У Х В А Л А

Справа № 910/12173/13 19.11.14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект Плюс», м.Київ

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Формал», м.Сімферополь

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс», м.Київ

про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення дійсним та визнання права власності

та за позовом третьої особи 1, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс», м.Київ

про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Київської міської ради, м.Київ

за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, м.Київ

Суддя Любченко М.О.

Представники:

від позивача: Діденко І.Г. - по дов.

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Семілєтова Ю.В. - по дов.

від третьої особи 1: Семілєтова Ю.В. - по дов.

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект Плюс», м.Київ звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Формал», м.Київ про визнання договору №22/04/13 від 22.04.2013р. купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 3808,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, пр.-т Л.Курбаса, буд.2-Г, дійсним та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект Плюс» права власності на нежитлове приміщення загальною площею 3808,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, пр.-т Л.Курбаса, буд.2-Г.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань за договором №22/04/13 від 22.04.2013р. купівлі-продажу нежитлового приміщення в частині нотаріального посвідчення договору.

Відповідач 1 позов визнав в повному обсязі. Крім того, у відзиві без номеру та дати, що надійшов до господарського суду 15.07.2013р., останнім зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Формал» не мало змоги виконати взяті на себе зобов'язання по нотаріальному посвідченню договору №22/04/13 від 22.04.2013р. через форс-мажорні обставини, які не могли бути передбачені під час укладання договору.

Ухвалою від 21.08.2013р. було прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом по справі №910/12173/13 позовну заяву третьої особи 1 з самостійними вимогами на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Формал» про визнання права на нежитлове приміщення загальною площею 3808,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, пр.-т Л.Курбаса, буд.2-Г, та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» посилається та те, що відповідач не мав права самостійно укладати договір вказаного нежитлового приміщення, власником якого внаслідок укладання договору від 31.03.2004р. купівлі-продажу нежитлового приміщення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Класс Лайн», є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс».

Позивач у відзиві без номеру та дати, що надійшов до господарського суду 09.09.2013р., проти визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Формал» на нежитлове приміщення загальною площею 3808,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, пр.-т Л.Курбаса, буд.2-Г, заперечень не надав.

Відповідач 1 у відзиві без номеру та дати, що надійшов до господарського суду 11.09.2013р., визнав позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс».

У судове засідання 19.11.2014р. вказаний учасник судового процесу не з'явився, проте, за висновками суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Формал» було належним чином повідомлене про час та місце судового засідання. При цьому, господарським судом враховано наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини (ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних-осіб підприємців, місцем знаходження відповідача 1 на теперішній час є: 95000, Автономна Республіка Крим, м.Сімферополь, Київський район, вул.Кирова, буд.29/1, офіс 213. Одночасно, в матеріалах справи наявна ще одна адреса вказаного учасника судового процесу: 01034, м.Київ, пр.-т.Л.Курбача, 2-Д.

Згідно з п.3 Інформаційоного листа №01-06/615/14 від 15.05.2014р. Вищого господарського суду України «Про Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв'язку.

У листі №30-626 від 23.06.2014р. Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» зазначено, що прийом і доставка пошти в напрямку Автономної республіки Крим та м.Севастополя припинено у зв'язку з блокуванням всіх об'єктів поштового зв'язку.

Отже, наведений вище лист свідчить про відсутність у суду об'єктивної можливості направляти судову кореспонденцію за юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Формал».

Наразі, господарський суд зазначає, що з метою належного повідомлення відповідача 1 про розгляд справи, судом було направлено, в тому числі, ухвалу від 05.11.2014р. на другу адресу вказаного учасника судового процесу.

Конверт з судовою кореспонденцією до суду повернуто не було, тоді як попередню судову кореспонденцію було повернуто на адресу господарського суду м.Києва з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою, і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того, суд зазначає, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті господарського суду м.Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Формал» можливості дізнатись про слухання справи за його участю.

