ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.04.2014 Справа № 905/4317/13

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.,

при секретарі судового засідання Д?яковій Ю.Ю.

розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод, м. Донецьк

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика № 105, м. Донецьк

про: стягнення заборгованості в сумі 1729478,76 грн., пені в сумі 127940,28 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 за довір. від 22.11.2012 р. № 12/13

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Донецьксталь - металургійний завод, м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика № 105, м. Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 1790197,98 грн., пені в сумі 133896,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № НОМЕР_1 від 23.11.2011 р. з додатковими угодами №№ 7-9 від 05.07.2012 р., №, 10 від 01.08.2012 р., рахунки № 17903 від 22.06.2012 р., № 18302 від 27.06.2012 р., № 18765 від 30.06.2012 р., № 18731 від 30.06.2012 р., № 18733 від 30.06.2012 р., № 19403 від 06.07.2012 р., № 19503 від 07.07.2012 р., № 19612 від 08.07.2012 р., № 19703 від 09.07.2012 р., № 19814 від 10.07.2012 р., № 19905 від 11.07.2012 р., № 20411 від 16.07.2012 р., № 20806 від 20.07.2012 р., № 21109 від 24.07.2012 р., № 21934 від 31.07.2012 р., № 21947 від 31.07.2012 р., № 22203 від 01.08.2012 р., № 22406 від 03.08.2012 р., № 22503 від 04.08.2012 р., № 22802 від 07.08.2012 р., № 22912 від 08.08.2012 р., № 25246 від 31.08.2012 р. з актами приймання приймання-передачі та залізничними накладними, правовстановлюючі документи тощо.

05.08.2013 р. відповідач через канцелярію господарського суду Донецької області надав відзив, в якому проти наявності заборгованості за договором купівлі-продажу від 23.11.2011 р. № НОМЕР_1 заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

22.04.2014 р. через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України про відмову від позовних вимог в частині стягнення заборгованості по рахункам № 18765 від 30.06.2012 р., № 18731 від 30.06.2012 р., № 18733 від 30.06.2012 р., № 21934 від 31.07.2012 р., № 21947 від 31.07.2012 р., № 25246 від 31.08.2012 р. в сумі 60719,22 грн. та пені за несвоєчасну сплату заборгованості по рахункам № 18765 від 30.06.2012 р., № 18731 від 30.06.2012 р., № 18733 від 30.06.2012 р., № 21934 від 31.07.2012 р., № 21947 від 31.07.2012 р., № 25246 від 31.08.2012 р., № 17903 від 22.06.2012 р. в сумі 8144,93 грн.

Остаточно позивач визначив свої позовні вимоги в наступному вигляді: стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1729478,76 грн., пені в сумі 125751,95 грн.

Суд приймає таку відмову від частини позовних вимог, оскільки відповідні дії не суперечать законодавству і не порушують чиїх-небудь охоронюваних законом інтересів.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно зі ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобовязань та є обовязковим для виконання сторонами.

23.11.2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» - металургійний завод» (продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика № 105» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № НОМЕР_1, відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати, а покупець зобовязується відповідно до умов договору прийняти та оплатити на умовах дійсного договору вугільну продукцію.

Найменування, сортамент, кількість, якісні та інші характеристики продукції, її ціна, строки та умови постачання зазначаються у додаткових угодах, які є невідємними частинами цього договору (розділ 1 Договору).

Умови поставки сторони визначили в розділі 4 Договору. У п. 4.1 Договору зазначено, що товар поставляється покупцю на умовах FCA станція відправника, оплата залізничного тарифу за рахунок покупця. У випадку сплати продавцем вартості доставки товару та оплати послуг експедитора до станції призначення, покупець додатково відшкодовує їх вартість на підставі виставлених рахунків протягом десяти банківських днів з дати виставлення рахунку.

Датою поставки вважається календарна дата штемпеля станції грузовідправника, що вказана на залізничній накладній (п. 4.1 договору).

Умови та порядок розрахунків визначений сторонами в розділі 9 Договору. Так, відповідно до розділу 9 договору оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника. Оплата здійснюється у формі 100% попередньої оплати на підставі виставлених рахунків на попередню оплату протягом 3-х банківських днів від дати виставлення рахунку.

Відповідно до п. 7.1 договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2012 р., а за фінансовими зобовязаннями до повного їх виконання.

05.06.2012 р. між сторонами була підписана додаткова угода № 7 до договору від 23.11.2011 р. № НОМЕР_1, де сторони зазначили, що постачальник в червні 2012 р. зобовязався поставити покупцю промпродукт, шлам у кількості 2000 т +/-10%.

05.05.2012 р. між сторонами була підписана додаткова угода № 8 до договору від 23.11.2011 р. № НОМЕР_1, де сторони зазначили, що постачальник в червні 2012 р. зобовязався поставити покупцю промпродукт, шлам у кількості 3000 т +/-10%.

05.07.2012 р. між сторонами була підписана додаткова угода № 9 до договору від 23.11.2011 р. № НОМЕР_1, де сторони зазначили, що постачальник у липні 2012 р. зобовязався поставити покупцю промпродукт, шлам у кількості 3000 т +/-10%.

01.08.2012 р. між сторонами була підписана додаткова угода № 10 до договору від 23.11.2011 р. № НОМЕР_1, де сторони зазначили, що постачальник в серпні 2012 р. постачає покупцю промпродукт, шлам у кількості 3000 т +/-10%.

Договір разом з додатковими угодами до нього підписаний обома сторонами без заперечень та скріплений їх печатками.

