РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2517/14 29.04.14

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-

Страхування"

до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія"

про здійснення страхового відшкодування 7 759, 26 грн.

Суддя Бондаренко Г.П.

Представники :

Від позивача не з'явився

Від відповідача не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 29.04.2014 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі- Страхування" (далі за текстом - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (далі за текстом - відповідач) про здійснення страхового відшкодування 7 759, 26 грн., також позивач просить покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2014 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/2517/14, розгляд справи призначено на 25.03.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2014 року в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 15.04.2014 року, в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, необхідністю витребування додаткових документів по справі.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 15.04.2014 року у зв'язку з перебуванням судді Бондаренко Г. П. у відпустці справу № 910/2517/14 передано для подальшого розгляду судді Сіваковій В. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2014 року справу № 910/2517/14 прийнято до провадження судді Сівакової В. В., розгляд справи призначено на 29.04.2014 року.

Розпорядженням В. о. Голови Господарського суду міста Києва від 29.04.2014 року справу № 910/2517/14 передано судді Бондаренко Г. П., в зв'язку з її виходом із відпустки, та прийнято до її провадження.

В судове засідання 29.04.2014 року представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позовні вимоги вмотивовані положеннями ст. ст. 11, 525, 526, 530, 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ "Про страхування", ст. 37 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідач проти позову заперечує з підстав не подання позивачем відповідачу заяви про отримання страхового відшкодування у відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відсутністю факту порушення прав позивача відповідачем, з огляду на зазначене.

Враховуючи те, що не з'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до п. 3.13. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено: неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. У наведених випадках відповідні докази не повинні прийматися в подальшому й судом апеляційної інстанції.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2013 року між позивачем (далі по тексту - позивач, страховик) та громадянкою України Стремоуховою Юлією Миколаївною (далі по тексту - страхувальник) укладений договір комплексного добровільного страхування наземного транспорту Каско 50/50 CLAU № 1367, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем Ford Focus, державний реєстраційний номер АА 9391 СН.

Згідно довідки ДАІ № 9305467 про дорожньо-транспортну пригоду від 25.11.2013 року вих. № 15/04/9.01/3089.13, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що 21.11.2013 р. в 17 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Кільцева дорога - Жулянський шляхопровід, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер М 7893 ЧК під керуванням водія Скорик Олега Володимировича автомобіль Ford Focus, державний реєстраційний номер АА 9391 СН отримав механічні пошкодження: задня центральна частина.

22.11.2013 року водій транспортного засобу - Ford Focus, державний реєстраційний номер АА 9391 СН Стремоухова Юлія Миколаївна звернулася до позивача з заявою про настання страхового випадку, 05.12.2013 року страхувальник звернувся до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування за пошкодження внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди застрахованого транспортного засобу, що відповідно до умов договору добровільного страхування є страховим випадком.

На підставі заяви страхувальника від 05.12.2013 року та страхового акту № КР - 007354 від 09.12.2013 року, позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 7 759, 26 грн. страхувальнику (шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «ВіДі Край Моторз» СТО, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією платіжного дорученням № 12706 від 17.12.2013 р.

Як вбачається з постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року у справі № 3-9157/13 № 760/25962/13-п 21.11.2013 р. в 17 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Кільцева дорога - Жулянський шляхопровід Скорик О. В., керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер М 7893 ЧК, при об'їзді автомобіля Ford Focus, державний реєстраційний номер АА 9391 СН не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 10.3, 13.3 ПДР України.

Скорик О. В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності, у вигляді накладення штрафу, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року у справі № 3-9157/13 № 760/25962/13-п.

Відповідач за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0740836, який діяв на 21.11.2013 року, застрахував цивільно-правову відповідальність власника (Скорик О. В.) (страхувальника) автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер М 7893 ЧК.

Позивач до відповідача з заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 7 759, 26 грн. з доданням до неї необхідних для її розгляду документів у відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звертався.

Матеріали справи доказів оплати відповідачем на користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 7 759, 26 грн., та/або в будь-якому іншому розмірі не містять.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 7 759, 26 грн. відшкодування понесених витрат в порядку регресу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правову відповідальність Скорик О. В. власника (страхувальника) автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер М 7893 ЧК, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю Ford Focus, державний реєстраційний номер АА 9391 СН, застраховано відповідачем, що підтверджується полісом № АС/0740836.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина Скорика О. В., який керував автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер М 7893 ЧК, встановлена у судовому порядку, підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року у справі № 3-9157/13 № 760/25962/13-п.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Ford Focus, державний реєстраційний номер АА 9391 СН відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором комплексного добровільного страхування наземного транспорту Каско 50/50 CLAU № 1367 від 22.07.2013р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № КР - 007354 від 22.07.2013 року складеного провідним фахівцем відділу регулювання страхових збитків позивача Кутир Н. І., копія якого наявна в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus, державний реєстраційний номер АА 9391 СН складає 7 759, 26 грн.

При цьому суд зазначає, що виплата страхового відшкодування завданого власнику автомобіля Ford Focus, державний реєстраційний номер АА 9391 СН здійснювалася на підставі договору комплексного добровільного страхування наземного транспорту Каско 50/50 CLAU № 1367 від 22.07.2013 року (договору добровільного страхування). Закон України «Про страхування» не покладає на страховика за договором добровільного страхування наземного транспорту обов'язку проведення незалежної професійної оцінки шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП, таким чином необхідність відшкодування шкоди не може ставитися у залежність від проведення такої оцінки.

На підставі заяви страхувальника від 05.12.2013 року та страхового акту № КР - 007354 від 09.12.2013 року, позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 7 759, 26 грн. Стремоуховій Ю. М. (шляхом перерахування грошових коштів на рахунок СТО), що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією платіжного доручення.

За приписами ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 7 759, 26 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як встановлено судом, позивач з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 7 759, 26 грн. до відповідача не звертався.

Проте, згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Згідно позиції Верховного суду України викладеній 28.08.2012 року за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 06.12.2011 року у справі № 23/279, страховик, потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування за договором майнового страхування отримує право вимоги потерпілої особи та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування.

З огляду на викладене суд відхиляє відповідні доводи відповідача стосовно не подання позивачем відповідачу заяви про отримання страхового відшкодування у відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до полісу АС/0740836 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50 000, 00 грн., розмір франшизи за полісом - нуль.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, до виплати в порядку регресу із страховика, яким застраховано відповідальність винної особи належить сума 7 759, 26 грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач доказів на виконання свого обов'язку щодо сплати страхового відшкодування в порядку регресу станом на момент розгляду справи не надав, викладеного у позовній заяві не спростував.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті судового збору покладається на відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 56, офіс 13; ; з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі- Страхування" (08131, Київська область, Києво - Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. В. Кільцева, буд. 56; ) 7 759 (сім тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 26 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.05.2014 р.

Суддя Г.П. Бондаренко