Отже, враховуючи позицію Вищого господарського суду України та наявну в матеріалах справи копію реєстру поштових відправлень за 10.11.2014р., суд дійшов висновку про належне повідомлення вказаного учасника судового процесу про дату та місце судового засідання.

Ухвалою від 09.07.2014р. до участі у розгляді справи в якості третіх осіб 2 та 3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Київську міську раду та Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві.

Третя особа 1 у судовому засіданні 06.08.2014р. проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект Плюс» надала заперечення.

У судове засідання 19.11.2014р. третя особа 1 не з'явилась, представника не направила, правами, що передбачені господарським процесуальним кодексом України не скористалась, проте була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, з огляду на наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №882.

Третя особа 2 у письмових поясненнях без номеру та дати, що надійшли до господарського суду м.Києва 06.08.2013р., проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект Плюс» заперечила з огляду здійснення наведеними суб'єктами господарювання без отримання документів, перелік яких передбачено чинним законодавством, реконструкції об'єкта нерухомості, що розташований за адресою: м.Київ, вул.Л.Курбаса, 2-Г. Отже, на думку вказаного учасника судового процесу, спірне нерухоме майно є об'єктом самочинного будівництва, визнання права власності на яке за позивачем чи третьою особою 1 позбавлене належного правового обґрунтування.

У судове засідання 19.11.2014р. третя особа 2 не з'явилась, представника не направила, однак, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання з огляду на наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №890.

Враховуючи, що при розгляді справи №910/12173/13 виникла необхідність встановлення відповідності об'єкту нерухомості, а саме нежитлового приміщення загальною площею 3808,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, пр.-т.Л.Курбаса, буд.2-Г, приписам основних державних будівельних, санітарно-технічних та протипожежних норм, судом ухвалою від 02.10.2013р. було призначено судову експертизу по справі.

На вирішення судового експерта було поставлено, в тому числі, наступне запитання: «З моменту укладання договору від 31.03.2004р. купівлі-продажу нежитлового приміщення чи було проведено реконструкцію нерухомого майна, яке було придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» у Товариством з обмеженою відповідальністю «Класс Лайн»? Якщо так, то чи була проведена реконструкція у відповідності до вимог державних будівельних, санітарно-технічних норм та правил, державних стандартів з питань будівництва, норм та правил протипожежної безпеки, проектно-технічної документації? Якою особою була проведена така реконструкція?».

Відповідно до висновку №2364/2365/14-42 від 26.05.2014р., складеного експертами Київського науково- дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, з моменту укладення договору від 31.03.2004р. купівлі-продажу нежитлового приміщення було проведено реконструкцію нерухомого майна, яке було придбане Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» у Товариства з обмеженою відповідальністю «Класс Лайн».

За приписами ч.4 ст.42 Господарського процесуального кодексу України при необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Пунктом п.15.2 п.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» передбачено, що повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Як вказувалось вище, у відповідь на запитання суду щодо проведення реконструкції з моменту укладення договору від 31.03.2004р. купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке було придбане Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» у Товариства з обмеженою відповідальністю «Класс Лайн», судовими експертами було зазначено, що нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м.Київ, пр.-т Л.Курбаса, 2-г, було реконструйоване.

Одночасно, з представлених до матеріалів справи позивачем та третьою особою 1 доказів, в тому числі, розпорядження №74 від 18.01.2007р. Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» дозволу на перепланування нежитлового приміщення по пр-т 50-річчя Жовтня, 2-Г», акту б/н від 26.04.2007р. про прийняття в експлуатацію закінченого переплануванням нежитлового приміщення, розпорядження №1124 від 26.06.2007р. Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації «Про затвердження акту комісії про прийняття в експлуатацію закінченого переплануванням нежитлового приміщення по пр-т 50-річчя Жовтня, 2-Г» вбачається, що шляхом здійснення відповідних ремонтно-будівельних робіт на зазначеному вище об'єкті нерухомого майна було здійснено саме перепланування, а не реконструкцію.

Тобто, у даному випадку висновок судової експертизи №2364/2365/14-42 від 26.05.2014р. фактично суперечить матеріалам справи, що відповідно до наведених вище приписів ст.42 Господарського процесуального кодексу України є підставою для проведення у справі повторної експертизи.

