ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" червня 2014 р. Справа № 5/12

Суддя Андрійчук О.В., розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на дії органу ДВС

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банка в особі Філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Кузнецовськ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Варіант",

Учасники процесу:

від стягувача: ОСОБА_2, дов. від 15.08.2013 року

від боржника: ОСОБА_3, посв. АБП № 398614 від 05.07.1983 року (засновник)

від органу ДВС: ОСОБА_4, дов. від 02.06.2014 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17.02.2010 року (суддя Войтюк В.Р.) позов задоволено.

02.03.2010 року на виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.03.2010 року видано наказ № 5/12, яким стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Варіант" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банка в особі Філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Кузнецовськ" 1 249 111 грн. 46 коп. заборгованості за кредитом; 132 440 грн. 00 коп. прострочену заборгованість за процентами; 54 618 грн. 69 коп. процентів за неправомірне користування кредитом; 11 708 грн. 48 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів; 14 478 грн. 79 коп. держмита та 236 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

19.10.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 22433190).

18.04.2014 року після повторного звернення стягувача до відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції, останнім 12.05.2014 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП № 43246916).

23.05.2014 року через службу діловодства господарського суду стягувач, не погоджуючись з діями державного виконавця, вчиненими в ході примусового виконання наказу № 5/12 від 02.03.2010 року, подав відповідну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду № 01-04/70/2014 від 23.05.2014 року у зв'язку з перебуванням у відрядженні судді Войтюка В.Р. у період з 19.05.2014 року по 30.05.2014 року за результатами автоматичного розподілу справу № 5/12 передано на розгляд судді Андрійчук О.В.

Ухвалою суду від 26.05.2014 року справу прийнято до свого провадження, розгляд скарги призначено на 03.06.2014 року.

У судове засідання з'явилися представники скаржника органу ДВС та боржника.

Представник скаржник підтримав подану скаргу та просив суд її задовольнити, орган ДВС проти задоволення скарги заперечив, вказавши про правомірність винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Як вбачається зі скарги стягувача, 12.05.2014 року відділом ДВС Кузнецовського міського управління юстиції винесено постанову ВП № 43246916 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), яка мотивована тим, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" пропущено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, стягувач просить визнати дії органу ДВС в частині винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними, вказану постанову визнати недійсною та зобов'язати орган ДВС прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим документом.

В обґрунтування підстав поданої скарги стягувач посилається на те, що органом ДВС при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження не враховано те, що для виконавчих документів, виданих до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції до 09.03.2011 року), строк пред'явлення до виконання встановлювався в 3 роки. Крім того, органом ДВС не враховано обставини, що зумовлювали переривання вказаного строку, визначені ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд, розглянувши скаргу боржника, встановив таке.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17.02.2010 року (суддя Войтюк В.Р.) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Варіант" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислового-інвестиційного банка в особі Філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Кузнецовськ" 1 249 111,46 грн. заборгованості за кредитом; 132 440,00 грн. простроченої заборгованості за процентами; 54618,69 грн. процентів за неправомірне користування кредитом; 11 708,48 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів; 14 478,79 грн. держмита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

02.03.2010 року на виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.03.2010 року видано наказ № 5/12.

19.10.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 22433190).

Вказана постанова винесена у зв'язку з тим, що стягувач не заявив про своє бажання залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення суду. Іншого майна, належного боржникові на праві власності, не виявлено.

У силу вимог ч. 6. ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження").

18.04.2014 року після повторного звернення стягувача до відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції, останнім 12.05.2014 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП № 43246916), оскільки стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, встановлений ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", який закінчився 19.10.2013 року.

У свою чергу, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону, чинній станом на дату винесення оскаржуваної постанови) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається судом із матеріалів справи, виконавчий документ - наказ господарського суду, виданий 02.03.2010 року, зі строком пред'явлення до 18.02.2013 року.

У свою чергу, станом на дату видачі виконавчого документа строк його пред'явлення до виконання визначався у 3 роки (п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка діяла станом на дату видачі наказу господарського суду).

Виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі (п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" від 04.11.2010 року, який набрав чинності з 09.03.2011 року).

За приписами ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Враховуючи, що рішення господарського суду Рівненської області у справі № 5/12 від 17.02.2010 року виконане не було, відтак переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання відбулося 19.10.2012 року.

З вказаного дня перебіг строку пред'явлення виконавчого документа до виконання поновився і розпочався заново. При цьому новим строком пред'явлення виконавчого документа до виконання є строк, встановлений на момент його видачі, тобто 3 роки.

Таким чином, станом на дату винесення відділом ДВС Кузнецовського міського управління юстиції постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП № 43246916) від 12.05.2014 року строк пред'явлення наказу господарського суду Рівненської області № 5/12 від 02.03.2010 року до примусового виконання не був пропущений, а отже підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження не було.

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За ст. 11 Закону України Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Частиною 3 ст. 121-2 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на дії відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції задовольнити.

2. Визнати дії відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції щодо винесення постанови ВП № 43246916 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 12.05.2014 року неправомірними.

3. Визнати постанову ВП № 43246916 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 12.05.2014 року, винесену відділом ДВС Кузнецовського міського управління юстиції, недійсною.

4. Зобов'язати відділ ДВС Кузнецовського міського управління юстиції прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області № 5/12 від 02.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Варіант" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банка в особі Філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Кузнецовськ" 1 249 111 грн. 46 коп. заборгованості за кредитом; 132 440 грн. 00 коп. прострочену заборгованість за процентами; 54 618 грн. 69 коп. процентів за неправомірне користування кредитом; 11 708 грн. 48 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів; 14 478 грн. 79 коп. держмита та 236 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Ухвала може бути оскаржена у порядку, визначеному ГПК України.

Суддя Андрійчук О.В.