ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" листопада 2014 р.Справа № 924/1567/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Славутського міжрайонного прокурора м. Славута

до 1. Славутської міської рада м. Славута Хмельницька область,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - сервісний центр - Універсалсервіс" м. Нетішин Хмельницька область

про визнання недійсним та скасування п. 8 рішення сесії Славутської міської ради від 25.10.2013р. №13.9-34/2013 "Про передачу земельних ділянок у власність та користування" ; визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 25.11.2013р., укладеного між Славутською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово - сервісний центр - Універсалсервіс" на майбутнє

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1 за посвідченням №001728,

Від відповідача 1 ОСОБА_2Й за дов. від 17.11.10,

Від відповідача 2 ОСОБА_3 за дов. від 10.11.14.

Ухвала виноситься 24.11.2014р., оскільки у судовому засіданні 4.11.2014р. оголошувалась перерва для подання додаткових доказів.

Прокурор у позовній заяві просить визнати недійсним та скасувати п. 8 рішення сесії Славутської міської ради від 25.10.2013р. №13.9-34/13 "Про передачу земельних ділянок у власність та користування"; визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 25.11.2013р., укладеного між Славутською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово - сервісний центр - Універсалсервіс".

Відповідно до ст.22 ГПК України прокурором змінено предмет позову щодо визнання недійсним та скасування п. 8 рішення сесії Славутської міської ради від 25.10.2013р. №13.9-34/2013 "Про передачу земельних ділянок у власність та користування" ; визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 25.11.2013р., укладеного між Славутською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово - сервісний центр - Універсалсервіс", на майбутнє. Зазначене прийнято судом згідно зі ст.22 ГПК України.

Відповідач 1 у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечують, посилаючись на те, що предметом даного спору є саме оскарження рішення Славутської міської ради від 25.10.2013 №13.9-34/13 «Про передачу земельних ділянок у власність та користування» та визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 25.22.2013р., а земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Крім того, стверджується, що доводи прокурора щодо відсутності законодавчо визначених підстав для передачі ТОВ «Торгово-сервісний центр-Універсалсервіс» земельної ділянки на праві особистого строкового сервітуту спростовуються тим, що нормою ст. 99 Земельного кодексу України не обмежуються види земельних сервітутів. Вважають необґрунтованим твердження позивача про те, договір оренди упорядкованих площадок є прихованою суборендою, оскільки не базується на конкретних доказах. Натомість, ТОВ «Торгово-сервісний центр-Універсалсервіс» належать на праві приватної власності упорядковані площадки, а земельні ділянки, на яких вони розміщенні, використовує на підставі договору особистого строкового сервітуту, укладеного із міською радою. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд, ДК 018-2000, Гармонізовано з СС, ДНІАСБ Держбуду, враховуючи основні ознаки, площадки відносяться до споруд. Посилається на те, що ст.627 та ст. 628 ЦК України забезпечується свобода договору. Відповідно до ст.134 Земельного кодексу України передбачається обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). Проте, як вбачається із пункту 2 цієї норми не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Тобто, рада не мала інших правових підстав для передачі у земельної ділянки у користування для ТОВ «Торгово-сервісний центр-Універсалсервіс», окрім, як на правах сервітуту. Тому встановлюючи земельний сервітут збалансовано інтереси власника споруд та власника (територіальної громади) земельної ділянки, оскільки враховувалась неможливість задоволення потреб ТОВ «Торгово-сервісний центр-Універсалсервіс» в інший спосіб, а також необхідність дотримання принципів ефективного та раціонального розпорядження землями комунальної власності. Просить враховувати, що випадки припинення сервітуту визначені в статтях 406 ЦК України та 102 ЗК України, проте позивачем не наведено жодного з існуючих випадків, на підставі яких суд має припинити сервітут шляхом визнання недійсним договору про його встановлення.

Відповідач 2 у відзиві на позов та його представники у судових засіданнях доводи позовної заяви вважають необґрунтованими, оскільки статтею 99 ЗК України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних сервітутів. При цьому з переліку сервітутів також зазначено «інші земельні сервітути», тобто, передача земельної ділянки для розміщення тимчасових споруд з інвентарних конструкцій для здійснення торгівельної діяльності повністю відповідає вимогам ЗК України. Законодавчими актами не передбачено прямої заборони щодо передачі вказаної земельної ділянки на праві особистого строкового сервітуту, а тому дозволено. Договір оренди та договір сервітуту подібні за правовою природою, різниця полягає лише в тому, що сервітут має обмежене право користування. При укладенні вказаного договору строкового сервітуту Славутська міська рада зберегла за собою право власності на земельну ділянку і, на відміну від договору оренди, передала в її обмежене користування для ТОВ «Торгово-сервісний центр- Універсалінвестцентр». П.п. 3.3-3.6 умов договору від 25.11.2013р. передбачена річна плата у розмірі 6% від нормативно грошової та складає 36162,84 грн., яка вноситься щомісячно у розмірі 3013,57 грн. ТОВ «Торгово-сервісний центр Універсалсервіс». Вважає безпідставними посилання прокурора на те, що договір про встановлення особистого строкового сервітуту є удаваним правочином і у зв'язку з цим підлягає визнанню недійсним, оскільки ст. 235 ЦК України встановлені правові наслідки удаваного правочину, а саме, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Підстав визнання недійсним договору, навіть якщо він є удаваним діючим цивільним законодавством не передбачено.

У додатковому відзиві на позов Відповідач 2 відмічає, що відносини, які склалися між Славутською міською радою та ТОВ «ТСЦ-Універсалсервіс» з приводу встановлення сервітуту на земельну ділянку, за своєю природою є господарськими (договірними). У цих правовідносинах Славутська міська рада реалізувала щодо земельної ділянки права власника, а не делеговані державою функції. Аналогічні правові позиції містяться у постанові Вищого господарського суду України від 02. 11.20% р. у справі № 1/1091-13/412. Тому в даній справі відсутній інтерес держави. Згідно з ч. 1 ст. 1 ПІК України звернення до господарського суду відбувається за захистом своїх порушених прав. Ч. 2 ст. 1 ГПК України розширює коло осіб, які можуть звернутись до господарського суду, відносячи до них інші органи. Однак при цьому зауважується, що дані органи можуть звертатись до суду у випадках, передбачених законодавчими актами України. Відповідно до п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Тому крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. Тому позов Славутським міжрайонним прокурором подано не в інтересах держави, чинне законодавство не надає йому права подавати позови в інтересах територіальних громад. Договір про встановлення особистого строкового сервітуту від 25. 11.2013 р. не порушує права та охоронювані законом інтереси прокурора. Відповідно провадження у справі за даним позовом порушено помилково.

Для повного і всебічного зясування обставин справи від сторін необхідно витребувати додаткові докази, а розгляд справи відкласти на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на 10:00 "10" грудня 2014 р.

Судове засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою м. Хмельницький, Майдан Незалежності,1, к. 333.

Прокуратурі - письмові пояснення

Відповідачам техдокументацію на земельну ділянку, паспорти привязки по тимчасових спорудах, докази оплати по спірному договору.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 1 прим. :

1 - до справи,