ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" травня 2014 р. Справа № 918/389/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Корсуна В.Я., розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про стягнення в сумі 10585900 грн. 92 коп.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. №14-90 від 18.04.2014 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. №03-05/7 від 02.01.2014 року)

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

відводи з підстав визначених статтею 20 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Обставини справи: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 10585900 грн. 92 коп., з яких 9102723 грн. 87 коп. - основний борг, 391791 грн. 19 коп. - пеня, 637109 грн. 67 коп. - 7 % штрафу, 335741 грн. 44 коп. - 3 % річних, 118453 грн. 75 коп. - інфляційні втрати, посилаючись на те, що 24.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі Кредитор), Комунальним підприємством "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради (далі ОСОБА_3 боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (Новий боржник) був укладений договір №13/4015 про переведення боргу. Згідно умов договору, ОСОБА_3 боржник переводить на Нового боржника борг, який виник у ОСОБА_3 боржника перед Кредитором, в тому числі за договором №14/2481/11 від 30.09.2011 року. Відповідно до п. 3.1 договору №13/4015 до Нового боржника перейшли обов'язки ОСОБА_3 боржника щодо сплати суми боргу, та всіх штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_3 боржником своїх зобов'язань за договорами, визначеними в п.1.1 договору №13/4015.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02.04.2014 року порушено провадження у справі №918/389/14, розгляд якої призначено на 14.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.04.2014 року, враховуючи клопотання представника відповідача, розгляд справи відкладено до 28.04.2014 року.

28.04.2014 року відповідачем подано заяву про застосування строків спеціальної позовної давності по стягненню штрафу за прострочення виконання зобов'язання. В обгрунтування заяви відповідач зазначає, що прострочення виконання зобов'язання допущене позивачем починаючи з 15 жовтня 2012 року, а за зобов'язаннями грудня 2012 року - з 15 січня 2013 року, відтак позивач при нарахуванні штрафу пропустив строк спеціальної позовної давності, який щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) складає один рік, оскільки із позовною заявою позивач звернувся 28.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 28.04.2014 року розгляд справи відкладено до 12.05.2014 року та повторно зобов'язано відповідача подати суду відзив на позов, нормативне обгрунтування, докази сплати заборгованості (пояснення причин несплати).

12.05.2014 року позивачем подано пояснення щодо строків позовної давності, в яких зазначає, що строк позовної давності щодо стягнення штрафу не є пропущеним, оскільки відповідно до п.7.2 Договору на купівлю-продаж природного газу №14/2481/11 від 30.09.2011 року початок перебігу строку позовної давності починається з 20.02.2014 року, тобто після спливу трьох банківських днів з моменту отримання відповідачем вимоги позивача про сплату боргу.

12.05.2014 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги заперечив.

Крім того, 12.05.2014 року відповідачем подано заяву в порядку п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, в якій відповідач зазначає, що на даний час тарифи, які використовує Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", не відповідають фактичним витратам з надання послуг теплопостачання. На сьогоднішній день відповідачу не відшкодовано різницю в тарифах за 2012 рік в сумі 15987253 грн. 56 коп. Договори та реєстр заборгованості з різниці в тарифах поданий НАК "Нафтогаз України", однак договори не підписані, заборгованість з різниці в тарифах не реструктуризована, тому підстави сплачувати вказану заборгованість у відповідача відсутні. Крім того, відповідач вказує, що систематичні неплатежі з боку споживачів за надану теплову енергію призвели до неефективного використання паливно-енергетичних ресурсів. У зв'язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" не може належним чином виконувати зобов'язання з оплати за газ і електроенергію, з оплати податків та обов'язкових платежів у бюджет. Так, станом на 05.05.2014 року заборгованість населення за спожиту теплову енергію складає 49594,5 тис. грн., а юридичних осіб (в т.ч. бюджетних установ, відомчого житла та інших споживачів) 19177,1 тис. грн., а загальна заборгованість становить 68771,6 тис. грн. Враховуючи наведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" просить суд, зменшити розмір пені на 50 відсотків.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позов та заяві про застосування строків спеціальної позовної давності просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх у сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (надалі Продавець) та Комунальним підприємством "Теплотранссервіс" (надалі Покупець) укладено договір №14/2481/11 на купівлю-продаж природного газу, відповідно до предмету якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у ІV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Покупець зобовязується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору (далі Договір №14/2481/11, арк. справи 10-15).

Відповідно до пункту 2.1 Договору №14/2481/11 Продавець передає Покупцеві з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 24651,010 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів у 2011 році: жовтень - 1101,600 тис. куб.м., листопад - 2804,900 тис.куб.м., грудень - 3667,900 тис.куб.м., у 2012 році: січень - 3225,290 тис.куб.м., лютий - 2824,700 тис.куб.м., березень - 2501,550 тис. куб.м., квітень - 1240,030 тис.куб.м., травень - 180,330 тис.куб.м., червень - 176,620 тис.куб.м., липень - 174,720 тис.куб.м., серпень - 92,870 тис. куб.м., вересень - 176,620 тис.куб.м., жовтень - 1112,120 тис.куб.м., листопад - 2277,280 тис. куб.м., грудень - 6483,880 тис. куб.м.

