ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.06.2014 Справа № 905/1653/14

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при помічнику судді Несвіт О.О.

Розглянувши матеріали справи за позовом: 1. ОСОБА_1, м. Донецьк

2. ОСОБА_2, м. Донецьк

до відповідача: ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Цивільбуд», м. Донецьк

про виплату частки майна в сумі 31579,00 грн. у звязку з виходом учасника з товариства

за участю представників сторін:

від позивача 1: ОСОБА_1 НОМЕР_1

від позивача 2: ОСОБА_2 НОМЕР_2

від відповідача: ОСОБА_4 за довір. від 22.11.2013 р. № б/н

СУТЬ СПОРУ:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд про виплату частки майна в сумі 31579,00 грн. у звязку з виходом учасника з товариства.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що вони є засновниками ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд. 27.02.2009 року подали відповідачу нотаріально завірені заяви про свій вихід зі складу учасників ТОВ Цивільбуд і повернення належної їм частки статутного капіталу.

Представник відповідача 13.05.2014 р. надав відзив на позовну заяву, в якій проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на пропуск строку позовної давності та порушення правил обєднання позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 п.1.1. Статуту ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд, затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Цивільбуд №1 від 30.03.2007р. та зареєстрованого за № 005775, ОСОБА_3 створено Донецькою міською ОСОБА_4 й громадянами України - членами Будівельної фірми ЦИВІЛЬБУД, шляхом перетворення Будівельної фірми ЦИВІЛЬБУД, що працює на кооперативній основі при виконкомі Донецької міської ОСОБА_4 народних депутатів у ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд.

Відповідно до п.1.3. Статуту засновниками ОСОБА_3 є: Донецька міська ОСОБА_4 і громадяни України - члени "Будівельної фірми "Цивільбуд", зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_2, м. Донецьк.

ОСОБА_5 п.4.5. Статуту при виході учасника з ОСОБА_3 йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.

Учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу.

За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, у якому він вийшов із ОСОБА_3, а строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника й при згоді ОСОБА_3 внесок може бути повернутий повністю або частково в натуральній формі.

Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Пунктом 5.1. Статуту передбачено, що Статутний капітал ОСОБА_3 становить 11978726,23грн. Статутний капітал розділений на 11978726,23 часток.

В п.5.2. Статуту зазначено, що Статут утворений за рахунок внесків учасників:

- Донецька міська рада 4755726,23 гривень - 4755726,23 частки 39,7%;

- Громадяни України колишні члени "Будівельної фірми "Гражданстрой" 7223000 гривень 7223000 частки 60,3%. Зокрема, внесок ОСОБА_1 склав 9698,00 гривень 0,080965 % та ОСОБА_2 склав 21881,00 гривень 0,182677 %.

В пунктах 7.1.,7.3. зазначено, що вищим органом ОСОБА_3 є загальні збори учасників ОСОБА_3, у яких беруть участь учасники товариства або призначені ними представники. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у Статутному капіталі.

Загальні збори можуть ухвалювати рішення щодо будь-яких питань товариства. До компетенції загальних зборів належить, зокрема, питання про виключення учасника з ОСОБА_3 (п.7.6. Статуту).

Виконавчим органом ОСОБА_3, що здійснює керівництво його поточною діяльністю, є Дирекція. Дирекцію очолює Генеральний директор (п.8.1. Статуту).

ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АД №067134 станом на 11.05.2010р. в переліку засновників ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд значиться: ОСОБА_2, 83053, АДРЕСА_1, розмір внеску до статутного фонду 21881,00 грн. та ОСОБА_1, 83053, АДРЕСА_1, розмір внеску до статутного фонду 9698,00 грн

27.02.2009 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали Відповідачу засвідчені приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 заяви про вихід зі складу учасників (засновників) ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд.

На загальних зборах учасників ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд 18.05.2010р., зокрема, вирішено виключити зі складу засновників ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно з заявою (протокол №2 від 18.05.2010р.).

Заявою від 08.02.2014р. позивачі зверталися до генерального директора ТОВ Цивільбуд з проханням виплатити належну частку Статутного капіталу і нарахованих на неї відсотків прибутку підприємства.

