Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" грудня 2014 р. Справа № 906/1482/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов.№25 від 21.01.2014 р.

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Сімекс зооветсервіс" (м. Переяслав-Хмельницький, Київська обл.)

до Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" (с. Облітки, Радомишльський р-н., Житомирська обл.)

про стягнення 8013,60 грн.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 8013,60 грн. за проданий товар.

Представник позивача в засідання суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. А також надав письмові пояснення по справі Вх.№16036 із зазначенням суми заборгованості відповідача разом з копією довідки ЄДРПОУ.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення адресату поштового відправлення.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Суд дослідив в судовому засіданні документи, а саме: накладні №С-5 від 25.01.2011р. та №В-25 від 26.01.2011р., довіреність №199 від 26.01.2011 р., претензію, статут, довідку про включення до ЄДРПОУ та інші.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство "Сімекс зооветсервіс" (позивач) на підставі усної домовленості продав Сільськогосподарському Товариству з обмеженою відповідальністю "Дружба" (відповідач) товар на загальну суму 8013,60 грн.

Факт передачі товару у власність підтверджується накладними №С-5 від 25.01.2011р. та В-25 від 26.01.2011 р. (а.с. 5-6). Товар, перелічений у згаданих накладних, отримано представником відповідача за довіреністю (а.с.7)

Відповідач свої зобов'язання по оплаті товару не виконав.

29.09.2014р. позивач направив на адресу відповідача претензію з проханням оплатити заборгованість у розмірі 8013,60 грн. Однак останній відповіді на претензію не надав, суму боргу не сплатив (а.с.8-10).

За вказаних обставин, позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за проданий згідно з накладними товар.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є договірними (заснованими на усних домовленостях) правовідносинами з купівлі-продажу, згідно яких у відповідача, внаслідок передання йому позивачем товару на загальну суму 8013,60грн., виник обов'язок оплатити його.

З огляду на викладене, між позивачем та відповідачем виникло майново-господарське зобов'язання, в силу якого відповідач повинен оплатити отриманий товар, а позивач має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.2 ст. 692 ЦК України)

Отже, з вказаної норми випливає обов'язок відповідача повністю оплатити товар після його прийняття та прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Тобто, прийнявши від позивача товар згідно накладних №С-5 від 25.01.2011р. та В-25 від 26.01.2011 р., у відповідача відповідно до ст.692 ЦК України виник обов'язок одразу оплатити його.

На підставі ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Відповідач своє зобов'язання належним чином не виконав, розрахунків з позивачем за поставлений товар не провів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати боргу.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги у сумі 8013,60грн. основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу суду не надав, в судове засідання не з'явився.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" (12223, Житомирська обл., Радомишльський р-н., с.Облітки, вул. Центральна,1 , )

на користь Приватного підприємства "Сімекс зооветсервіс" (08401, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Гостинна, 15 )

- 8013,60 грн. - основного боргу;

- 1827,00грн. - витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2- позивачу (на вимогу)

3- відповідачу (рек. з пов)