Згідно умов пункту 5.2. Договору №14/2481/14 ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 3023,50 грн., без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податком на додану вартість, крім того ПДВ- 20%, всього з ПДВ 3700,76 грн. До ціни газу додається тариф на послуги з транспортування природного газу, який становить 285 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 342 грн.

Всього до оплати за природний газ та послуги з його транспортування - 3368,97 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4042,76 грн.

Відповідно до додаткової угоди №1 до Договору на купівлю-продажу природного газу від 30.09.2011р. №14/2481/11 ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 3382 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3382 грн., крім того цільова надбавка - 2% та ПДВ - 20%, всього з цільовою надбавкою та ПДВ - 4139,57 грн. До ціни газу додається загальний тариф на послуги з транспортування природного газу, який становить 302,30 грн., крім того ПДВ - 20% - 60,46 грн., всього з ПДВ - 362,76 грн. (арк. справи 16).

Згідно додаткової угоди №2 до Договору на купівлю-продажу природного газу від 30.09.2011р. №14/2481/11 ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 3382 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3382 грн., крім того цільова надбавка - 2% та ПДВ - 0%, всього з цільовою надбавкою та ПДВ - 3449,64 грн. До ціни газу додається загальний тариф на послуги з транспортування природного газу, який становить 302,30 грн., крім того ПДВ - 20% - 60,46 грн., всього з ПДВ - 362,76 грн. У разі поставки газу на газоспоживаючі об'єкти Покупця, які безпосередньо підключені до магістральних або промислових трубопроводів нафто-газовидобувних підприємств, тариф на послуги з транспортування 1000 куб.м. газу цими трубопроводами встановлюється в розмірі 262,25 грн., крім того ПДВ - 20% - 52,45 грн., разом з ПДВ - 314,70 грн.

Додатковою угодою №3 до Договору на купівлю-продажу природного газу від 30.09.2011 року №14/2481/11 визначено, що з 01 липня 2012 року п.5.2 статті 5 "Ціна газу" викладено у наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 3509 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ - 20% - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Пунктом 6.1. Договору №14/2481/11 визначено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до пункту 7.2. Договору №14/2481/11 у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми прострочення платежу.

Пеня сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання Покупцем вимоги Продавця.

Судом встановлено, що на момент закінчення строку дії Договору №14/2481/11, Продавцем свої зобов'язання були виконані в повному обсязі та поставлено природного газу в об'ємі 5292,162 тис.куб.м. на загальну суму 24079841,64 грн., що підтверджується актами приймання-передачі газу (арк. справи 21-22). Водночас, Покупець зобов'язання не виконав, прострочивши оплату за поставлений газ в жовтні-грудні 2011 року та не розрахувався за поставлений природний газ в грудні 2012 року.

24.09.2013 року між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (надалі Кредитор) Комунальним підприємством "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради (надалі ОСОБА_3 боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (надалі Новий боржник) укладено договір №13/4015 про переведення боргу (далі Договір №13/4015).

Відповідно до пункту 1.1 Договору №13/4015 за цим Договором за згодою Кредитора ОСОБА_3 боржник переводить на Нового боржника борг, який виник у ОСОБА_3 Боржника перед Кредитором за договорами: №14/2318/11 від 30.09.2011 року, №13/2718-ТЕ-28 від 25.12.2012 року, №14/2481/11 від 30.09.2011 року, №13/2719-БО-28 від 25.12.2012 року, №14/6068/12 від 24.10.2012 року, №14/6072/12 від 24.10.2012 року.

Пунктом 2.1 Договору №13/4015 визначено, що сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового Боржника, станом на момент укладення даного Договору дорівнює 47331336,93 грн.

За цим Договором до Нового боржника перейшли обов'язки ОСОБА_3 боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1 статті 2 цього Договору та всіх штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_3 боржником своїх зобов'язань за договорами, визначеними в пункті 1.1 статті 1 цього Договору (пункт 3.1 Договору №13/4015).

Відповідно до пункту 4.1 Договору №13/4015 Новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобов'язання у розмірах, передбачених договорами, визначеними в пункті 1.1 статті 1 цього договору.

Як встановлено судом, заборгованість за поставлений природний газ становить 9102723 грн. 87 коп. (за грудень 2012 року)

Враховуючи невиконання належним чином Покупцем грошового зобов'язання, в порядку ст.ст.611, 625 Цивільного кодексу України та умов Договорів №14/2481/11 та №13/4015, позивачем нараховано відповідачу 391791 грн. 19 коп. пені, 637190 грн. 67 коп. штрафу, 335741 грн. 44 коп. 3% річних та 118453 грн. 75 коп. інфляційних втрат (розрахунок, арк. справи 40 - 42).

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Субєктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 391791 грн. 19 коп. за зобов'язаннями за грудень 2012 року, а саме 273081 грн. 71 коп. пеня за період з 29.03.2013 р. по 09.06.2013р. та 118709 грн. 48 коп. пеня за період з 10.06.2013р. по 13.07.2013р. Суд погоджується з вірністю зробленого позивачем розрахунку пені.

У випадку нарахування пені, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункту 6 статті 3, частини 3 статті 509 та частинам 1-2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Пунктом 1 ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач подав заяву про зменшення розміру пені на 50%. В обгрунтування заяви про зменшення розміру пені відповідач вказує на те, що дебіторська заборгованості споживачів перед відповідачем за спожитий природний газ становить 68771,6 тис. грн., що підтверджується довідкою №03-05/247/207 від 12.05.2014 року. Причини несвоєчасних розрахунків відповідача перед позивачем викликані в першу чергу невідповідністю тарифів на централізоване теплопостачання економічно обгрунтованим витратам на їх виробництво, що має наслідком збитковість фінансової діяльності. Станом на 12.05.2014 року відповідачу залишається невідшкодована різниця в ціні, яка складає 15987253,56 грн., що підтверджується розрахунком обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію (виробництво, транспортування та постачання) що надана населенню.

Відповідно до пп.3.17.4 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Беручи до уваги зазначені причини неналежного виконання зобов'язання, майнові інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а також ступінь виконання зобов'язання, поведінку винної сторони, господарський суд вважає вказані відповідачем обставини винятковими, а відтак нараховану позивачем суму пені неспіврозмірною порівняно із збитками кредитора, тому розмір пені підлягає зменшенню на 30 % до 274253 грн. 84 коп.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 335741 грн. 44 коп.

Водночас, з наданого позивачем розрахунку 3% річних, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що останній був здійснений без урахування приписів чинного законодавства, а саме статей 251-255, 599 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частини 2 статті 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 Цивільного кодексу України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частиною 1 статті 255 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

З наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що відповідні суми заявлених до стягнення грошових коштів за несвоєчасне виконання зобовязання були обчислені позивачем без врахування днів, в яких фактично мало місце часткове погашення відповідачем суми основного боргу по кожному спірному періоду. Водночас, згідно розрахунку зробленого судом з урахуванням днів фактичної оплати розмір 3% річних становить 333369 грн. 73 коп.

За таких обставин вимога позивача до відповідача про стягнення 3% річних в сумі 335741 грн. 44 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 333369 грн. 73 коп.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача втрати від інфляційних процесів у звязку з несвоєчасним проведенням розрахунків на відповідні суми основного боргу у розмірі 118453 грн. 75 коп.

За умовами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до листа Верховного Суду України Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 3 квітня 1997 року № 62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня.

Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір вказаних компенсаційних виплат не є вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача 118453 грн. 75 коп. інфляційних втрат, згідно розрахунку проведеного судом підлягає частковому задоволенню в сумі 118335 грн. 41 коп.

Судом встановлено, що позивач, посилаючись на пункт 7.2 Договору №14/2481/11, просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 7% від суми прострочення платежу, що становить 637109 грн. 67 коп.

Дослідивши обставини справи і давши їм оцінку, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 7% від суми простроченого платежу задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до п.7.2 Договору №14/2481/11 у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Статтею 258 Цивільного кодексу для окремих видів зобов'язань встановлена спеціальна позовна давність, зокрема п.1 ч.2 цієї статті вказує, що позовна давність строком в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи заяву відповідача про застосування строків спеціальної позовної давності до штрафу в сумі 637190 грн. 67 коп., суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 637190 грн. 67 коп. штрафу за прострочення визнання зобов'язання.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 9102723 грн. 87 коп. основного боргу, 333369 грн. 73 коп. 3% річних, 118335 грн. 41 коп. інфляційних втрат та 274253 грн. 84 коп. пені, які стверджуються матеріалами справи є законними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру.

У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (пункт 4.3 вказаної Постанови Пленуму).

Враховуючи викладене, на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі 67964 грн. 40 коп. (задоволені вимоги становлять 93% від заявлених вимог, 73080 грн. х 93% = 67964,40)

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького, буд.27, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд 6, код ЄДРПОУ 20077 (дев'ять мільйонів сто дві тисячі двісті сімдесят три) грн. 87 коп. основного боргу, 333369 (триста тридцять три тисячі триста шістдесят дев'ять) грн. 73 коп. 3% річних, 118335 (сто вісімнадцять тисяч триста тридцять п'ять) грн. 41 коп. інфляційних втрат, 274253 (двісті сімдесят чотири тисячі двісті п'ятдесят три) грн. 84 коп. пені та 67964 (шістдесят сім тисяч дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 19 травня 2014 року

Суддя Корсун В.Я.