Вартість частки майна ТОВ Цивільбуд ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у звязку з його виходом із складу засновників, виплачена не була, що обумовило звернення з позовом до суду.

ОСОБА_5 складеного субєктом аудиторської діяльності приватним підприємцем ОСОБА_7, розрахунку частки учасників, які вийшли зі складу ТОВ Цивільбуд станом на 31.12.2010р., частка ОСОБА_1 складає 8262,01, що дорівнює 8262,01 грн. та ОСОБА_2 складає 18641,05, що дорівнює 18641,05 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15, 16 Цивільного кодексу України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства та кожна особа має право на судовий захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у тому числі шляхом визнання недійсним правочину.

Вищий господарський суд України у п. 1.3 Рекомендацій Вищого господарського суду України від 28.12.07 року №04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" зазначає, що оскільки пунктом 4 частини першої статті 12 ГПК передбачено, що стороною корпоративного спору може бути також учасник, що вибув з товариства, спори про визнання недійсними рішень про виключення учасника з товариства, а також спори, пов'язані з визначенням та стягненням вартості частки майна товариства, належної до сплати учаснику, який вийшов (вибув) з товариства, належать до корпоративних і підлягають розгляду виключно господарськими судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 58 Закону України Про господарські товариства передбачає, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

ОСОБА_5 зі статтею 148 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) учасники товариства з обмеженою відповідальністю мають право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше, ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не передбачений статутом.

Аналогічна думка викладена у п.3.5 Рекомендацій Вищого господарського суду України від 28.12.07 року №04-5/14 ", згідно якому відповідно до статей 126,135,148,151 ЦК України учасники повних товариств, створених на невизначений строк, командитних товариств, товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю мають право вийти з цих товариств.

Подання заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних прав та обов'язків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників. Враховуючи викладене, учасник вважається таким, що вийшов з товариства з обмеженою або з додатковою відповідальністю з моменту прийняття загальними зборами рішення про виключення учасника з товариства на підставі його заяви про вихід, а у випадку відсутності такого рішення - з дати закінчення строку, встановленого законом або статутом товариства для повідомлення про вихід з товариства. Заява про вихід учасника з товариства є формою реалізації передбаченого законом права учасника на припинення корпоративних відносин шляхом виходу з товариства, а не правочином.

Відповідно до ст.ст. 54, 64 Закону України Про господарські товариства, при виході (виключенні) учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Зазначені норми Закону є тотожними з розділами 4, 5, 7 Статуту ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд.

22.12.2011р. субєктом аудиторської діяльності приватним підприємцем ОСОБА_7 проведений розрахунок частки учасників, які вийшли зі складу ТОВ Цивільбуд станом на 31.12.2010р. Аудитором була проведена перевірка фінансової звітності ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд станом на 31.12.2010р., здійснене дооцінювання і уцінка основних засобів, МНМА, тимчасових не титульних споруд і нематеріальних активів, складений новий баланс.

Аудитором було розраховано, що частка в майні ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд учасників, що вийшли зі складу учасників станом на 31.12.2010р. має бути зменшена в порівнянні з часткою, зазначеної в Статуті на 14,807%. ОСОБА_5 з розрахунком аудитора частка позивача ОСОБА_1 складає 8262,01 грн. та ОСОБА_2 складає 18641,05 грн.

Судом перевірений розрахунок вартості частини майна товариства, пропорційної частці позивача у статному капіталі ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд.

Як вже було зазначено, згідно п.5.2. зареєстрованого Статуту ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд внесок ОСОБА_1 склав 9698,00 гривень 0,080965 % та ОСОБА_2 склав 21881,00 гривень 0,182677 %.

Відповідно до даних балансу на 31.12.2010р. та аудиторському висновку, вартість чистих активів ТОВ Цивільбуд складає 10205,0 тис. грн.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вартість частини майна товариства станом на 31.12.2010р. пропорційної частці позивача у статному капіталі розраховується наступним чином:

10205000грн. х 0,080965 % = 8262,01 грн.

10205000грн. х 0,182677 % = 18641,05 грн.

Отже, з урахуванням вартості майна товариства на момент виключення позивачів зі складу учасників - станом на 31.12.2010р., ОСОБА_1 підлягає виплаті сума 8262,01 грн., ОСОБА_2 - 18641,05 грн.

