ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

28.01.2014р. Справа № 38/278

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючого судді Бокової Ю.В., судді Демідової П.В., судді Захарченко Г.В.

при помічнику судді Несвіт О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду скаргу комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (83001, місто Донецьк, вулиця Артема, будинок № 85; ) на дії державної виконавчої служби України (04053, місто Київ, вулиця Артема, будинок № 73) з виконання рішення господарського суду Донецької області від 15 лютого 2011 року у справі № 38/278

за позовом публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго (84601, Донецька область, місто Горлівка, проспект Леніна, будинок № 11) до комунального підприємства Компанія Вода Донбасу

про стягнення 44 213 679,35 гривень, -

за участю представників сторін:

від скаржника (боржника): ОСОБА_1 (довіреність № 03-40 від 10.01.2014 р.)

від стягувача: не зявився

від ДВС України: ОСОБА_2 (довіреність № 4.4-03/4.4-1799 від 25.12.2013)

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Донецької області від 15 лютого 2011 року у справі № 38/278 позовні вимоги відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства Компанія Вода Донбасу на користь відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго суму заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 42 650 564,16 гривень, суму 3 % річних в розмірі 224 882,31 гривень, інфляційні в сумі 176 340,94 гривень, суму пені в розмірі 1 161 891,94 гривень, суму держмита в розмірі 25 500,00 гривень, суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236,00 грн.

У відповідності з вимогами статті 116 Господарського процесуального кодексу України 01 березня 2011 року були видані накази про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 15 лютого 2011 року.

29 листопада 2012 року на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга за № 03/01/3334 від 28.11.2012 року, в якій комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу просить:

- визнати неправомірними дії державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 01 березня 2012 року № 26094379 про стягнення з комунального підприємства Компанія Вода Донбасу виконавчого збору;

- визнати недійсною постанову від 01 березня 2012 року № 26094379 про стягнення з комунального підприємства Компанія Вода Донбасу виконавчого збору в сумі 4 265 056,42 гривень;

- поновити комунальному підприємству Компанія Вода Донбасу строк для самостійного виконання рішення господарського суду Донецької області № 38/278 від 15 лютого 2011 року (том 2, а.с. 4-5).

26 грудня 2012 року через канцелярію господарського суду Донецької області надійшли заперечення на скаргу, в яких державна виконавча служба України просить відмовити в задоволенні скарги.

На підтвердження своїх заперечень, представником державної виконавчої служби України надано суду копію виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області від 01 березня 2011 року у справі № 38/278.

21 січня 2013 р. від скаржника надійшло клопотання від 21.01.2013 р. № 03/01/108 про поновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги, в якому просив суд визнати поважною причину пропуску КП «Компанія «Вода Донбасу» встановленого законом десятиденного строку на оскарження дій та бездіяльності органів державної виконавчої служби України.

Протягом розгляду скарги сторони висловлювали свою правову позицію стосовно предмету скарги.

Розгляд справи відкладався та оголошувалася перерва за правилами статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України).

Представник скаржника в судовому засіданні наполягала на задоволенні скарги.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду скарги або розгляд скарги без його участі суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, скаргу та додані до неї документи, заслухавши пояснення уповноважених представників учасників судового процесу, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, господарський суд дійшов висновку про те, що скарга комунального підприємства Компанія Вода Донбасу підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписами статті 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Виконання рішення суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 Господарського процесуального кодексу України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно положень Закону України Про виконавче провадження, юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

Відповідно до статті 13 Закону України Про державну виконавчу службу, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України Про виконавче провадження, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15 лютого 2011 року у справі № 38/278 позовні вимоги відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства Компанія Вода Донбасу на користь відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго суму заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 42 650 564,16 гривень, суму 3 % річних в розмірі 224 882,31 гривень, інфляційні в сумі 176 340,94 гривень, суму пені в розмірі 1 161 891,94 гривень, суму держмита в розмірі 25 500,00 гривень, суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236,00 грн.

У відповідності з вимогами статті 116 Господарського процесуального кодексу України 01 березня 2011 року були видані накази про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 15 лютого 2011 року.

В силу статті 1 Закону України Про державну виконавчу службу, виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом України Про виконавче провадження (стаття 17 Закону України Про державну виконавчу службу).

17 березня 2011 року відкрите акціонерне товариство Донецькобленерго звернулося до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби із заявою № 03юр-1532/11 від 17 березня 2011 року про прийняття вищевказаного наказу до виконання, відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника (крім коштів) та оголошення заборони на його відчуження (том 3, а.с. 43).

Матеріали справи свідчать, що на підставі заяви стягувача відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго, 14 квітня 2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України винесено постанову ВП № 26094379 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 01 березня 2011 року у справі № 38/278 про стягнення з комунального підприємства Компанія Вода Донбасу на користь відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго 42 650 564,16 гривень (том 3, а.с. 53).

Пунктом 2 зазначеної постанови комунальному підприємству Компанія Вода Донбасу запропоновано добровільно виконати рішення суду згідно з виконавчим документом у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови. При цьому пунктом 3 зазначеної постанови боржника попереджалося, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Частиною другою статті 25 Закону України Про виконавче провадження (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження) встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно частини першої статті 31 Закону України Про виконавче провадження (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Представник державної виконавчої служби України в судовому засіданні та в письмових запереченнях на скаргу зазначив, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження надіслана простою кореспонденцією комунальному підприємству Компанія Вода Донбасу 28 квітня 2011 року, на підтвердження чого надав завірену копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції (книга № 4) за 2011 року (том 3, а.с. 114-117).

Скаржник в судових засіданнях зазначив, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 квітня 2011 року ВП № 26094379 взагалі не отримував.

Слід звернути увагу, що з наданій скаржником належно засвідченої копії книги вхідної кореспонденції, оригінал якої був оглянутий судом під час розгляду справи, постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 01 березня 2011 року у справі № 38/278 від 14 квітня 2011 року ВП № 26094379 не реєструвалась.

Крім того, відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, належним доказом направлення простої кореспонденції є документ, що підтверджує надання послуг поштового звязку, зокрема, розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Однак, належних доказів надсилання КП «Вода Донбасу» постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 квітня 2011 року ВП № 26094379 як рекомендованим листом з повідомленням про вручення так і простою кореспонденцією державною виконавчою службою не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.10.2011 р. ВП N 29070578 боржнику, держаною виконавчою службою України було припущено порушення вимог частини 1 статті 31 Закону України від 21.04.99 р. N 606-XIV.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів направлення органом державної виконавчої служби у встановленому порядку боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження чи отримання її боржником та про помилковість твердження останньої про обізнаність КП «Компанія «Вода Донбасу» щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та як наслідок про обізнаність боржника про встановлений йому строк для добровільного виконання рішення господарського суду Донецької області від 15 лютого 2011 року.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 27 Закону України Про виконавче провадження закріплено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

В частині першій статті 28 Закону України Про виконавче провадження (в редакції чинній на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу наведених норм слідує, що самостійне невиконання божником рішення суду тягне за собою його примусове виконання, яке своїм початком має день, наступний за останнім днем строку, відведеного для самостійного виконання рішення, та є підставою для стягненням з боржника виконавчого збору.

01 березня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України винесено постанову ВП № 26094379 про стягнення з комунального підприємства Компанія Вода Донбасу виконавчого збору у розмірі 4 265 056,42гривень (том 3, а.с. 55).

Підставою для винесення вказаної постанови є невиконання комунальним підприємством Компанія Вода Донбасу наказу суду у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження семиденний строк.

Скаржник в своїй скарзі та поясненнях наданих в судових засіданнях протягом розгляду скарги зазначив, що постанову про стягнення виконавчого збору від 01.03.2012 р. ВП № 26094379 також не отримував.

