ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. Справа № 918/242/14

Суддя Романюк Р.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк"

про розірвання договору іпотеки

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №02р від 13.02.2014р.).

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 09-32/1036 від 24.04.2012р.).

Обставини справи: Відкрите акціонерне товариство "Сарненський комбінат хлібопродуктів" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" про розірвання договору іпотеки №539/07 від 08.10.2007 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач чинить перешкоди для відновлення платоспроможності ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та не вживає активних дій направлених на реалізацію свого права звернення стягнення на предмет іпотеки, що на думку позивача свідчить про істотне порушення умов Договору іпотеки та є підставою для розірвання цієї угоди та визнання правовідносин такими, що припинились.

01.04.2014р. відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог і в задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав вказаних у позовній заяві, а представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав вказаних у відзиві на позов.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2007 року між "Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банком" (кредитор) та Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів" (боржник) було укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 538/07 (кредитний договір). (а.с. 10 - 14).

З метою забезпечення вимог Кредитора за Кредитним договором між "Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банком" (іпотекодержатель) та Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів" (іпотекодавець) 08 жовтня 2007 року було укладено Договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 539/07 (договір іпотеки).

Як зазначено в п.1.1. договору іпотеки, останній забезпечує вимоги імотекодержателя, що випливають з кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 538/07 від 08.10.2007 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем за умовами якого останній зобов'язаний в порядку передбаченому кредитним договором, повернути іпотекодержателю до 07.10.2009 року кредит у розмірі 800 000 грн. 00 коп., відсотки за користування ним у розмірі 18 % річних, комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1 % річних, у тому числі проценти за неправомірне користування кредитом сплатити неустойку, а також відшкодувати іпотекодержетелю всі збитки понесені ним в наслідок невиконання іпотекодавцем умов кредитного договору в розмірі і в випадках передбачених кредитним договором. (а.с. 15 - 18).

Договір іпотеки підписано сторонами, скріплено їх печатками та нотаріально посвідчено.

За загальними умовами виконання зобов'язань, викладеними в ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно приписів ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами вищевказаних норм іпотека є спеціальним заходом майнового характеру, який спрямований на забезпечення виконання основного зобов'язання, підставою якого є договір. При цьому згідно з ч.ч.4, 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За умовами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Підстави для розірвання договорів передбачені положеннями ст. 651 ЦК України, згідно якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Проте, поданими позивачем доказами та встановленими під час судового розгляду обставинами, не підтверджується факт істотного порушення з боку відповідача умов Іпотечного договору, що могло б бути підставою для розірвання цієї угоди за рішенням суду.

Що стосується посилання позивача на те, що відповідач відмовляється одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, то воно також не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з залучених до матеріалів справи доказів, відповідач вчиняє передбачені чинним законодавством дії, направлені на реалізацію своїх прав як заставодержателя, що в свою чергу спростовує твердження про наявність підстав вважати кредитора (відповідача у справі) таким, що прострочив і, згідно ст. 614 ЦК України, є підставою для визнання зобов'язання припиненим.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, коли зібраними у справі доказами не підтверджується факт істотного порушення відповідачем умов Іпотечного договору і під час судового розгляду справи позивачем не доведено про наявність підстав вважати відповідача (як кредитора за цією угодою) таким, що прострочив, господарський суд, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено "10" квітня 2014 року.

Суддя Романюк Р.В.