ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р.Справа № 922/1085/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом Першого заступника прокурора м. Харкова, м. Харків в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Вільхівка
про стягнення коштів у сумі 53 714,89 грн.
за участю представників:

прокурора - Кріцина Н.Г., посвідчення від 28 вересня 2012 року

позивача - ОСОБА_2, довіреність від 08 листопада 2013 року

відповідача - не з'явився

за відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не

здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора м. Харкова, м. Харків, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Вільхівка, заборгованості за договором оренди № 3583-Н від 27 травня 2008 року (з врахуванням додаткової угоди до договору оренди № 138 від 13 травня 2003 року) у сумі 53 714,89 грн., з якої: 42 985,30 грн. орендна плата, 3 008,97 грн. штраф та 7 720,62 грн. пеня. Також до стягнення з відповідача заявлені судові витрати.

Позовні вимоги прокурора вмотивовані неналежним виконанням з боку відповідача зобов'язань за договором оренди № 3583-Н від 27 травня 2008 року щодо повного та своєчасного внесення орендних платежів, у зв'язку з чим, окрім суми основного боргу, нараховано відповідачу штраф та пеню на підставі пунктів 3.7, 3.8 вказаного договору. В якості правових підстав позову вказує на приписи Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 березня 2014 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1085/14 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 28 квітня 2014 року.

В призначене судове засідання з'явились прокурор та позивач, які підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні позову. Водночас, витребуваних судом документів не надали.

Відповідач в засідання суду не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення відповідачу 28 березня 2014 року ухвали суду від 25 березня 2014 року про порушення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 квітня 2014 року розгляд справи відкладено на 14 травня 2014 року.

В призначене судове засідання з'явились прокурор та представник позивача.

Прокурор надав до суду клопотання (вх. № 15679) про долучення до матеріалів справи доказів в обґрунтування повноважень особи, що підписала позовну заяви, яке долучено судом до матеріалів справи.

Позивач надав до суду клопотання (вх. № 15748) про долучення до матеріалів справи додаткових документів у справі, яке долучено судом до матеріалів справи.

Прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити.

Відповідач в засідання суду не з'явився. Про розгляд справи господарським судом повідомлявся належним чином, відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення про вручення відповідачу 28 березня 2014 року ухвали суду від 25 березня 2014 року про порушення провадження у справі (арк.с. 29).

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а тому, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

27 травня 2008 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків (позивачем у справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, с. Вільхівка, м. Харків (відповідачем у справі) було укладено додаткову угоду до договору оренди № 138 від 13 травня 2003 року, відповідно до якої сторони домовились викласти вищевказаний договір в редакції договору оренди № 3583-Н від 27 травня 2008 року (надалі - договір).

Згідно пункту 1.1. договору, орендодавець (позивач у справі) передає, а орендар (відповідач у справі) приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення кімн. № 2-11, пам'ятка архітектури, загальною площею 82,6 кв.м., розміщене за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 14, у колишньому північному флігелі садибного комплексу, що перебуває на балансі Управління містобудування та архітектури, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 26 лютого 2008 року і становить 752 600,00 гривень.

Відповідно до пункту 1.2 договору, вказане приміщення передається в оренду з метою розміщення бару, що здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Факт передачі приміщень орендарю (відповідачу) підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна від 27 травня 2008 року, який підписано сторонами та балансоутримувачем та скріплено печатками.

Згідно пункту 3.1. договору оренди, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного Майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - квітень 2008 року - 5 514,41 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - травень 2008 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за травень 2008 року.

У відповідності до пункту 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики, у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 50 %;

- на рахунок, визначений балансоутримувачем - у розмірі 50 %.

Пунктом 5.3 договору зобов'язано орендаря своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно пункту 10.1 договору, цей договір діє з 27 травня 2008 року до 13 травня 2023 року включно.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 20 травня 2013 року за № 1361 припинено 09 квітня 2013 року договір оренди № 3583-Н від 27 травня 2008 року. Водночас, 09 квітня 2013 року сторонами у справі та балансоутримувачем було підписано акт прийманя-передачі орендованого майна, відповідно до якого орендоване приміщення повернуто позивачу.

Як вказує прокурор в позовній заяві - позивач протягом всього терміну дії договору оренди належним чином виконував взяті на себе зобов'язання, однак, в порушення умов спірного договору, відповідач не сплачував орендну плату на користь позивача своєчасно і в повному обсязі, у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем з орендної плати за період з 01 травня 2012 року по 09 квітня 2013 року, яка станом на 19 листопада 2013 року складає 42 985,30 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до частини 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені прокурором та позивачем стосовно неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди № 3583-Н від 27 травня 2008 року не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 42 985,30 грн. за договором оренди № 3583-Н від 27 травня 2008 року за період з 01 травня 2012 року по 09 квітня 2013 року нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення із відповідача 7 720,62 грн. пені та 3 008,97 грн. штрафу, судом визнано позовні вимоги в цій частині підлягаючими частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Норма ст. 546 ЦК України встановлює, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктами 3.7, 3.8 договору сторонами передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у сумі 3 008,97 грн. обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у сумі 2 056,11 грн. (за період з 13 червня 2012 року по 13 грудня 2012 року, з 13 липня 2012 року по 13 січня 2013 року, 13 серпня 2012 року по 13 лютого 2013 року, з 13 вересня 2012 року по 13 березня 2013 року, з 13 жовтня 2012 року по 09 квітня 2013 року, з 13 листопада 2012 року по 09 квітня 2013 року, з 13 грудня 2012 року по 09 квітня 2013 року, з 13 січня 2013 року по 09 квітня 2013 року, з 13 лютого 2013 року по 09 квітня 2013 року, з 13 березня 2013 року по 09 квітня 2013 року).

В решті позовних вимог про стягнення пені суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у зв'язку з тим, що прокурором та позивачем за рештою суми пені її нарахування здійснювалось з порушенням ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки таку нараховано на загальну суму боргу та за період з 17 травня 2012 року по 09 квітня 2013 року (згідно розрахунку пені арк. с. 26), тобто в решті - пеня нарахована за період обраний у довільному порядку та нараховано на загальну суму заборгованості, а не на суму боргу по кожному місяцю окремо, а тому позов в частині стягнення пені у сумі 5 664,51 грн. задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати з цієї справи у розмірі 1 827,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 62431, Харківська область, с. Вільхівка, вул. 50 років СРСР, буд. 123 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, 61024, м. Харків, вул. Гуданова, 18 (р/р 0005, ГУДКСУ у Харківській області, УДКСУ у Комінтернівському районі м. Харкова, код ЄДРПОУ УДКСУ 37999680, МФО 851011) заборгованість по орендній платі за договором оренди № 3583-Н від 27 травня 2008 року за період з 01 травня 2012 року по 09 квітня 2013 року у розмірі 42 985,30 грн., 3 008,97 грн. штрафу та грн. 2 056,11 пені.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 62431, Харківська область, с. Вільхівка, вул. 50 років СРСР, буд. 123 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКС у Дзержинському районі м. Харкова у Харківській області, № рахунку 3003, , банк одержувача - ГУ ДКСУ у Харківській обл., МФО 851011) судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 16.05.2014 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/1085/14