РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7450/14 22.05.14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до Публічного акціонерного товариства "Спецмеблі"
про стягнення 2186,74 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Артеменко П.М. (дов. б/н від 01.10.2013 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22 травня 2014 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Спецмеблі" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 2 186,74 грн., а також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2014 року порушено провадження у справі № 910/7450/14, слухання справи призначено на 22.05.2014 року.

У судовому засіданні 22.05.2014 року представник позивача надав усні пояснення по справі, в яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 22.05.2014 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 05.07.2013 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 1, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вказана в позові.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

В С Т А Н О В И В:

20.04.2011 року Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" на підставі платіжного доручення Товариства з обмеженою відповідальністю "Всі двері" (надалі по тексту - платник) № 519 здійснило списання коштів з поточного рахунку платника № 7264 та сформувало один електронний розрахунковий документ для здійснення міжбанківського переказу через кореспондентський рахунок в Національному банку України (надалі про тексту - НБУ) засобами системи електронних платежів НБУ засобами Системи електронних платежів (надалі по тексту - СЕП) НБУ на суму 2 186,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 519 від 20.04.2011 року та випискою з банківського рахунку.

За твердженням позивача, у зв'язку з технічним збоєм програмного забезпечення у Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", вищевказаний платіж фактично був виконаний, проте, у комп'ютерній програмі за допомогою якої здійснюються платежі мав статус "відхилений", внаслідок чого. позивач повторно сформував та виконав платіж на суму 2 186,74 грн.

Таким чином, з рахунку платника платіж у сумі 2 186,74 грн. було списано двічі та до банку - отримувача (Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк аваль" надійшло два міжбанківських перекази кожен на суму 2 186,74 грн., один з яких є помилковим.

22.04.2011 року позивач повернув платнику кошти у розмірі 2 186,74 грн., що були помилково переказані з вини банку, що підтверджується меморіальним ордером № 95М404.

27.04.2011 року позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення про помилковий переказ з ви вимогою повернути банку кошти у розмірі 2 186,74 грн.

Оскільки, відповідач не надав відповідь на вищевказане повідомлення, позивач 20.08.201 року повторно звернувся до Публічного акціонерного товариства "Спецмеблі" з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів на суму 2 186,74 грн.

У відповідь на вищевказані повідомлення відповідач, листом від 04.09.2012 року за вих. № 306 підтвердив отримання коштів 20.04.2011 року, проте, відмовився повертати вказану суму, мотивуючи це тим, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Всі двері" існує заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Спецмеблі".

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач помилково здійснив переказ грошових коштів на рахунок відповідача у сумі 2 186,74 грн.

Згідно з пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Відповідно до пункту 32.3.1. статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу.

У разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний переказати відповідну за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором (пункт 32.3.2 статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

На виконання вимог Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" позивач повернув грошові кошти у розмірі 2 186,74 грн. на рахунок платника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Всі двері"), як такі, що були помилково списані банком.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути банку кошти у розмірі 2 186,74 грн.

Проте, станом на день розгляду даної справи, відповідач отримані помилково кошти на користь банку не повернув.

Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В той же час, норми статті 1212 Цивільного кодексу України регулюють не договірні зобов'язання, коли між сторонами виникають цивільні відносини з певних юридичних фактів, зокрема безпідставного отримання особою майна, яке належить іншій особі.

Відповідно до частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (частина 1 статті 177 Цивільного кодексу України ).

Суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідач на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України зобов'язаний повернути на користь позивача безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти у сумі 2 186,74 грн.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 2 186,74 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Спецмеблі" 2 186,74 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати з судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Спецмеблі" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 1, ідентифікаційний код 00273910) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд 29, ідентифікаційний код 00039019) 2 186 (дві тисячі сто вісімдесят шість) грн. 74 коп. заборгованості, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.05.2014 року

Суддя С.В. Стасюк