ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2014 р.Справа № 924/106/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Муха М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" м. Славута, Хмельницької області

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" м. Хмельницький

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" м. Київ

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №2856 від 31.10.2012р.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 - за довіреністю №31 від 02.01.14р.

від відповідача 1 не зявився

від відповідача 2 ОСОБА_2 - за довіреністю №14-65 від 22.03.13р.

Суть спору: позивач звернувся із позовом до суду про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №2856 від 31.10.2012р., обґрунтовуючи позовні вимоги наявними в матеріалах справи доказами.

Представник позивача в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач 1 повноважного представника в судове засідання не направив, у поданому відзиві на позов від 12.02.14р. проти позовних вимог заперечує, вважає що відповідно до договору №2012-ТКЕ/Н-13-(1) від 16.03.2012р. укладеного між ПАТ "Хмельницькгаз" та комунальним підприємством "Славутське житлово-комунальне підприємство" кредитором, який мав право вимагати оплату заборгованості за вказаним договором являлося ПАТ "Хмельницькгаз". Посилається на ст. 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", Постанову Кабінету Міністрів України від 25 липня 2012 року №705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" та Постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1729 "Про забезпечення споживачів природним газом".

Просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити.

Відповідач 2 в судовому засіданні та в поданому відзиві на позов від 12.02.14р. проти позовних вимог заперечує, повідомляє суд що відповідачем 1 було відступлено відповідачу 2 право вимоги щодо сплати заборгованості позивачем за договором на постачання та розподіл природного газу за договором від 16.03.12 №2012-ТКЕ/Н-(13)-(1). Наголошує, що договір від 16.03.12 №2012-ТКЕ/Н-(13)-(1) та чинне законодавство не містять прямої заборони щодо заміни кредитора у даному зобов'язанні, доводи ж позивача, що відповідні обмеження випливають з Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", на думку відповідача 2, є доволі суперечливими. Разом з тим саме Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" постановою КМ України від 25.07.12 №705 (частина 2 пункту 1) визначена гарантованим постачальником для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії. Доводи позивача про необхідність отримання Компанією ліцензії на постачання природного газу за регульованим тарифом не повинні братись судом до уваги, оскільки відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент укладання договору про відступлення права вимоги постанова КМ України від 25.07.12 №705 не містила умови щодо наявності вищезазначеної ліцензії. Зазначена норма була внесена лише 24.07.13 постановою КМ України №510. Твердження про те, що позивач не належить до суб'єктів, визначених у ч. 2 п. 1 постановою КМ України від 25.07.12 №705, не відповідає дійсності, оскільки позивач є підприємством, що здійснює виробництво теплової енергії. Даний факт підтверджується наявністю у позивача ліцензії на виробництво теплової енергії, укладеними договорами купівлі-продажу природного газу для виробництва теплової енергії та їх фактичним виконанням, що підтверджується, підписаними позивачем, актами приймання-передачі природного газу. Зазначене, а також факт наявності у позивача відповідних виробничих фондів, може підтвердити, у тому числі документально, ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (Відповідач 1). Посилання позивача на те, що згідно із нормою підпункту 2 пункту 2 постанови КМ України від 27.12.01 №1729 реалізація природного газу для задоволення потреб організацій, які фінансуються з місцевого бюджету, здійснюється суб'єктами господарювання, що мають ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом взагалі є незрозумілим, оскільки позивач не відноситься до зазначеної категорії споживачів. В той же час позивач опускає посилання на те, що згідно із нормою наступної частини цього ж підпункту постанови визначено, що реалізація природного газу для задоволення потреб суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, яким є позивач, здійснюється Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України". У п. 9 Порядку, затвердженого зазначеною постановою КМ України, і на який також посилається позивач, визначено лише необхідність отримання постачальником природного газу ліцензії на постачання природного газу, але невизначено якої саме - за регульованим тарифом чи за нерегульованим, тобто допускається наявність будь-якої із таких ліцензій. Водночас п. 10 Порядку визначає взаємодію постачальників природного газу із іншими суб'єктами ринку природного газу та державними органами. Щодо твердження позивача про відсутність у Компанії рахунку із спеціальним режимом використання, як того вимагає норма п. 6 ст. 18 Закону, то на сьогодні у Компанії, відповідно до Закону, відкрито більш ніж 140 рахунків із спеціальним режимом використання (постанова НКРЕ від 23.01.12 №37). В той же час, на нашу думку, наявність такого рахунку у даному випадку є необов'язковою.

Також звертають увагу на те, що під час розгляду справи № 924/428/13 за позовом Компанії про стягнення заборгованості судами встановлено відповідність договору чинному законодавству (копія додається). Підсумовуючи наведе, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" приходить до висновку про передчасність, необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання". Враховуючи вище викладене відповідач 2 просить суд позовні вимоги залишити без задоволення.

На адресу суду 17.02.14р позивач надіслав клопотання в якому просить суд витребувати у відповідача 2 ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом відповідно до норми підпункту 2 Постанови №1729 Кабінету міністрів України "Про забезпечення споживачів природним газом" та норми ч.2 п. 1 Постанови Кабінету міністрів України №705 від 25 липня 2012р. "Про визнання гарантованих постачальників природного газу". Оскільки дана ліцензія може бути видана тільки спеціалізованим підприємствам, таким як Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України".

Клопотання не суперечить ст.22 ГПК України, відповідно судом приймається.

Враховуючи викладені обставини, неявку представника відповідача 1, необхідність витребування додаткових пояснень та доказів, з метою повного та об'єктивного встановлення обставин справи, забезпечення рівності сторін у судовому процесі, розгляд справи необхідно відкласти на іншу дату.

Керуючись ст.27, ст.77, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на 12:00 "17" березня 2014 р.

Відповідачу 2 подати в судове засідання належним чином завірену копію ліцензії на постачання природного газу за регульованим тарифом відповідно до норми підпункту 2 п.2 Постанови Кабінету міністрів України №1729 "Про забезпечення споживачів природним газом" та норми ч.2 п. 1 Постанови Кабінету міністрів України №705 від 25 липня 2012р. "Про визнання гарантованих постачальників природного газу".

Визнати явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 прим. :1 - до справи,2 - відповідачу (29019, м. Хмельницький, вул. Пр. Миру 41).