ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" грудня 2014 р.Справа № 922/5153/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Цвіра Д.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом ПП "Транс Петроль", м. Київ
до Публіне АТ "Східно-Український Банк "Грант", м. Харків
про визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження
за участю представників:

позивача - Дьяченко О.В., за дов. № 3 від 14.03.2014 р.

відповідача - Корнієнко В.О., за дов. № 434 від 27.01.2012 р.

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "Транс Петроль", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Східно-Український банк "ГРАНТ", про визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що кредитний договір № 5-12-51479/від31 від 11 липня 2012 року в частині третейського застереження не відповідає дійсному волевиявленню позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 листопада 2014 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження по справі № 922/5153/14 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 01 грудня 2014 року.

25 листопада 2014 року через канцелярію суду представником позивача надано клопотання (вх. № 42097 від 25 листопада 2014 року) про залучення документів: довідки Управління державної казначейської служби України у Дзержинському р-ні м. Харкова про зарахування судового збору до державного бюджету; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ПП "Транс Петроль"; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ПАТ "Східно-Український банк "ГРАНТ". Даний пакет документів судом долучено до матеріалів справи.

28 листопада 2014 року відповідачем через канцелярію суду надано клопотання (вх. № 42492 від 28 листопада 2014 року) про припинення провадження у справі у порядку ст. 80 ГПК України, дане клопотання судом долучено до матеріалів справи.

В призначене судове засідання 01 грудня 2014 року сторони з'явилися.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву з додатками. Судом даний відзив з додатками долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 42828 від 01 грудня 2014 року.

Представник відповідача підтримав клопотання (вх. № 42492 від 28 листопада 2014 року) про припинення провадження у справі мотивуючи тим, що пунктом 7.4 кредитного договору № 5-12-51479/від31 від 11 липня 2012 року сторонами погоджено: "усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цим договором, підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів. У разі, якщо сторони не зможуть дійти згоди зі спірних питань шляхом переговорів, то такий спір підлягає передачі на розгляд Харківському обласному постійно діючому третейському суду, місцезнаходження якого: місто Харків, вулиця Новгородська, будинок 3 (три), у відповідності до вимог його регламенту та чинного законодавства України. Сторони згідні з тим, що в процесі розгляду та вирішення спору буде застосовуватися регламент Харківського обласного постійно діючого третейського суду. Сторони домовились, що розгляд спорів в Харківському обласному постійно діючому третейському суді підлягає вирішенню третейським суддею за вибором сторін одноособово, а у випадку не досягнення згоди - за призначенням голови Харківського обласного постійно діючого третейського суду. Сторони домовились, що цей пункт договору є третейським застереженням". З огляду на вказаний пункт договору та посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України представник відповідача вважає, що дана справа не підлягає розгляду в господарському суді Харківської області, а тому просить суд припинити провадження у справі № 922/5153/14.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача (вх. № 42492 від 28 листопада 2014 року) про припинення провадження у справі.

Суд, розглянувши клопотання відповідача (вх. № 42492 від 28 листопада 2014 року) про припинення провадження у справі, вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод гарантовано право кожної особи, юридичної чи фізичної, на розгляд її справи справедливим неупередженим судом.

Відповідно до приписів Конституції України та норм чинного законодавства України, кожен має право на звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів. Як встановлено ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Пунктом 3 Ухвали Конституційного Суду України від 14 жовтня 1997 року (№ 44-3) встановлено, що правосуддя - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справ. Натомість, третейський розгляд спорів - це вид недержавної юридичної діяльності.

Таким чином, при наявності третейської угоди суб'єкт господарювання не втрачає право на розгляд і вирішення спору саме господарським судом.

Право суб'єкта господарювання звернутися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів передбачено ч. 1 ст. 1 ГПК України, а п. 1 ч. 1 ст.12 ГПК України встановлено підвідомчість справ господарським судам у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів. Право на звернення до суду і заборону позбавлення права на розгляд справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, встановлено ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Тобто, у суб'єкта господарювання за будь-яких умов існує право на звернення до господарського суду, а позбавлення його такого права в будь-якому випадку забороняється.

