ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.06.2014 Справа № 905/2893/14

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при секретарі судового засідання Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Щ.І.Т», м. Черкаси

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Керамет», м. Донецьк

про стягнення заборгованості у сумі 22927,49грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився;

По справі була оголошена перерва з 28.05.2014р. на 23.06.2014р. га 11год. 00хвил.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Щ.І.Т», м. Черкаси звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Керамет», м. Донецьк про стягнення заборгованості у сумі 22927,49грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договыр №КМУ-11/67 від 29.03.2011р., додаткову угоду №2 від 25.11.2011р., специфікацію №4/Д-копр від 17.04.2012р., специфікацію №1/Д-копр від 14.12.2011р., залізничні накладні та на акти приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості. Позивач зазначає, що відповідачем при прийнятті товару були порушені умови вищезазначеного договору та зафіксовано недостачу товару, яка за твердженням позивача є небгрунтованою, у звязку із чим позивач просить суд стягнути повну суму поставленого товару за кількістю, яка зазначена в залізничних накладних у розмірі 22927,49грн.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. У відзиві на позовну заяву, доданому до матеріалів справи 20.05.2014р., проти позову заперечує у повному обсязі. Відповідач зазначає, що недостача товару зафіксована в актах приймання форми №69 та оплата товару здійснювалася на підставі показників кількості товару зафіксованих в даних актах. Таким чином, вимоги позивача про здійснення доплати отриманого товару відповідач вважає безпідставним, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Щ.І.Т.» (Постачальник) та Закритим акціонерним товариством «Керамет» (Покупець) 29 березня 2011р. був укладений договір №КМУ-11/67, за умовами якого постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі, лом та відходи чорних металів, відповідно до технічних умов, зазначеними в договорі, відповідно до доданих специфікацій та додатками.

Відповідно до п. 2.1. договору ціна товару за одиницю та по позиціям вказана в специфікаціях.

Згідно п. 3.4 договору право власності, ризики та вигоди на товар переходять до покупця в момент прийняття його в пункті призначення покупцем або його довіреною особою, що підтверджується актами встановленої форми (ф-69 або ф-19) або на підставі акту приймання-передачі товару.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що кількість товару визначається на підставі специфікацій та додатків до даного договору.

За приписами п. 4.2 договору якість та кількість товару, визначені при відправленні є попередніми та уточнюються в приймально-здавальних актах форми №69, №19, складених вантажоотримувачем та/або покупцем.

Відповідно до п. 4.8. договору відповідальність за розбіжностями між вагою за накладною, яка оформлена при відправленні товару в транспортному засобі та фактичною вагою при перезважуванні в пункті призначення несе постачальник.

Згідно п. 4.9. договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою №3 від 05.01.2012р.) при виявленні кінцевим вантажоотримувачем невідповідності якості та/або кількості товару, зазначеному в супровідних листах, сторони приймають всі заходи щодо врегулювання виниклих питань. При неможливості врегулювання подібних питань сторони згодні із тим, що прийманні товару за кількістю та якістю будуть безспірно враховуватися при кінцевих розрахунках умови приймання кінцевих вантажоотримувачів. Постачальник з моменту затримання вагону сплачує плату за користування вагонами в разі їх простою в пункті призначення із-за невідповідності фактичної ваги та/або виду товару, зазначеного в супровідних документах.

Умовами п. 5.1. договору встановлено, що розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України на підставі фактично поставленого товару відповідно до приймально-здавальних актів ф. 69 або ф. 19 шляхом перерахування грошових коштів протягом 5-ти банківських днів на розрахунковий рахунок постачальника.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2011р. (п. 10.2. договору). Договір підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств.

Додатковою угодою №2 від 25.11.2011р. сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2012р.

. Відповідно до нової редакції Приватного акціонерного товариства «Керамет», державна реєстрація змін до установчих документів якої було проведено 04.09.2013р., із Закритого акціонерного товариства «Керамет» згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.04.2011р. було перейменоване у Приватне акціонерів товариства «Керамет» та є його правонаступником.