19.11.2014р. до господарського суду надійшли клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» про призначення експертизи з метою вирішення питання щодо того, чи були проведені ремонті роботи переплануванням чи реконструкцією.

За таких обставин, приймаючи до уваги приписи чинного господарського процесуального законодавства, з огляду на те, що висновок №2364/2365/14-42 від 26.05.2014р. судової експертизи та наявні в матеріалах справи документи є взаємосуперечливими, господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для призначення по справі №910/12173/13 повторної судової експертизи.

Згідно з ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Як вже зазначалось, у ст.42 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що проведення повторної експертизи доручається іншому експерту.

За приписами ст.10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з п.7 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» за загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України.

З огляду на наведене, з'ясувавши обставини й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що для об'єктивного та правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання в будівельно-технічній сфері, тому слід призначити у справі експертизу, проведення якої доручити експерту Ярмоленко Миколі Григоровичу, який включений до Державного реєстру атестованих судових експертів (свідоцтво №991, м.Київ, вул.Печерський Узвіз, буд.19, поверх 1).

При виборі експерта судом враховано, що Ярмоленко Микола Григорович був експертом Київського судового експертно-консультаційного центру «Будівельник» при Київському національному університеті будівництва і архітектури, має досвід у проведенні дослідження об'єктів з 2006р. Згідно з інформацією, що міститься у реєстрі, на сьогоднішній день відповідність вказаної особи вимогам Закону України «Про судову експертизу» підтверджується наявністю у останнього свідоцтва експерта №991, виданого на підставі рішення №14 від 09.06.2006р. Центальною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України. Отже, господарський суд дійшов висновку про можливість доручення експертизи саме вказаному судовому експерту.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п.9 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зазначається, зокрема, сторона, на яку покладено оплату витрат з проведення судової експертизи.

За змістом п.23 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи, на рахунок експертної установи.

Враховуючи наявність клопотання третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору про призначення судової експертизи, за висновками суду, витрати, пов'язані з проведенням повторної судової експертизи, має нести Товариство з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс».

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, господарський суд вважає за необхідне для всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи призначити повторну судову експертизу, проведення якої доручити судовому експерту Ярмоленко Миколі Григоровичу, а витрати по проведенню експертного дослідження покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс».

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.42, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Призначити повторну судову експертизу по справі №910/12173/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект Плюс», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Формал», м.Київ про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс», м.Київ про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії.

На вирішення експерту поставити наступне питання:

1. З моменту укладання договору від 31.03.2004р. купівлі-продажу нежитлового приміщення чи було проведено реконструкцію нерухомого майна, яке було придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс» у Товариством з обмеженою відповідальністю «Класс Лайн»? Якщо так, то чи була проведена реконструкція у відповідності до вимог державних будівельних, санітарно-технічних норм та правил, державних стандартів з питань будівництва, норм та правил протипожежної безпеки, проектно-технічної документації? Якою особою була проведена така реконструкція?

Проведення повторної судової експертизи по справі №910/12173/13 доручити експерту Ярмоленко Миколі Григоровичу, який включений до Державного реєстру атестованих судових експертів (свідоцтво №991, м.Київ, вул.Печерський Узвіз, буд.19, поверх 1).

Попередити експерта, який буде проводити судову експертизу, про необхідність проведення експертизи у відповідності до Закону України «Про судову експертизу» та про кримінальну відповідальність у разі дачі неправдивих висновків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України.

Зобов'язати учасників судового процесу не перешкоджати при проведенні судової експертизи.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гран Плюс», м.Київ сплатити вартість судової експертизи згідно з рахунком, який буде надано експертом Ярмоленко Миколою Григоровичем.

Зобов'язати експерта Ярмоленко Миколу Григоровича згідно із ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України направити сторонам у справі копію висновку судової експертизи, призначеної даною ухвалою, а також провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Суддя Любченко М.О.