Третейська угода надає право сторонам звернутися до третейського суду, але не покладає на них такий обов'язок. Право сторін передати підвідомчий господарським судам спір на вирішення третейського суду, крім окремих визначених спорів, передбачено частиною 2 ст.12 ГПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Отже, звернення за вирішенням спору до третейського суду є правом особи, яка самостійно на свій розсуд вибирає способи захисту порушених або оспорюваних інтересів. Третейська угода є обов'язковою і головною умовою звернення особи з позовом до третейського суду, проте її наявність не свідчить про обов'язок особи у разі виникнення спору звертатись за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення з позовом до господарського суду та не забороняє господарському суду розглядати і вирішувати по суті такий спір. Адже Закон України "Про третейські суди" передбачає виключно право, а не обов'язок сторін на звернення до цього суду. Окрім того, необхідна наявність волі обох сторін для виникнення у третейського суду підстав для розгляду спору по суті. При відсутності волі однієї із сторін на звернення до третейського суду, чинне законодавство України жодним чином не позбавляє цю сторону права на звернення до господарського суду.

Таким чином, навіть при наявності третейського застереження у договорі та заперечені другої сторони, звернення суб'єкта господарювання з позовом до господарського суду є правомірним та розгляд господарським судом спору по суті є також правомірним. У разі, коли між сторонами укладена третейська угода, але одна із сторін заперечує проти розгляду спору у третейському суді, то друга сторона має право на захист своїх інтересів в судовому порядку, а саме в господарському суді, що цілком узгоджується із судовою практикою (Постановою ВГСУ від 17 грудня 2009 року по справі № 2/235-09(18/181-09), Постановою ВГСУ від 02 серпня 2010 року по справі № 2/235-09(18/181-09).

Також суд звертає увагу на те, що згідно п. 7.4 кредитного договору № 5-12-51479/від31 від 11 липня 2012 року сторонами передбачено можливість розгляду третейським судом усіх спорів та розбіжностей, що виникають між сторонами за цим договором, водночас предметом даного позовного провадження є визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження, що також унеможливлює його розгляд в третейському суді (умовами договору сторонами не врегульовано питання можливості розгляду третейським судом спору про визнання недійсним договору (пункту договору).

Позивач в засіданні суду позовні вимоги підтримує повністю, вважає, що спірний пункт договору підлягає визнанню судом недійсним через приписи статті 12 Закону України "Про третейські суди", частини 3 статі 203 та статті 229 ЦК України.

Відповідач проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 42828), вважає що спірний пункт договору в контексті укладеного між сторонами кредитного договору № 5-12-51479/від31 від 11 липня 2012 року відповідає волевиявленню сторін та статті 12 вказаного Закону України "Про третейські суди".

Згідно ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: необхідність витребування нових доказів.

Спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви (ч.1 ст. 69 ГПК України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, необхідність витребування нових доказів, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильності застосування законодавства, забезпечення принципів рівності та змагальності сторін, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4-2, 4-3, 22, 33, 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання (вх. № 42492 від 28 листопада 2014 р.) Публічного акціонерного товариства "Східно-Український банк "ГРАНТ" про припинення провадження у справі - відмовити.

Розгляд справи відкласти на "22" грудня 2014 р. о 10:50

Учасникам судового процесу надати суду: додаткові докази в обґрунтування своїх позиції; всі процесуальні документи, які виносились у справах № 922/1113/14 та № 922/70/14 в порядку господарського судочинства.

Попередити учасників судового процесу, що у разі неявки їх представників у судове засідання та/або ненадання витребуваних судом документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України, а за ухилення від вчинення дій, покладених на них господарським судом, до них можуть буди застосовані санкції, передбачені ст. 83 ГПК України або може бути винесена окрема ухвала керуючись ст. 90 ГПК України.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/5153/14