До укладеного договору між сторонами були підписані Специфікація №1/Д-копр від 14.12.2011р. та Специфікація №4/д-копр від 17.04.2012р. в яких сторони визначили найменування відвантажувального товару, його ціну та порядок ціноутворення та інші умови.

У період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. на виконання умов договору позивачем було поставлено на адресу відповідача визначений в специфікаціях товар, серед яких спірні поставки за залізничними накладними на вагони №60635174, №65491607, №60712668, №60453362, №67703033.

Так відповідно до залізничної накладної на вагон №60635174 постачальником було відправлено лом чорних металів вид №2 вагою 61,35т., відповідно до залізничної накладної на вагон №65491607 постачальником було відправлено лом чорних металів вид №2 вагою 63,05т., відповідно до залізничної накладної на вагон №60712668 постачальником було відправлено лом чорних металів вид №3 вагою 61,70т., відповідно до залізничної накладної на вагон №60453362 постачальником було відправлено лом чорних металів №2 вагою 62,30т., відповідно до залізничної накладної на вагон №67703033 постачальником було відправлено лом чорних металів №2 вагою 63,55т.

При прийнятті товару покупцем були складені акти про приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості та акти приймання металів чорних (вторинних) форми №69.

Відповідно до акту приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості №408 від 21.05.2012р. та акту приймання металів чорних (вторинних) покупцем була встановлена недостача вантажу вагону №60635174 у розмірі 1,15т.

Відповідно до акту приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості №402 від 20.05.2012р. та акту приймання металів чорних (вторинних) покупцем була встановлена недостача вантажу вагону №65491607 у розмірі 2,01т.

Відповідно до акту приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості №165 від 25.03.2012р. та акту приймання металів чорних (вторинних) покупцем була встановлена недостача вантажу вагону №60712668 у розмірі 1,30т.

Відповідно до акту приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості №514 від 29.05.2012р. та акту приймання металів чорних (вторинних) покупцем була встановлена недостача вантажу вагону №60453362 у розмірі 2,88т.

Відповідно до акту приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості №285 від 21.04.2012р. та акту приймання металів чорних (вторинних) покупцем була встановлена недостача вантажу вагону №67703033 у розмірі 1,09т.

Акти були складені у складі комісії прийомоздатчика, ваговщика та представника громадськості. За висновками комісії щодо причин недостачі вантажу в актах приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості було зазначено недостача виникла з вини вантажовідправника у звязку із недовантаженням. Навантаження здійснено рівномірно до повної вмістимості. Слідів розкрадання немає. Вантаж з моменту передачі залізниці до моменту початку та кінця переваження знаходився без доступу до нього посторонніх осіб, під охороною.

Відповідачем до матеріалів справи були додані копії платіжних доручень, які підтверджують оплату отриманого вантажу за кількістю, яка була встановлена при перезважуванні.

За розрахунок позивача за невиконання відповідачем належним чином умов договору та неповною сплатою отриманого товару за останнім утворилася заборгованість, яка на момент звернення до суду із позовом складає 22927,49грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України , зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно вимог частини 2 статті 11 ЦК України та ст.174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається із позовних вимог позивача він посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо порядку приймання товару без виклику представника позивача та неповну оплату поставленого товару за договором №КМУ-11/67 від 29.03.2011р.

Однак відповідно до п. 4.2. договору №КМУ-11/67 від 23.03.2011р. якість та кількість товару, визначені при відправленні є попередніми та уточнюються в приймально-здавальних актах форми №69, №19, складених вантажоотримувачем та/або покупцем.

Відповідно до п. 4.8. договору відповідальність за розбіжностями між вагою за накладною, яка оформлена при відправленні товару в транспортному засобі та фактичною вагою при перезважуванні в пункті призначенні несе постачальник.

