

Згідно зі статтями 33,34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Обов'язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Господарський суд дійшов висновку, що позивачем у розумінні ст. ст. 33-34 ГПК України не доведено суду наявності підстав визнання підписаного сторонами кредитного договору недійсним.

Крім того, господарський суд враховує, що відповідач 2 - ТОВ «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ» м. Київ взагалі не є стороною оспорюваного правочину.

З урахуванням викладеного, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, на позивача покладається сплачений ним судовий збір в повному обсязі, відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі ст.ст.11,203,215,237,626 Цивільного кодексу України, ст.ст.67,193 Господарського кодексу України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.33-35,49,81-1,82,82-1,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в повному у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Дора-Транс" м. Донецьк про визнання недійсним кредитного договору.

Судові витрати покласти на позивача.

Повний текст рішення підписаний 07.07.2014р.

Суддя О.О. Уханьова