номер провадження справи 32/79/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.09.2014 Справа № 908/2857/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (юридична адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 19; адреса для листування: 69005, АДРЕСА_1)

до відповідача ОСОБА_2 селищної ради Якимівського району Запорізької області (72563, Запорізька область, Якимівський район, вул. Калініна, 67)

про визнання недійсним пункт 1 рішення сорок сьомої сесії ОСОБА_2 селищної ради Якимівського району Запорізької області шостого скликання від 26.06.2014 р. № 5 Про розгляд питань щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок та зобовязання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 31.03.2005 р., на той самий строк і на тих самих умовах, в редакції позивача

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 1723 від 11.08.2014 р.

Від відповідача: не зявився

В господарський суд Запорізької області 11.08.2014 року звернувся Фізична особа -підприємця ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Якимівського району Запорізької області про визнання недійсним пункт 1 рішення сорок сьомої сесії ОСОБА_2 селищної ради Якимівського району Запорізької області шостого скликання від 26.06.2014 р. № 5 Про розгляд питань щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок та зобовязання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 31.03.2005 р., на той самий строк і на тих самих умовах в редакції позивача.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.08.2014 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2857/14, присвоєно номер провадження справи 32/79/14, з призначенням судового засідання на 03.09.2014 р. Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

В засіданні суду 03.09.2014 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.09.2014 р. у справі № 908/2857/14 суд вирішив позовні вимоги задовольнити.

Частиною 2 ст. 44 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З 01.11.2011 р. набув чинності Закон України Про судовий збір № 02/163-48 від 08.07.2011 р., відповідно до ч. 1 ст. 4 якого судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачаться з матеріалів справи № 908/2857/14 Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 заявлено дві вимоги немайнового характеру, які повинні були бути оплачені державним митом в сумі 2436 грн.

В той же час, квитанцією № 8215.209.1 від 12.08.2014 р. позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2461 грн. Таким чином, переплата судового збору становить 25 грн.

Суд вважає наявними підстави для повернення позивачу з Державного бюджету України згідно ст. 7 Закону України Про судовий збір за відповідною ухвалою суду судового збору в сумі 25 грн., зайво сплаченого квитанцією № 8215.209.1 від 12.08.2014 р.

Статтею 7 Закону України Про судовий збір врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду. Зокрема, сума судового збору підлягає поверненню у випадку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону).

Відповідно до розділу 4 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної Державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.1993 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.1993 р. за № 50 (із змінами та доповненнями), сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках, передбачених статтею 8 Декрету Про державне мито. Повернення державного мита проводиться на підставі заяви платника, поданої ним протягом року з дня зарахування державного мита до бюджету, до відповідного органу, що справляє мито. Державне мито повертається фінансовим органом того району чи міста, до бюджету якого воно надійшло.

За змістом ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України Про Державне мито (в редакції, чинній на час винесення даної ухвали) сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю, зокрема, у випадку повернення заяви (скарги) або відмови в її прийнятті.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для повернення позивачу з Державного бюджету України, згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, судового збору в сумі 25 грн., сплаченого квитанцією № 8215.209.1 від 12.08.2014 р. в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись, ст. 7 Закону України Про судовий збір, Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної Державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.1993 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.1993 р. за № 50, ст., ст. 44, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 19, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) із Державного бюджету України суму 25 (двадцять пять) грн. 00 коп., зайво сплаченого квитанцією № 8215.209.1 від 12.08.2014 р. (Оригінал квитанції № 8215.209.1 від 12.08.2014 р. знаходиться в матеріалах справи № 908/2857/14).

Дана ухвала є підставою для повернення із Державного бюджету України суми судового збору в розмірі 25 грн., перерахованого квитанцією № 8215.209.1 від 12.08.2014 р. в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Примірник даної ухвали направити позивачу.

Суддя Н.А. Колодій