Зазначені обставини свідчать, що договір № НОМЕР_1 від 23.11.2011 р. не припинив своєї дії та був чинним на момент спірної поставки.

В силу положень ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Спірна поставка вугільної продукції була здійснена на підставі договору та на виконання додаткових угод №№ 7-9 від 05.07.2012 р., №, 10 від 01.08.2012 р. до договору.

За п. 4.3 Договору постачальник зобовязується надати покупцю одночасно з продукцією наступні документи: рахунок, сертифікат якості, копію залізничної накладної.

Позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, поставив відповідачу вугільну продукцію (промпродукт) на загальну суму 1810765,00 грн. та сплатив транспортні (експедиційні) витрати в сумі 98722,76 грн. грн., що підтверджено матеріалами справи, зокрема рахунками № 17903 від 22.06.2012 р., № 18302 від 27.06.2012 р., № 18765 від 30.06.2012 р., № 18731 від 30.06.2012 р., № 18733 від 30.06.2012 р., № 19403 від 06.07.2012 р., № 19503 від 07.07.2012 р., № 19612 від 08.07.2012 р., № 19703 від 09.07.2012 р., № 19814 від 10.07.2012 р., № 19905 від 11.07.2012 р., № 20411 від 16.07.2012 р., № 20806 від 20.07.2012 р., № 21109 від 24.07.2012 р., № 21934 від 31.07.2012 р., № 21947 від 31.07.2012 р., № 22203 від 01.08.2012 р., № 22406 від 03.08.2012 р., № 22503 від 04.08.2012 р., № 22802 від 07.08.2012 р., № 22912 від 08.08.2012 р., № 25246 від 31.08.2012 р. з актами приймання приймання-передачі та залізничними накладними, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач факт отримання товару на зазначену суму та за вказаними накладними не заперечував, однак свої зобовязання щодо оплати отриманої продукції на суму 1810765,00 грн. виконав частково, сплатив суму 180000,00 грн. Загальна сума заборгованості складає 1729478,76 грн.

Оскільки до теперішнього часу відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 1729478,76 грн.

В пункті 4.2 Договору зазначено, що сторони дають згоду на застосування в процесі приймання продукції що поставляється правил, передбачених Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7 від 25.04.1966 р. та кількістю № П-6 від 15.06.1965 р.

Згідно п. 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 р. № П-7 приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними й Особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідно до п. 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965р. №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідних актів суду не надано. При отриманні товару покупцем не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобовязань з поставки продукції.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 ЦК України).

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно договору зобовязань щодо надання відповідачу документів, не надано доказів відмови від цієї продукції та прийняття її у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами договору від 23.11.2011 р. № НОМЕР_1 та надав разом з товаром документи, зазначені в п. 4.2 договору разом з продукцією.

В свою чергу, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Згідно матеріалів справи, факт отримання відповідачем вугільної продукції (промпродукту) підтверджено відповідним підписом його повноважного представника на актах приймання-передачі продукції № 17903 від 22.06.2012 р., № 18302 від 27.06.2012 р., № 19403 від 06.07.2012 р., № 19503 від 07.07.2012 р., № 19612 від 08.07.2012 р., № 19703 від 09.07.2012 р., № 19814 від 10.07.2012 р., № 19905 від 11.07.2012 р., № 20411 від 16.07.2012 р., № 20806 від 20.07.2012 р., № 21109 від 24.07.2012 р., № 22203 від 01.08.2012 р., № 22406 від 03.08.2012 р., № 22503 від 04.08.2012 р., № 22802 від 07.08.2012 р., № 22912 від 08.08.2012 р.та відповідачем не спростовано.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобовязання, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої договірні зобовязання щодо оплати за отриману вугільну продукцію належним чином не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 1630756,00 грн. та заборгованість зі сплати транспортних (експедиційних) витрат в сумі 98722,76 грн., яка доведена позивачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 216 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Порушенням зобовязання, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно п. п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 6.3 Договору, за прострочення оплати вартості поставленого товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996р. №543-96-ВР, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи наведені вище приписи, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 125751,95 грн., нараховану у період з 01.07.2012 р. по 16.02.2013 р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті вугільної продукції.

Розрахунок пені перевірено судом, пеня нарахована позивачем у відповідності до приписів чинного законодавства, умов Договору, проте, арифметично невірно.

Таким чином, вимоги про стягнення пені в сумі 125751,95 грн., нараховану у період з 01.07.2012 р. по 16.02.2013 р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті за договором № НОМЕР_2 від 23.11.2011 р. підлягають частковому задоволенню, а саме в суммі 125451,61 грн.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи від 18.04.2014 р., господарський суд зазначає, що недопустимими є дії сторін, третіх осіб у справах, спрямовані на зловживання своїми процесуальними правами. Такі дії можуть полягати, зокрема, у незявленні представників учасників судового процесу у судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин.

Подібна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст. 11, 526, 527, 530, 549, 610, 629, 666, 712 Цивільного кодексу України, ст. 67, 193, 216 - 218 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод, м. Донецьк до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика № 105, м. Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 1729478,76 грн., пені в сумі 125751,95 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика № 105 (83054, м. Донецьк, вул. Поліграфічна, 1, ) на користь вимоги Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (83062, м. Донецьк, вул. І. Ткаченка, 122, 9), заборгованість в сумі 1729478,76 грн., пеню в сумі 125451,61 грн., судовий збір в сумі 37098,61 грн.

В залишковій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 28.04.2014 р.

Суддя Ю.В. Бокова