ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.06.2014 Справа № 905/2930/14

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при секретарі судового засідання Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», Донецька область, м. Горлівка

до Приватного підприємця ОСОБА_1, Донецька область, м. Горлівка

про стягнення заборгованості у розмірі 14974,75 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 19.03.2014 р.

від відповідача: не зявився

До господарського суду Донецької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», Донецька обл., м. Горлівка з позовними вимогами до Приватного підприємця ОСОБА_1, Донецька область, м. Горлівка про стягнення заборгованості у розмірі 14974,75 грн., а саме: 10302,66 основного боргу, 20% річних у розмірі 2109,92 грн., пені у розмірі 1174,94 грн., 7% штрафу у розмірі 1387,23 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №21 від 26.03.2012р., видаткові накладні: №13636/12866 від 31.05.2013р., №18646/17416 від 16.07.2013р., податкові накладні.

15.05.2014 р. через канцелярію суд представник позивача надав пояснення. На підтвердження проведених відповідачем часткових оплати надав належним чином засвідчені копії платіжних доручень.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, витребуваних документів не представив, жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог не надав.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

23.03.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (Постачальник) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) був укладений договір поставки №21 (надалі Договір), відповідно до якого постачальник зобовязується передати у власність Покупця алкогольні напої (надалі товар), а покупець зобовязується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами даного Договору.

Означений договір підписаний та засвідчений печатками сторін.

Умовами п. 9.6. визначено, що договір чинний протягом двох років з дати укладення.

За умов п. 3.1. договору постачання товару здійснюється силами та за рахунок постачальника, на умовах DDР відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2000 р.), тощо.

Постачальник зобов'язаний поставити Товар за адресою, яка зазначена в його замовленні, а також в посвідчених Покупцем копіях ліцензій як місце здійснення діяльності, або за адресою, яка зазначена в засвідчених Покупцем копіях довідок про внесення місць зберігання алкоголю до Єдиного державного реєстру (п. 3.2. договору).

Умовами п. 3.4. договору передбачено, що при прийманні Товару Покупець в присутності представника Постачальника повинен перевірити:

- цілісність пакування, наявність марок акцизного збору;

- відповідність фактичної кількості товару кількості, зазначеній в накладних;

- термін зберігання. При встановленні невідповідності якості чи кількості товару інформації, яка зазначена у товаросупровідних документах, Покупець зобов'язаний у присутності представника Постачальника, скласти відповідний Акт згідно з вимогами чинного законодавства.

Підпис уповноваженого представника Покупця в накладній на Товар засвідчує, що товар прийнятий Покупцем Постачальника за кількістю та за якістю. Претензії Покупця щодо якості Товару після підписання ним накладної на товар розглядаються та задовольняються постачальником в окремому порядку, який визначається Постачальником в кожному випадку окремо.

Згідно п. 3.6. договору покупець зобов'язаний до моменту першої поставки надати Постачальникові повідомлення зі зразками відписів осіб уповноважених приймати Товар і підписувати товаросупроводжувальні документи та зразками печаток (штампів). Підпис особи уповноваженої приймати Товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у повідомленні наданому Покупцем, вважається достатнім доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою (штампом). Наявність на товаросупроводжувальних документах печатки (штампу), зразки яких було попередньо надано Покупцем, є належним доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, навіть якщо зразок підпису особи зазначений у Повідомлені не збігається з тим, який наявний на товаросупроводжувальних документах. У випадку, якщо зразок підпису та (або) зразок печатки (штампу) на накладній не збігається зі зразками підписів та (або) зразками печаток (штампів) наданих Покупцем Постачальнику у Повідомленні, проте такий підпис (печатка, штамп) наявний на накладних, що були оплачені Покупцем раніше, то вважається, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця.

Найменування, кількість, асортимент товару визначається Покупцем у замовленні та зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар (п. 4.1. договору).

Відповідно п. 6.1. договору розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 28 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, або в іншому узгодженими сторонами порядку та формі, що не суперечить діючому законодавству України, або за домовленістю сторін шляхом попередньої оплати.

За умов п.6.4. договору якщо покупець при здійсненні оплати товару не вказує номер накладної, за яку здійснюється розрахунок, то постачальник має право здійснити зарахування грошових коштів як оплату за накладні, строк оплати по яких настав раніше.

На виконання умов зазначеного договору позивач у період з 31.05.2013р. по 16.07.2013р. поставив відповідачу продукцію на загальну суму 19817,58 грн.

Факт поставки продукції та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача підтверджується видатковими накладними: №13636/12866 від 31.05.2013р., №18646/17416 від 16.07.2013р., належним чином засвідчені копії яких міститься у матеріалах справи.

Означені видаткові накладні підписані представником відповідача на підтвердження прийому товару.

Згідно до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій платіжних доручень: №187 від 19.08.2013р. на суму 514,92 грн., №193 від 27.08.2013р. на суму 1000,00 грн. та прибуткових касових ордерів: №55556 від 14.10.2013р., №61793 від 15.11.2013р., №64265 від 02.12.2013р., №1493 від 14.01.2014р., відповідачем було здійснено часткову оплату отриманого товару, належним чином засвідчені копії яких міститься у матеріалах справи.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за Договором зобовязань з поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

За приписами п.п.1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умов п. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач оплатив товар не в повному обсязі.

Загальна сума заборгованості на час розгляду справи становить 10302,66 грн. основного боргу, тому зазначена сума підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення 20% річних у розмірі 2109,92 грн. за період з 08.06.2013р. по 17.03.2014р. розраховані за кожною накладною, відповідно до умов п.9.2. договору та приписів ст. 625 Цивільного кодексу України

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами п. 9.2. договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобовязаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Частиною 5 ст. 694 ЦК України передбачено, що у разі, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Приписами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Заявлені до стягнення розміри 20% річних у розмірі 2109,92 грн. за період з 08.06.2013р. по 17.03.2014р. розраховані за кожною накладною, суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 1174,94 грн., 7% штрафу у розмірі 1387,23 грн., відповідно до п.7.1. Договору.

Відповідно до ст.ст. 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п. п. 1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п. 7.1. договору у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати, у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.

Таким чином. Умовами договору сторони передбачили нарахування пені та штрафу за невиконання зобовязання з оплати отриманого товару та за неналежне виконання зобовязання щодо оплати поставленого товару.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Заявлений до стягнення розмір пені у розмірі 1174,94 грн., розрахована за кожною накладною, 7% штрафу у розмірі 1387,23 грн., відповідно до п.7.1. Договору, суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 526, 536, 549, 625, 627, 655, 662, 692, 693, 694, п.п.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216-218, 230, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», Донецька обл., м. Горлівка до Приватного підприємця ОСОБА_1, Донецька область, м. Горлівка про стягнення заборгованості у розмірі 14974,75 грн., а саме: 10302,66 основного боргу, 20% річних у розмірі 2109,92 грн., пені у розмірі 1174,94 грн., 7% штрафу у розмірі 1387,23 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1 (87528, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, б. 143, гуртожиток 6, код ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (84601, Донецька обл., м. Горлівка, вул.Озерянівська, 2, ) заборгованість у розмірі 10302,66 основного боргу, 20% річних у розмірі 2109,92 грн., пені у розмірі 1174,94 грн., 7% штрафу у розмірі 1387,23 грн., судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. ОСОБА_3

т.387-59-05