ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"18" березня 2014 р. Справа № 918/92/14
Суддя Павленко Є.В., розглянувши матеріали справи
за позовом публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про зобов'язання вчинити певні дії,
представника позивача: ОСОБА_2 за дов. від 20 грудня 2013 року № 93,
відповідача: ОСОБА_1,
У січні 2014 року публічне акціонерне товариство "Укртранснафта" в особі філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернути позивачу торгівельне обладнання, зокрема, дві холодильні вітрини, дві гірки № 15 та касовий прилавок.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на укладений між сторонами договір на рекламу продукції від 1 січня 2010 року № 10, яким був передбачений обовязок відповідача повернути вказане обладнання, а також на акт приймання-передачі обладнання від 1 січня 2010 року, яким зафіксовано факт передачі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 даного майна.
Ухвалою господарського суду Рівненської області від 27 січня 2014 року порушено провадження у справі № 918/92/14, розгляд якої було призначено на 11 лютого 2014 року.
Ухвалою суду від 11 лютого 2014 року розгляд справи було відкладено на 24 лютого 2014 року.
Ухвалою від 24 лютого 2014 року розгляд справи відкладено на 12 березня 2014 року.
У судовому засіданні 12 березня 2014 року оголошувалася перерва до 18 березня 2014 року.
У судових засіданнях 12 березня 2014 року та 18 березня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначила, що спірний договір на рекламу продукції від 1 січня 2010 року № 10 та акт приймання-передачі обладнання від 1 січня 2010 року вона не підписувала. Відтак підписи, виконані на цих документах, їй не належать та є підробленими.
У той же час представник позивача у вищезазначених судових засіданнях наполягав на тому, що вказані документи підписані власноручно відповідачем.
Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" судовою експертизою є дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
З вищезазначених приписів чинного законодавства вбачається, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Аналогічна правова позиція викладена в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (далі Постанова).
Враховуючи суперечливість доказів та пояснень сторін щодо особи, яка від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 виконала підписи на спірній угоді та акті приймання-передачі, а також наявність дійсної потреби у використанні спеціальних знань для встановлення вказаного факту, який входить до предмета доказування у справі, суд на підставі вищенаведених імперативних приписів чинного законодавства дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи з вказаного питання.
Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 (далі Інструкція) передбачено, що основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису.
Відповідно до пункту 8 Постанови визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, господарський суд має враховувати положення пункту 1.5 Інструкції, згідно з якими експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування.
Додатком № 1 до вказаної Інструкції встановлено, що Рівненська область відноситься до зони регіонального обслуговування Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.
У судовому засіданні 18 березня 2014 року для обєктивного та повного проведення судової експертизи були відібрані експериментальні зразки почерку та підписів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, які були долучені до матеріалів справи (а.с. 162-171).
Крім того, до початку вказаного судового засідання через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача, в якому останній просив суд долучити надані ним документи, що містять вільні зразки його почерку та підпису (а.с. 151-161). У той же час відповідач пояснив, що він позбавлений можливості надати умовно-вільні зразки свого почерку та підпису, оскільки між сторонами у справі відсутні будь-які правовідносини, оформлені письмовими документами.
Слід зазначити, що витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час розгляду справи має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи.
Аналогічна правова позиція викладена у пункті 23 Постанови.
Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами частини 2 статті 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Оскільки спірні докази, які потребують спеціального дослідження експерта, були подані публічним акціонерним товариством "Укртранснафта" в особі філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" в обґрунтування своїх позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність покладення витрат по оплаті проведення призначеної судової експертизи на вказану юридичну особу.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 41, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,
1. Призначити судову почеркознавчу експертизу у справі № 918/92/14.
3. Поставити перед судовим експертом наступні питання:
- Чи виконано підпис від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у договорі на рекламу продукції від 1 січня 2010 року № 10 в графі "РЕКЛАМІСТ" тією особою, від імені якої він зазначений (ОСОБА_1), чи іншою особою?
- Чи виконано підпис від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в акті приймання-передачі обладнання від 1 січня 2010 року в графі "ПРИЙНЯВ" тією особою, від імені якої він зазначений (ОСОБА_1), чи іншою особою?
4. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за достовірність експертизи, передбачену статтею 384 Кримінального кодексу України.
5. Попередню оплату вартості судової почеркознавчої експертизи в повному обсязі покласти на публічне акціонерне товариство "Укртранснафта" в особі філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" з наступним віднесенням цих витрат на винну сторону. Зобовязати публічне акціонерне товариство "Укртранснафта" в особі філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" провести своєчасну та повну оплату експертизи.
6. Матеріали справи № 918/92/14 направити до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
7. Зобов'язати судового експерта надіслати копії експертних висновків сторонам у справі згідно з вимогами частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя Є.В. Павленко