КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р. Справа№ 910/5715/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Підченко О.Ю.

за участю представників:

від позивача: Гаркавенко С.В. за довіреністю №91/2013/11/28-3 від 28.11.2013;

від відповідача: Коненко Д.Ю. за довіреністю б/н від 13.08.2014;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2014

у справі №910/5715/14 (суддя - Головіна К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс"

про стягнення 304570,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 304570,92грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2014 у справі №910/5715/14 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" основну заборгованість в сумі 290927грн. 30коп., пені у сумі 6383грн. 26коп., 3% річних в сумі 4087грн. 48 коп., інфляційну складову боргу у сумі 3172грн. 88 коп.

Крім того, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" витрати по сплаті судового збору в сумі 6091грн. 42коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Смірновій Л.Г.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2014 для розгляду апеляційної скарги у справі №910/5715/14 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді СмірновоїЛ.Г., суддів Кропивної Л.В. та Чорногуза М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2014 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 13.08.2014.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2014 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Чорногуза М.Г., для розгляду справи призначено колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В.

В судове засідання 13.08.2014 з'явились представники сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

23.09.2011 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс" (споживач) укладено договір №61908019 на постачання електричної енергії.

Згідно з п.1.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю в точках продажу електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.2.3.3 споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Згідно з п. 2 додатку №2 до договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії заявленого на розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Попередня оплата здійснюється до 13 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю у розмірі повної вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам".

Відповідно до п. 9.4 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2011 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Позивач умови договору виконав у повному обсязі, що підтверджується актами про використану активну електричну енергію, актом приймання-передачі товарної продукції, актами надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, рахунками - розшифровками відповідача за період з 01.09.2013 по 01.03.2014.

Проте, відповідач умови договору в частині оплати послуг виконав неналежним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 290927,30грн. за період з 01.09.2013 по 01.03.2014.

Наявність заборгованості відповідача підтверджується рахунками про сплату вартості використаної електричної енергії, витягом з облікової картки відповідача, розрахунком заборгованості відповідача про наявність боргу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з пунктом 2.1 договору сторони домовились, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Тарифи на електричну енергію були погоджені сторонами та на час розгляду даної справи не скасовані та недійсними не визнані.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення несплаченої заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії за договором №61908019 від 23.09.2011 за період з 01.09.2013 по 01.03.2014 в сумі 290927,30грн.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження позивача про те, що ним сплачена частина заборгованості, суд не приймає оскільки подані відповідачем платіжні доручення на загальну суму 357000,00 грн. за період з 21.03.2014 по 23.05.2014 були зараховані позивачем згідно з призначенням платежу вказаним саме відповідачем в рахунок поточної заборгованості, а не тієї, що є предметом спору.

Таким чином, оскільки доказів належної оплати заборгованості суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення 290927,30грн. основного боргу за договором №61908019 від 23.09.2011 за період з 01.09.2013 по 01.03.2014 підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 6383,26 грн. за період з 01.09.2013 по 01.03.2014.

Частиною 1 ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п.4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3-2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше розміру штрафних санкцій згідно з ГК України.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення пені є такими, що заявлені правомірно.

Перевіривши розрахунок суми пені, судова колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 6383,26грн. за період з 01.09.2013 по 01.03.2014.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 4087,48грн. та інфляційну складову боргу в сумі 3172,88грн. за період з 01.12.2012 до 01.03.2014.

Відповідно до ч.1 ст.623 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 4087,48грн. та інфляційну складову боргу в сумі 3172,88 грн. за період з 01.12.2012 до 01.03.2014.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем до апеляційної скарги додано акт звірки взаєморозрахунків від 01.06.2014, відповідно до якого у відповідача існує заборгованість у сумі 63949,61грн.

Судом апеляційної інстанції не може бути прийнятий до уваги зазначений документ з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 101 ГПК України додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідачем в апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтовано неможливості подання даного доказу до суду першої інстанції, так само як і представником відповідача не було викладено відповідного обґрунтування в судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначене, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва у даній справі, в зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс-сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2014 у справі №910/5715/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2014 у справі №910/5715/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5715/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна