ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" листопада 2014 р. Справа № 918/1472/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р. розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до відповідача Комунального підприємства "Костопількомуненергія" про стягнення боргу та штрафних санкцій в сумі 3 462 141 грн. 77 коп.

В засіданні приймали участь представники:

позивача : Сидоренко А.С. дов. № 14-100 від 18.04.14 р.,

відповідача: Харченко Т.В. дов. № 02-15/37 від 20.01.14 р.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Комунального підприємства "Костопількомуненергія" про стягнення боргу та штрафних санкцій в сумі 3 462 141 грн. 77 коп.

14 листопада 2014 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив, у якому повідомляє, що 27 жовтня 2014 року відповідачем було повністю погашено основний борг у розмірі 2 755 999 грн. 30 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1871 від 27.10.2014р.

Зазначає, що позивачем під час здійснення розрахунку заявлених до стягнення санкцій не вірно визначено момент настання обов'язку по оплаті. Вважає, що позивач має право вимагати оплати з 15 числа місяця наступного за місяцем поставки. Наголошує, що відсутня вина підприємства у несвоєчасній сплаті боргу за поставлений природний газ. Крім того, просить суд з огляду на важкий фінансовий стан відповідача зменшити розмір пені.

Представник позивача в судовому засіданні повідомив, що про погашення заборгованості в розмірі 2 755 999 грн. 30 коп. йому не відомо, проти припинення провадження у справі в частині стягнення 2 755 999 грн. 30 коп. - основного боргу на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, не заперечив.

Представник позивача просить суд стягнути з відповідача 265 224 грн. 62 коп. - пені, 344 555 грн. 79 коп. - інфляційних втрат, 96 362 грн. 06 коп. - 3% річних. Також позивач просить суд покласти відшкодування судових витрат на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі - продажу природного газу №13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р. Наголошує, що позовні вимоги підтверджуються наявними в матеріалах доказами, а саме: договором купівлі - продажу природного газу №13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р., додатковою угодою до договору купівлі - продажу природного газу №13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р., актами приймання - передачі природного газу.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно п.1 Статуту Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", затвердженого постановою КМУ від 25.05.1998р. №747 (у редакції постанови КМУ від 09.04.2014р. №93), Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", утворена на виконання Указу Президента України від 25.02.1998р. №151 "Про реформування нафтогазового комплексу України". Компанія є публічним акціонерним товариством (п.2). Офіційне найменування компанії: повне - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; скорочене - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

25.12.2012р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством "Костопількомуненергія" (Покупець) укладено договір №13/3054-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу.

За умовами п.1.1 договору Продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, використовуються для виробничо комерційної діяльності) (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору визначено, що Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року до 4010 тис. куб. м., у тому числі по місяцях ( тис. куб. м.): січень - 890; лютий - 710; березень - 640; квітень - 180; жовтень - 210; листопад - 560; грудень 820.

Відповідно до п. 2.3 договору за розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр (куб. м), приведений до стандартних умов.

Умовами п. 3.1 договору визначено, що Постачальник передає газ Покупцеві у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця.

Право власності на газ переходить від Постачальника до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе ризики і бере на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Згідно п. 3.3 договору Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів, обліку газу Покупця.

Відповідно до умов п. 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу - газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця та відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.10 № 288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різнім категоріям споживачів".

Згідно п. 5.1 договору ціна (граничний рівень ціни) на природний газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

За умовами п.5.2 договору ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1091,00 грн., з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування ПДВ. До сплати за 1 000 м3 природного газу 1091,00грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20грн., всього з ПДВ 1309, 20 грн.

Загальна вартість цього договору на дату укладення становить 4374910 грн. 00 коп., крім того ПДВ 874 982 грн.40коп.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за природний газ проводиться Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За умовами пункту 11.1 договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013р., а в частинні проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписано представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

До договору купівлі-продажу природного газу № 13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р. укладено додаткову угоду №1 від 11.10.2013р. якою внесено зміни до пункту 4.1 та викладено його у наступній редакції: " Кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця."

Додаткову угоду підписано представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

На виконання умов договору позивач у період з січня 2013р. по грудень 2013р., поставив, а Комунальне підприємство "Костопількомуненергія" прийняло природний газ на загальну суму 4 384 590 грн. 64 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу наявними в матеріалах справи.

Акти прийому-передачі природного газу підписані повноважними представниками та скріплені відбитками печаток сторін.

Комунальне підприємство "Костопількомуненергія" своїх зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого природного газу не виконало.

Враховуючи те, що відповідачем не здійснено оплату поставленого газу у строки передбачені договором № 13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р., Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача Комунального підприємства "Костопількомуненергія" 2 755 999 грн. 30 коп. - заборгованості за спожитий газ.

Також позивачем за порушення відповідачем термінів виконання грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р., нараховано та заявлено до стягнення з Комунального підприємства "Костопількомуненергія" 265 224 грн. 62 коп. - пені, 344 555 грн. 79 коп. - інфляційних втрат, 96 362 грн. 06 коп. - 3% річних за періоди згідно долученого розрахунку (а. с. 16-20).

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р.

Частиною 1 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі договору купівлі - продажу природного газу №13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у період з січня 2013р. по грудень 2013р., поставило, а Комунальне підприємство "Костопількомуненергія" прийняло природний газ на загальну суму 4 384 590 грн. 64 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу наявними в матеріалах справи.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за природний газ проводиться Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З матеріалів справи вбачається порушення термінів виконання грошових зобов'язань по договору № 13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р., Комунальним підприємством Костопількомуненергія".

Положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідачем 27.10.2014р. здійснено оплату в частині основного боргу у сумі 2 755 999 грн. 30 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1871 від 27.10.2014р. При цьому перерахування зазначених коштів відбулось після звернення до суду з позовом та під час розгляду справи в суді.

За приписами пункту 1-1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на те, що відповідачем погашено заборгованість в сумі 2 755 999 грн. 30 коп. після пред'явлення позову до суду, на момент розгляду справи відсутній предмет спору щодо зазначеної суми, суд вважає необхідним провадження у справі в цій частині припинити на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства "Костопількомуненергія" 344 555 грн. 79 коп. - інфляційних втрат, 96 362 грн. 06 коп. - 3% річних судом враховується наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання відповідача на те, що при здійсненні розрахунку позивачем не вірно визначено момент настання строку оплати, судом відхиляються з врахуванням наступного.

Пунктом 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Враховуючи умови договору №13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р., щодо строків виконання грошових зобов'язань, дати зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості за поставлений природний газ, заявлені позивачем періоди нарахування, суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення 344 413 грн. 96 коп. - інфляційних втрат, 96 246 грн. 52 коп. - 3% річних. У решті заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних у позові необхідно відмовити.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства "Костопількомуненергія" 265 224 грн. 62 коп. - пені, судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою (ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору №13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р., визначено, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені проведено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в межах шестимісячного строку нарахування штрафних санкцій, визначеного ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Зважаючи на строки виконання грошових зобов'язань, визначені п. 6.1 договором №13/3054-ТЕ-28 від 25.12.2012р., дати зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості за поставлений природний газ, заявлені позивачем періоди нарахування, суд вважає правомірною до нарахування пеню в розмірі 264 736 грн. 71 коп. - пені. У решті заявленої до стягнення пені у позові необхідно відмовити.

Відповідачем, відповідно до ст. 83 ГПК України, подано клопотання про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій. Розглянувши зазначене клопотання, судом не встановлено підстав для зменшення пені, з огляду на наступне.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналогічна норма також міститься в частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що, вирішуючи, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Костопількомуненергія" підлягають задоволенню в частині стягнення 264 736 грн. 71 коп. - пені, 344 413 грн. 96 коп. - інфляційних втрат, 96 246 грн. 52 коп. - 3% річних. У решті позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у зв'язку із задоволенням позову.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити частково.

2. Припинити провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 2 755 999 грн. (два мільйони сімсот п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять гривень) 30 коп.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Костопількомуненергія" (Рівненська область, м. Костопіль, вул. Нова, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) :

- 264 736 грн. 71 коп. (двісті шістдесят чотири тисячі сімсот тридцять шість гривень 71 коп.) - пені;

- 344 413 грн. 96 коп. (триста сорок чотири тисячі чотириста тринадцять гривень 75 коп.) - інфляційних втрат

- 96 246 грн. 52 коп. (дев'яносто шість тисяч двісті сорок шість гривень 52 коп.) - 3% річних;

- 69 242 грн. 84коп. (шістдесят дев'ять тисяч двісті сорок дві гривні 84коп.) - витрат по оплаті судового збору.

4. Видати наказ.

У решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 19 листопада 2014 року.

Суддя Войтюк В.Р.