ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р.Справа № 922/175/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Прокуратура Зміївського району Харківськой області, м. Зміїв в інтересах держави в особі Зміївського районного комунального водопроводно-каналізаційного підприємства, м. Зміїв
до Приватного АТ " Завод Маяк", м. Зміїв
про стягнення коштів
за участю :

Прокурор: Хряк О.О., прокурор, посвідчення № 013774

Представник позивача: не з'явився

Представник відповідача: ОСОБА_1, дов. б/н від 05.02.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Зміївського району Харківської області в інтересах держави в особі Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод "Маяк" про стягнення 11847,02 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Валківською міжрайонною державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.02.2010 р. по 31.12.2010, 2011 р.р. та завершальний звітний період 2012 р., під час якої встановлено, що рахунки за надані позивачем відповідачу послуги надавалися не в повному обсязі. Позивачем відповідачу за послуги з водовідведення щомісяця для оплати пред'являлись рахунки в обсягах на 21,7 куб.м. менше від кількості води, що призвело до недоотримання позивачем доходів на загальну суму 11847,02 грн. Заниження об'єму води на 21.,7 куб.м. здійснювалось на підставі рахунку, підписаного сторонами. Актом ревізії визначено, що порушення допущено колишнім директором підприємства ОСОБА_2, який підписав укладені з відповідачем договори.

В судових засіданнях прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позивач свого уповноваженого представника в судові засідання не направив, витребуваних судом документів не надав, просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що оплати по договору здійснювались ним на підставі виставлених позивачем рахунків, заборгованості по відповідних рахунках немає, що встановлено і актом ревізії.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

13 січня 2006 року між позивачем (як Водоканалом) та відповідачем (як абонентом) було укладено договір про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стоків в комунальну каналізацію № 98 (далі - "договір на відпуск води та приймання стоків") (арк.спр. 97-99), відповідно до умов якого предметом договору є забезпечення Водоканалом абонента питною водою в розмірі визначеного ліміту обємом по водоміру, а також приймання від нього стічних вод.

29 травня 2006 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стоків в комунальну каналізацію № 98 від 13.01.2006 р. (арк.спр. 100), відповідно до умов якої розділ другий відповідного договору доповнено п. 2.8, в якому сторони погодили, що кількість стоків, поступаючи до каналізації визначається по обєму спожитої води за винятком 30% обєму води, спожитої для вологого придбання виробничих приміщень, котрий встановлюється розрахунком на основі наданої абонентом довідки.

Розрахунком (арк.спр. 16, 101) сторони визначили обсяг спожитої відповідачем води, яка використовується для мокрого прибирання приміщень та не скидається в каналізацію та визначено, що загальний обсяг води, яка використовується відповідачем та не скидається в каналізацію становить 21,7 куб. м.

01 лютого 2008 року між сторонами було підписано договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 98 (далі "договір з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р."), відповідно до умов якого (п. 1) позивач (як виконавець) зобовязується надавати відповідачу (як споживачу) вчасно та відповідної якості послуги з водопостачання і водовідведення, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 3 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. сторони погодили характеристики засобів обліку води відповідача (два лічильника).

Відповідно до п. 4 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. тариф на послуги з централізованого водопостачання становить 6,00 грн. за куб.м. (без ПДВ), а за водовідведення 10,50 грн. за куб.м (без ПДВ).

Згідно п. 5 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення цього договору становить 1270,98 грн., в тому числі за централізоване водопостачання 561,60 грн. (за 78 куб.м.), за водовідведення 709,98 грн. (за 56,3 куб.м).

Розрахунковим періодом (в п. 8 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р.) сторони визначили календарний місяць.

Зі змісту п. 6 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. вбачається, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно п.п. 10-13 Правил надання послуг з водовідведення і водопостачання.

Договір з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. укладено на 3 роки і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (п. 22 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р.).

01 лютого 2011 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з водопостачання і водовідведення (далі "договір з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р.), відповідно до умов якого (п. 1) позивач (як виконавець) зобовязується надавати відповідачу (як споживачу) вчасно та відповідної якості послуги з водопостачання і водовідведення, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 3 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р. сторони погодили характеристики засобів обліку води відповідача (три лічильника).

Відповідно до п. 4 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р. саном на 2011 рік тариф на послуги з централізованого водопостачання становить 9,35 грн. за куб.м. (з ПДВ), а за водовідведення 13,76 грн. за куб.м (з ПДВ).

Згідно п. 5 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р. розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення цього договору становить 1814,05 грн., в тому числі за централізоване водопостачання 850,85 грн. (за 91,0 куб.м.), за водовідведення 963,20 грн. (за 70 куб.м).

Розрахунковим періодом (в п. 8 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р.) сторони визначили календарний місяць, а також визначили, що застосовується щомісячна система оплати послуг, при цьому платежі вносяться не пізніше 3 днів після отримання рахунку.

Зі змісту п. 6 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р. вбачається, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно п.п. 10-13 Правил надання послуг з водовідведення і водопостачання.

Договір з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р. укладено на 3 роки і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (п. 22 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р.).

06 грудня 2012 року Валківською міжрайонною державною фінансовою інспекцією було складено Акт № 720-24/161 ревізії фінансово-господарської діяльності Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства (позивач у даній справі) за період з 01.02.2010 р. по 31.12.2010, 2011 р.р. та завершальний звітний період 2012 року (т. 1 арк.спр. 17-96) (далі "акт ревізії").

Відповідно до вказаного акту ревізії в ході вибіркової перевірки правильності визначення обсягу спожитих послуг з водопостачання та водовідведення по окремих споживачах за період з 01.02.2010 р. по 01.10.2012 р. було виявлено факти здійснення не в повному обсязі розрахунків за спожиті послуги споживачами перед позивачем.

Згідно акту ревізії споживання відповідачем води в період з 01.02.2010 р. по 01.10.2012 р. відбувалось на підставі вказаних вище договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. та договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р.

В ході ревізії було виявлено, що обсяги споживання води відповідачем визначалися за показаннями трьох лічильників холодної води. Порушень щодо розрахунків з відповідачем за послуги з водовідведення не встановлено.

Втім, згідно акту ревізії, розрахунок відповідача перед позивачем здійснювався за послуги з водопостачання та водовідведення в меншому обсязі, ніж встановлено показниками засобів обліку води. Підставою для такого розрахунку в ході ревізії було визначено розрахунок обсягів спожитої відповідачем води, яка використовується для вологого прибирання приміщень та не скидається в каналізацію, підписаний представниками позивача та відповідача (т. 1 арк.спр. 16, 101).

Згідно акту ревізії, посадовими особами позивача не були надані нормативи і обґрунтування щодо обсягу води, яка не скидається в каналізацію, у звязку з чим було зроблено висновок про недоотримання позивачем доходів на загальну суму в розмірі 11847,02 грн. (грошові кошти, які є предметом спору у даній справі), винуватим у настанні таких наслідків визначено колишнього заступника директора позивача ОСОБА_2

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2013 р. у справі № 820/2076/13-а (т. 1 арк.спр. 13-15), на підставі акту ревізії, позов Державної фінансової інспекції в Харківській області до Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства (позивач у даній справі) задоволено, зобовязано останнього забезпечити відшкодування недоотриманого доходу Зміївського водоканалу внаслідок необґрунтованого заниження кількості прийнятих стоків в комунальну каналізацію, шляхом перерахування споживачем АТЗТ «Маяк» на розрахунковий рахунок Зміївського водоканалу коштів в сумі 11847,02 грн.

Згідно відмітки на вказаній постанові, вона не набрала законної сили. Докази про набрання постановою законної сили в матеріалах справи відсутні.

Вказаними обставинами, прокурор та позивач обґрунтовують позовні вимоги, стверджують, що не донараховані позивачем послуги з водовідведення в сумі 11847,02 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до п. 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. N 190, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Сторони домовились, що плата за послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється відповідачем щомісяця не пізніше 3 днів після отримання рахунку (п. 8 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. та п. 8 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р.).

На виконання вказаних положень договорів, позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату послуг з водопостачання та водовідведення з січня 2010 року по грудень 2012 року (т. 1 арк.спр. 152-171; т. 2 арк.спр. 27-58), які сплачувались відповідачем (платіжні доручення т. 1 арк.спр. 205-238).

Як визначено в акті ревізії (т. 1 арк.спр. 17-96), порушень щодо розрахунків за послуги з водовідведення контролюючим органом не встановлено.

Оскільки предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 11847,02 грн., а підставою позовних вимог є те, що вході проведеної Валківською міжрайонною державною фінансовою інспекцією ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.02.2010 р. по 31.12.2010, 2011 р.р. та завершальний звітний період 2012 р. було встановлено, що рахунки за надані позивачем відповідачу послуги надавалися не в повному обсязі, щомісяця позивачем для оплати пред'являлись відповідачу рахунки в обсягах на 21,7 куб.м. менше від кількості води, заниження об'єму води на 21.,7 куб.м. здійснювалось на підставі рахунку, підписаного сторонами та особою, винуватою у настанні таких наслідкив контролюючим органом визначено колишнього директора позивача ОСОБА_2, який підписав укладені з відповідачем договори, а не порушення відповідачем своїх грошових зобовязань за договором з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. та договором з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р. суд не досліджує в межах даної справи обставини наявної чи відсутності заборгованості відповідача перед позивачем з оплати спожитої води на підставі вказаних вище рахунків.

Окрім того, суд не розцінює рахунок № 81 від 31.10.2012 р. на суму 11846,53 грн. (т. 2 арк.спр. 26) як такий, що виставлений на виконання пунктів 8 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. та договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р., оскільки згідно пояснень прокурора, його виставлено у звязку з проведеною ревізією та винесенням Постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2013 р. у справі № 820/2076/13-а, а не на виконання договірних зобовязань.