На теперішній час відповідні строки розрахунку з позивачем, як учасником, що вибув, сплинули, проте, зобов'язання відповідача перед позивачем не виконані, що підтверджено представниками сторін в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачами, не надав. Доказів сплати ОСОБА_1 частки майна в сумі 9698,00 грн. та сплати ОСОБА_2 частки майна в сумі 21881,00 грн. у звязку з виходом учасника з товариства, відповідачем суду не надано.

Відповідач заявив про застосування строку позовної давності, в обґрунтування своєї заяви посилався на те, що позивач міг своєчасно довідатися про порушення свого права, оскільки вартість частки майна мала бути сплачена відповідачем не пізніше 27.02.2010 р., а отже строк позовної давності сплив 27.02.2013 р.

Так, поняття позовної давності визначено приписами глави 19 Цивільного кодексу України. Норми про позовну давність мають імперативний характер.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є юридичні факти (п. 4 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України).

ОСОБА_5 ж вимог статті 253 вказаного кодексу, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитки завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Тобто, у особи, що завдала шкоду, виник обов'язок її відшкодувати, а у особи, якій завдано шкоду, виникло право на отримання такого відшкодування.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

ОСОБА_5 з частинами 1, 6 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила

Таким чином, в даному випадку право вимоги у позивача до відповідача виникло з моменту отримання заяви про вихід з товариства, тому суд приходить до висновку, що позов предявлено поза межами трирічного строку позовної давності, який є загальним до вимог про відшкодування шкоди.

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Абзацами 3 - 5 пункту 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013 року роз'яснено про те, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними, як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів.

Абзацом 5 пункту 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013 року роз'яснено про те, що Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів.

Отже, у випадку заявлення відповідачем про застосування строку позовної давності, позивач вправі звернутися до суду з письмовою заявою або клопотанням (письмовим чи усним), в якій (якому) викласти обставини, що, на його думку, є поважними причинами пропуску строку позовної давності, з поданням належних та допустимих доказів на їх підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2014 року позивач надав суду письмові пояснення щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, в яких зазначив, що з 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здійснювали постійний догляд та піклування про стареньку матір останньої (ОСОБА_8А.). 6 січня 2012 року матір ОСОБА_1 померла, що викликало значний душевний стрес позивача. В 2013 році за допомогою до подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернувся брат останньої ОСОБА_9 , який мешкає в с. Майський, Бєлгородської області, Росія, оскільки його прооперували, а оскільки він похилого віку він не мав можливості самостійно себе обслуговувати, тому подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходились з ним вдвох з метою догляду за прооперованим родичем. На підтвердження викладеного позивачі надали:свідоцтво про смерть ОСОБА_8, виписку з історії хвороби ОСОБА_10 № 728/г, виписку з історії хвороби ОСОБА_1 № 2399, свідоцтво про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 06.07.2013 р.

ОСОБА_5 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Зазначене вище підтверджує звернення позивача до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку позовної давності у належній формі та надання доказів на їх підтвердження.

Таким чином, суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності позивачем та вважає, що позивач вправі отримати судовий захист свого порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача частки майна у звязку з виходом учасника з товариства у розмірі 31579,00 грн., а саме на користь ОСОБА_1 в сумі 8262,01 грн. та на користь ОСОБА_2 в сумі 18641,05 грн.

Судові витрати згідно з ч.3 ст.49 Господарського процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача в розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 54, 58, 64 Закону України Про господарські товариства, ст.ст. 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 142, 167 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 20, 22, 33, 35, 41, 49, 77, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд, про виплату частки майна у звязку з виходом учасника з товариства в сумі 31579,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд (83050, м.Донецьк, перевулок Орешково, б.16; ) на користь ОСОБА_2 (83053, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_3) вартість частини майна ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд в сумі 18641,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд (83050, м.Донецьк, перевулок Орешково, б.16; ) на користь ОСОБА_1 (83053, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_4) вартість частини майна ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд в сумі 8262,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Цивільбуд (83050, м.Донецьк, перевулок Орешково, б.16; ) на користь ОСОБА_1 (83053, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_4) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1556,47 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.07.2014 року.

Суддя Ю.В. Бокова