ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 Справа № 905/6516/13 Господарський суд Донецької області у складі колегії ОСОБА_1, судді Левшина Г.В., Сажнева М.В. при секретарі судового засідання Пилипенко О.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елікс"
доПублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь"
простягнення 125319,60 грн.
Представники сторін: від позивача: не зявився; від відповідача: не зявився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Елікс" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення 125319,60 грн., у тому числі основна заборгованість 115066,50грн., 3% річних у розмірі 8527,06грн., інфляційні втрати у розмірі 1726,04грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору №15/1387 від 09.11.2009 в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, у зв'язку з чим заборгованість відповідача становить 115066,50 грн.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору №15/1387 від 09.11.2009; специфікацій №5 від 17.12.2009 , №11 від 03.02.2010, №17 від 18.03.2010, №18 від 15.06.2011; видаткових накладних №ЕЛ00000485 від 07.05.2010, №ЕЛ00000496 від 12.05.2010, №ЕЛ00000522 від 18.05.2010, №ЕЛ00001055 від 01.09.2010, №ЕЛ00001397 від 22.10.2010, №ЕЛ00001549 від 12.11.2010, №ЕЛ00001550 від 12.11.2010, №ЕЛ00000679 від 07.07.2011, ЕЛ00000908 від 07.08.2011; довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей №972 від 07.05.2010, №1000 від 12.05.2010, №1055 від 18.05.2010, №1961 від 01.09.2010, №2517 від 21.10.2010, №2827 від 12.11.2010, №1642 від 07.07.2011, №2196 від 06.09.2011; банківської виписки від 12.04.2012; акту звірки взаємних розрахунків.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.11.2013 провадження у справі №905/6516/13 зупинено у звязку з надходженням апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на ухвалу господарського суду від 22.10.2013 про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду по справі №905/6516/13.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.05.2014 провадження у справі №905/6516/13 поновлено.

ОСОБА_2о. голови господарського суду Донецької області від 29.05.2014 спаву №905/6516/13 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Огороднік Д.М., судді Левшина Г.В., Сажнева В.М,

В судове засідання призначене на 03.06.2014 представники сторін не зявились.

Відповідач відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. За таких обставин, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

09.11.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Елікс", як продавцем (позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Енергомашспецсталь", як покупцем (відповідач) укладено договір №15/1387 (з урахуванням специфікацій №5 від 17.12.2009, №11 від 03.02.2010, №17 від 18.03.2010, №18 від 15.06.2011) (далі - договір).

На виконання вимог та положень Закону України "Про акціонерні товариства" Відкрите акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" перейменовано в Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь".

Відповідно до п. 1.2 договору продавець зобов'язується передати у встановлений строк продукцію у власність покупця, а покупець зобов'язується у відповідності з умовами даного договору прийняти цю продукцію та оплатити її.

Пунктом 1.3 договору визначено, що найменування, асортимент, кількість, якісні та інші характеристики продукції, її ціна, строки та умови поставки зазначаються у специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного договору.

Ціна продукції вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

Орієнтовна сума договору на момент укладання договору складає 960000,00грн. (девятсот шістдесят тисяч грн.). Загальна вартість договору є величиною перемінною и складається з сум всіх специфікацій, оформлених к даному договору (п. 2.2 договору).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що оплата провадиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України.

Відповідно до п.9.3 договору покупець проводить оплату за поставлену продукцію відповідно порядку визначеного у специфікаціях.

Відповідно до п. 13.2 договору договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 30.12.2011.

Одночасно з підписанням договору було погоджено та підписано специфікації №5 від 17.12.2009, №11 від 03.02.2010, №17 від 18.03.2010, №18 від 15.06.2011 до договору, відповідно до яких постачальник зобов'язався здійснити поставку продукції за найменуванням, у кількості, за ціною, визначеними у даній специфікаціях. Строк поставки: з 15.01.2010 по 15.02.2010; 31.03.2010; 16.04.2010, по заявці протягом 5 днів. Продукція фірми PRAMET, МІTSUBISHI. Умови оплати: протягом 30 календарних днів після поставки та отримання документів, визначених у п. 6.1 даного договору. Поставка продукції на умовах СРТ (в редакції Інкотермс 2000). Дата виготовлення 2009, 2010 роки.

Договір та специфікації №5 від 17.12.2009 , №11 від 03.02.2010, №17 від 18.03.2010, №18 від 15.06.2011 до договору підписані сторонами та скріплені їх печатками.