Представник державної виконавчої служби України в судових засіданнях та в письмових запереченнях на скаргу зазначив, що копія постанови про стягнення виконавчого збору від 01.03.2012 р. ВП № 26094379 надіслана простою кореспонденцією комунальному підприємству Компанія Вода Донбасу 20 березня 2012 року, на підтвердження чого надав завірену копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції (книга № ) за 2012 року (том 3, а.с. 111-113). Проте, доказів належного направлення простої кореспонденції, які передбачені Правилами надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 представник державної виконавчої служби України не надав.

Згідно ст. 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З огляду на той факт, що комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» не було отримано постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 квітня 2011 року ВП № 26094379, чим позбавлено останнього інформації щодо строку для добровільного виконання рішення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для винесення постанови від 01.03.2012 р. № 26094379 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 4 265 056,42 грн.

09 жовтня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України винесено постанову ВП № 24220823 про зміну назви стягувача у даному виконавчому провадженні з відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго на публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго у звязку з чим змінене найменування стягувача зазначається у вступній частині цієї ухвали (том 3, а.с. 37).

Державна виконавча служба України в своїх запереченнях зазначає, що комунальним підприємством Компанія Вода Донбасу пропущено строк на оскарження дій державної виконавчої служби України, оскільки про стягнення виконавчого збору скаржнику стало відомо 22 серпня 2012 року, коли він вперше звернувся до господарського суду зі скаргами щодо винесення постанови про арешт коштів від 09 липня 2012 року.

Клопотанням від 21.01.2013 р. № 03/01/108, яке надійшло до господарського суду Донецької області 21 січня 2013 р., скаржник просив суд визнати поважною причину пропуску КП «Компанія «Вода Донбасу» встановленого законом десятиденного строку на оскарження дій та бездіяльності органів державної виконавчої служби України.

З огляду на матеріали справи, суд зазнає причини пропуску строку на оскарження дій державної виконавчої служби України поважними та задовольняє клопотання скаржника про поновлення встановленого законом десятиденного строку на оскарження дій та бездіяльності органів державної виконавчої служби України на подання скарги.

Щодо решти вимог скаржника, в яких останній просить поновити йому строк для самостійного виконання рішення господарського суду Донецької області від 23 грудня 2009 року у справі № 20/229, господарський суд зазначає.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України Про виконавче провадження, накази господарських судів підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне вказати на те, що у разі визнання неправомірними рішень, дій або бездіяльність державного виконавця, господарський суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, господарський суд не вправі зобовязувати згаданих осіб до вчинення тих дій, які за Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідальною особою державної виконавчої служби.

Вказана позиція узгоджується з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження.

Аналогічної правової позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 23.10.2012 у справі № 38/61, від 06.03.2013 у справі № 12/371, від 09.10.2013 у справі 25/262, від 09.10.2013 у справі № 38/10, від 09.10.2013 у справі № 10/179, від 16.10.2013 у справі № 20/47, від 16.10.2013 у справі № 24/91, від 16.10.2013 у справі № 38/283, від 16.10.2013 у справі № 7/163.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 Господарського процесуального України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального України, господарський суд

У Х В А Л И В :

Скаргу комунального підприємства Компанія Вода Донбасу на дії державної виконавчої служби України з виконання рішення господарського суду Донецької області від 15 лютого 2011 року у справі № 38/278 - задовольнити частково.

Визнати дії державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 01 березня 2012 р. ВП № 26094379 неправомірними.

Визнати недійсною постанову від 01 березня 2012 р. ВП № 26094379 про стягнення з комунального підприємства Компанія Вода Донбасу виконавчого збору в сумі 4 265 056,42 грн.

В задоволенні вимог стосовно поновлення для комунального підприємства Компанія Вода Донбасу строку для самостійного виконання рішення господарського суду Донецької області від 15 лютого 2011 р. по справі № 38/278 відмовити.

Ухвала господарського суду набирає чинності в день її винесення судом.

Ухвала є обовязковою на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду в порядку розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.В. Бокова

Суддя П.В. Демідова

Суддя Г.В. Захарченко