Згідно п. 4.9. договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою №3 від 05.01.2012р.) при виявленні кінцевим вантажоотримувачем невідповідності якості та/або кількості товару, зазначеному в супровідних листах, сторони приймають всі заходи щодо врегулювання виниклих питань. При неможливості врегулювання подібних питань сторони згодні із тим, що прийманні товару за кількістю та якістю будуть безспірно враховуватися при кінцевих розрахунках умови приймання кінцевих вантажоотримувачів. Постачальник з моменту затримання вагону сплачує плату за користування вагонами в разі їх простою в пункті призначення із-за невідповідності фактичної ваги та/або виду товару, зазначеного в супровідних документах.

Тобто умовами укладеного між сторонами договору Сторони узгодили порядок приймання продукції по кількості, а саме остаточна вага вантажу визначається в приймально-здавальних актах форми №69, складених вантажоотримувачем та/або покупцем, а розбіжності у вазі вантажу покладається на постачальника.

Як вбачається із матеріалів справи покупцем при прийнятті вантажу були складені акти про приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості та акти приймання металів чорних (вторинних) форми №69, в яких і було зафіксовано недостачу за залізничними накладними на вагони №60635174, №65491607, №60712668, №60453362, №67703033 на загальну кількість 8,43т.

За висновками комісії, якою були складені вищезазначені акти щодо причин недостачі товарно-матеріальних цінностей по кількості було зазначено, що недостача виникла з вини вантажовідправника у звязку із недовантаженням. Навантаження здійснено рівномірно до повної вмістимості. Слідів розкрадання немає. Вантаж з моменту передачі залізниці до моменту початку та кінця переваження знаходився без доступу до нього посторонніх осіб, під охороною.

Отже умовами укладеного договору не передбачено обовязковості виклику представника постачальника товару при складанні акту ф. 69, а кінцева вага вантажу визначається в складених вантажоотримувачем актах ф. 69, які в подальшому і є підставою для оплати вантажу.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на вимоги п.16, 17 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.1965р. № П-6 відповідно до яких якщо при приймання продукції буде виявлена недостача то постачальник повинен припинити подальше приймання товару, забезпечити його схоронність. Вантажоодержувач повинен викликати для участі у прийманні продукції та складанні двостороннього акту одномісцевого відправника. Представник іногороднього відправника викликається у випадках, передбачених в основних та в особових умовах постачання, інших обовязкових правилах чи договорах.

Однак статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. (постанова ВГСУ від 10.09.2012р. у справі №5017/216/20).

Отже, як вбачається з матеріалів справи сторони самостійно визначили порядок прийняття вантажу покупцем та визначення його остаточної ваги. Умовами укладеного договору не передбачено обовязковості виклику представника постачальника товару при складанні акту ф. 69, а кінцева вага вантажу визначається в складених вантажоотримувачем актах ф. 69, які в подальшому і є підставою для оплати вантажу.

Таким чином відповідач оплатив поставлений товар, однак за кількістю, яка була визначена в акті про приймання товарно-матеріальних цінностей по кількості та в акті приймання металів чорних (вторинних) форми №69, які були складені при прийнятті товару та які підтверджують його недостачу. Оплата товару відповідачем підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями. Твердження позивача щодо недоплати відповідачем отриманого ним товару на загальну суму 22927,49грн. є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на необєктивність зважування, у звязку із погрішністю вагів є безпідставними, оскільки зазначені в актах приймання товарно-матеріальних цінностей ваги, на яких здійснювалося зважування спірного товару, належать ПАТ «Дніпровий металургійний комбінат» зважування здійснювалося на їх території в присутності представників комбінату. Ваги проходять регулярну повірку, що підтверджується копією технічного паспорту, що доданий до матеріалів справи.

Відповідно до вимог передбачених пунктом 4 частини 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є - змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 4-3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності..

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги належним чином недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 6, 11, 509, 526, 627 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174,193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Щ.І.Т», м. Черкаси до Приватного акціонерного товариства «Керамет», м. Донецьк про стягнення заборгованості у сумі 22927,49грн., відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Суддя І.А. Бойко