Згідно п. 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550, акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550, визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Як зазначалося вище, згідно акту ревізії, в ході перевірки Валківською міжрайонною державною фінансовою інспекцією встановлено факт недоотримання позивачем 11847,02 грн. у звязку з необґрунтованим визначенням обєму води, яка не підлягає оплаті відповідачем в розмірі 21,7 куб.м.

Зі змісту п. 3 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2008 р. вбачається, що облік спожитої відповідачем води здійснювався по двох лічильниках.

Як зазначено в п. 3 договору з водопостачання та водовідведення від 01.02.2011 р. облік спожитої відповідачем води здійснювався трьома лічильниками.

Пунктами 9 вказаних договорів сторони погодили, що за наявності у споживача засобів обліку води справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених ст. 15 Правил надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно з п. 5.21 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. N 190, зняття показань засобів обліку здійснюється представником виробника у присутності споживача або самим споживачем. Виробник перевіряє правильність зняття споживачем показів засобів обліку води та надання ним відомостей про обсяги і показники якості скинутих стічних вод.

Якщо перевіркою будуть встановлені розбіжності між показами засобів обліку та поданими споживачем відомостями, виробник проводить перерахунок кількості поданої питної води і обсягів скинутих стічних вод за період від попередньої перевірки до моменту виявлення розбіжності згідно з показниками засобів обліку. Цей перерахунок здійснюється за умови, якщо виробником не було виявлено фактів штучного втручання в роботу засобів обліку, їх виходу з ладу або пошкодження пломб.

Порядок та терміни зняття показів засобів обліку визначаються відповідно до договору.

Згідно пояснень представника відповідача зняття показів засобів обліку води здійснювалось відповідачем, отримані відомості передавались позивачу для здійснення відповідних розрахунків.

З наявних в матеріалах справи доказів не вбачається факт встановлення позивачем розбіжності між показами засобів обліку та поданими споживачем відомостями.

В акті ревізії Валківською міжрайонною державною фінансовою інспекцією, відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550, встановлено, що винуватою особою за недоотримання позивачем 11847,02 грн. у звязку з необґрунтованим визначенням обєму води в розмірі 21,7 куб.м., яка не підлягає оплаті відповідачем є представник позивача (колишній заступник директора позивача ОСОБА_2П.).

Зі змісту ч. 3 ст. 21 ГПК України слідує, що позивачем є особа, яка звернулася до суду за захистом прав і інтересів, на які вона вказує як на свої. Відповідачем виступає особа, яка залучається до участі у справі за вказівкою позивача як така, що порушила чи оспорює права останнього.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Позовні вимоги прокурор в інтересах держави в особі Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства обгрунтовує саме тим, що згідно акту ревізії позивач за період з 01.02.2010 р. по 31.12.2010, 2011 р.р. та завершальний звітний період 2012 р. надавав відповідачу рахунки за послуги з водопостачання та водовідведення не в повному обсязі, щомісяця позивачем для оплати пред'являлись відповідачу рахунки в обсягах на 21,7 куб.м. менше від кількості води, заниження об'єму води на 21.,7 куб.м. здійснювалось на підставі рахунку, підписаного сторонами та особою, винуватою у настанні таких наслідкив контролюючим органом визначено колишнього директора позивача ОСОБА_2, який підписав укладені з відповідачем договори.

В той же час, прокурор в інтересах держави в особі Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства та позивач, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, взагалі не обгрунтовують, яким чином в аспекті перелічених підстав позову допустив порушення прав позивача саме відповідач - ПАТ "Завок Маяк".

Надані прокурором в інтересах держави в особі Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства та перелічені вище укладені між позивачем та відповідачем договори на водопостачання та водовідведення у встановленому законом порядку недійсними не визнані.

Суд задовольняє позовні вимоги, якщо встановить, що відповідач допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача з тих підстав, які визначені позивачем як підстава позовних вимог та навпаки, відмовляє у позові, якщо відповідач не може відповідати за позовом з підстав, які зазначені у позовній заяві.

Суд вважає, що ПАТ "Завод Маяк" не може відповідати за позовом про стягнення 11847,02 грн. з підстав, які визначені прокурором у позовній заяві, а саме з підстав порушення вимог чинного законодавства позивачем, які полягали у тому, що рахунки за надані послуги надавалися не в повному обсязі, було необгрунтовано занижено кількість прийнятих стоків, та відповідно недоотримано кошти в розмірі 11847,02 грн.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Згідно п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, у разі повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Так, оскільки прокурор у даній справі не є позивачем, а Зміївське районне комунальне водопровідно-каналізаційне підприємство (позивач у даній справі) не звільнено від сплати судового збору, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в розмірі 1827,00 грн. та мають бути стягнуті в дохід держави.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 175 ГК України, ст.ст. 6, 11, 526, 610, 626 ЦК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. N 190, Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550 та керуючись ст.ст. 1, 4, 32, 33, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Зміївського районного комунального водопроводно-каналізаційного підприємства (63404 Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Червоноармійська, буд. 24, ) на користь Державного бюджету України (одержувач УДКС у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код одержувача 37999654, банк одержувача ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО банку одержувача 851011, номер рахунку 3003) 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07.04.2014 р.

Суддя ОСОБА_3