На виконання умов договору №15/1387, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 174502,50грн., що підтверджується видатковими накладними №ЕЛ00000485 від 07.05.2010 на суму 21286,60грн., №ЕЛ00000496 від 12.05.2010 на суму 24240,00грн., №ЕЛ00000522 від 18.05.2010 на суму 2247,60грн., №ЕЛ00001055 від 01.09.2010 на суму 3680,10грн., №ЕЛ00001397 від 22.10.2010 на суму 59436,00грн., №ЕЛ00001549 від 12.11.2010 на суму 6120,00грн., №ЕЛ00001550 від 12.11.2010 на суму 22860,00грн., №ЕЛ00000679 від 07.07.2011на суму 22640,00грн., ЕЛ00000908 від 07.08.2011на суму 7992,00грн.

Поставлений згідно вищезазначених накладних товар на підставі довіреностей №972 від 07.05.2010, №1000 від 12.05.2010, №1055 від 18.05.2010, №1961 від 01.09.2010, №2517 від 21.10.2010, №2827 від 12.11.2010, №1642 від 07.07.2011, №2196 від 06.09.2011 на отримання товарно-матеріальних цінностей з боку відповідача прийнято уповноваженою особою, що підтверджується підписом останньої на вказаних накладних.

З представлених накладних вбачається, що вони підписані обома сторонами без жодних зауважень, містять усі необхідні відомості про товар, а також містять відомості про фактичне отримання товару. Тобто, за своїми ознаками такі накладні є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

Відповідачем жодних заперечень щодо отримання товару від позивача на підставі договору, не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що поставка товару позивачем відповідачу на підставі вищевказаних накладних здійснювались на виконання договору №15/1387 від 09.11.2009.

Оскільки відповідачем отримано товар, відповідно до вищезазначених накладних, у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в терміни, передбачені сторонами у договорі.

Як зазначає позивач, відповідач вартість отриманого товару за накладними оплатив частково, у зв'язку з чим виникла заборгованість за поставлений товар у розмірі 115066,50грн.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідно до умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу, вартість якого відповідачем повинна бути оплачена відповідно до п. 3 специфікацій протягом 30 днів після поставки продукції на склад покупця та отримання документів визначених у п. 6.1 договору. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження відсутності факту поставки товару та або відсутності товаросупровідних документів.

Проте відповідач свої зобов'язання виконав частково, станом на момент звернення позивача до суду, заборгованість відповідача становить 115066,50грн.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідно до умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу, вартість якого останній не оплатив, станом на теперішній час заборгованість становить 115066,50 грн.

Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження перерахування відповідачу коштів у розмірі 115066,50грн., а матеріали справи таких не містять.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 115066,50грн. суми основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зумовлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи несвоєчасну оплату відповідачем отриманого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 07.06.2010 по 29.05.2013 у розмірі 8527,06грн. та інфляційні втрати за період з листопада 2011 року по січня 2013 року у розмірі 1726,04грн.

Матеріалами справи доведено, що строки виконання грошового зобовязання відповідачем порушені, так як до предявлення позивачем позову щодо стягнення 3% річних фактично залишилось невиконаним грошове зобовязання відповідача перед позивачем.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних позивача суд визнає його невірним, оскільки не вірно розраховано кількість днів прострочення за кожною накладною окремо.

За розрахунком суду, розмір 3% річних становить 8529,42грн.

Однак, суд не виходить за межі позовних вимог, за відсутності відповідної заяви тому з відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 8529,42грн.

Перевіривши розрахунок позивача інфляційних втрат за період прострочення з листопада 2011 року по січень 2013 року, суд визнає його не вірним з наступних підстав.

Як зазначено в п. 3.2. Постанови Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Рекомендаціями Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 щодо порядку нарахування індексів інфляції при розгляді судових справ передбачається, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, тому сума, яка внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з розрахунком травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня. Для визначення індексу за будь-який період необхідно щомісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права").

За таких обставин, з урахуванням вищевказаних рекомендацій, розрахунок інфляційних втрат повинен бути здійснений з урахуванням періоду прострочення шляхом перемноження усіх індексів інфляцій за вказаний період у тому числі з урахуванням дефляції.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат становить 342,08грн. за період з листопада 2011 по січень 2013, який і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (м.Краматорськ, Донецька область, 83406, з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елікс" (АДРЕСА_1, 49000, ) суму основного боргу у розмірі 115066 (сто п'ятнадцять тисяч шістдесят шість) грн. 50коп., 3% річних у сумі 8527 (вісім тисяч пятсот двадцять сім) грн. 06 коп., інфляційні втрати у розмірі 342 (триста сорок дві) грн. 08 коп., судовий збір у розмірі 2478 (дві тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 71 коп.

3. Повернути з Державного бюджету на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елікс" (АДРЕСА_1, 49000, ) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 482 (чотириста вісімдесят дві) грн. 27 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Головуючий суддя Д.М. Огороднік

Суддя Г.В. Левшина

Суддя М.В. Сажнева