РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19356/14 24.11.14
За позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехпромлізинг»

про стягнення 22313475,89 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Кирийчук І.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Матвієць О.В., Пацюк В.С. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - Позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехпромлізинг» (далі - Відповідач) про стягнення 22313475,89 грн. заборгованості та санкцій за Кредитним договором № 04-11-980-KL від 28/03/2011.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 24.11.2014 за наслідками розгляду заяви Позивача від 15.10.2014 про забезпечення позову, судом було оголошено про залишення її без задоволення, оскільки Позивачем, всупереч ст. 66-67 ГПК України, не доведено суду (не надано письмових та інших доказів), що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі, а одні лише припущення Позивача належними доказами не являються. При цьому, сума судового збору, сплачена Позивачем за звернення до суду з даною заявою, в зв'язку з відмовою суду в її задоволенні, покладається на Позивача та йому не відшкодовується.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що існуюча заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами мала бути списана Позивачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

28.03.2011 Позивачем (Банк) та Відповідачем (Позичальник) укладений Кредитний договір № 04-11-980-KL (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти.

Кредитним договором передбачено надання кредиту у вигляді відкличної поновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 15000000 грн. зі строком користування до 27.03.2014, зі сплатою 19% річних за користування кредитом.

Пунктом 1.3. Кредитного договору передбачено, що після надходження письмових заяв від Позичальника про надання коштів в межах відкритої кредитної лінії, Банк та Позичальник укладають додаткові угоди про надання коштів в розрізі кредитної лінії (окремо по кожній сумі, що має надаватись). Після підписання такої додаткової угоди, Банк протягом одного банківського дня перераховує Позичальнику кошти за реквізитами, вказаними в його письмовій заяві.

У подальшому, на підставі заяв, Позичальнику надані кредитні кошти згідно з наступними Додатковими угодами до Кредитного договору: № 1 від 29.03.2011, транш в сумі 33000000 грн.; № 2 від 19.05.2011, транш в сумі 2600000 грн.; № 3 від 24.05.2011, транш в сумі 3600000 грн.; № 4 від 25.05.2011, транш в сумі 3400000 грн.; № 5 від 30.05.2011, транш в сумі 2150000 грн.; № 6 від 08.06.2011, транш в сумі 360000 грн.; № 7 від 10.06.2011, транш в сумі 604000 грн.; № 8 від 11.07.2011, транш в сумі 1300000 грн.; № 9 від 18.07.2011, транш в сумі 655200 грн.; № 10 від 22.07.2011, транш в сумі 1026000 грн.; № 11 від 27.07.2011, транш в сумі 2048000 грн.; № 12 від 10.08.2011, транш в сумі 4455000 грн.; № 13 від 19.08.2011, транш в сумі 1 574000 грн.; № 14 від 23.08.2011, транш в сумі 362000 грн.; № 15 від 30.08.2011, транш в сумі 4188000 грн.; № 16 від 30.08.2011, транш в сумі 612000 грн.; № 17 від 16.09.2011, транш в сумі 14730000 грн.; № 18 від 21.09.2011, транш в сумі 992000 грн.; № 19 від 23.09.2011, транш в сумі 1503000 грн.; № 20 від 18.10.2011, транш в сумі 6611000 грн.; № 21 від 08.11.2011, транш в сумі 49803490 грн.; № 23 від 14.11.2011, транш в сумі 7836000 грн.; № 25 від 18.11.2011, транш в сумі 27963000 грн.; № 27 від 02.12.2011, транш в сумі 1276000 грн.; № 28 від 15.01.2012, транш в сумі 1290000 грн.; № 29 від 01.02.2012, транш в сумі 5561310 грн.

Факт виконання Банком зобов'язань щодо надання кредитних коштів підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 29.03.2011; № 2 від 19.05.2011; № 3 від 24.05.2011; № 4 від 25.05.2011; № 5 від 30.05.2011; № 6 від 08.06.2011; № 7 від 10.06.2011;№ 8 від 11.07.2011; № 9 від 18.07.2011; № 10 від 22.07.2011; № 11 від 27.07.2011; № 12 від 10.08.2011; № 13 від 19.08.2011; № 14 від 23.08.2011; № 15 від 30.08.2011.; № 16 від 30.08.2011; № 17 від 16.09.2011; № 18 від 21.09.2011; № 19 від 23.09.2011; № 20 від 18.10.2011;№ 21 від 08.11.2011; № 22 від 14.11.2011; № 23 від 18.11.2011; № 24 від 02.12.2011; № 1 від 11.01.2012; № 2 від 01.02.2012 (копії наявні у матеріалах справи).

Таким чином, Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за Кредитним договором щодо надання Відповідачеві кредитних коштів.

Відповідно до п. 4.2.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати усі зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

Відповідно до умов п. 2.4 Кредитного договору, проценти нараховуються в межах терміну користування Кредитом, що визначений п.п. 1.1.2 Кредитного договору, на суму фактичного залишку заборгованості за Кредитом. Кількість днів в році та місяці приймається за календарну. При розрахунку процентів враховується день надання Кредиту і не враховується день повернення Кредиту.

Згідно з умовами п. 2.5 Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно з 27 по 30/31 число поточного місяця, за період з дня перерахування з позичкового рахунку Позичальника грошових коштів на його поточний або інший вказаний Позичальником рахунок по 26 число включно місяця, в якому надано Кредит. В подальшому відсотки нараховуються щомісячно з 27 числа минулого місяця по 26 число включно поточного місяця, при повному погашенні кредиту - до дня погашення (не включно).

Умовами п. 2.6 Кредитного договору передбачено, що проценти за поточний календарний місяць Позичальник сплачує на рахунок, вказаний Банком, щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) строкової заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Умовами п. 2.8 Кредитного договору встановлено, що моментом (днем) повернення Кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Банку суми Кредиту, процентів, комісій, неустойки, визначених цим Договором.

Натомість зобов'язання щодо повернення кредиту в повному обсязі в строк до 27.03.2014 Позичальником не виконане, проценти, нараховані з 27.02.2014, не сплачені.

За твердженням Позивача, залишок заборгованості по кредиту становить 18000000 грн., заборгованість по простроченим процентам - 562191,77 грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивач звернувся до Відповідача з претензією про погашення наявної заборгованості (вих. № 516/046/кв від 03.04.2014). Однак зазначена претензія Відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

На підставі викладеного Позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Оцінивши подані Позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Факт існування заборгованості Відповідача за Кредитним договором підтверджений випискою по особовому рахунку останнього (о/р № 2041) за період з 28.03.2011 по 14.10.2014 та розрахунком заборгованості, наданим Позивачем, який судом перевірений та визнаний обґрунтованим та арифметично вірним.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 18000000 грн. та заборгованість за несплаченими процентами в сумі 562191,77 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільним кодексом України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі такого порушення настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.1 Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом та/або строків сплати процентів за користування Кредитом та/або комісій Банк має право нараховувати Позичальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. При розрахунку неустойки приймаються: рік - 365 днів, місяць - рівний календарній кількості днів.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані Позивачем розрахунки вищевказаних санкцій, нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд дійшов висновку про їх арифметичну правильність та відповідність вимогам закону, і визнає обґрунтованими вимоги про стягнення з Відповідача 1664876,71 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 53670,06 грн. пені за прострочення сплати процентів, 1778976,50 грн. інфляційних та 253760,85 грн. трьох процентів річних.

Стосовно тверджень Відповідача щодо відсутності заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір банківського строкового вкладу «Тижневий» № 01-01-2014 (далі - Договір вкладу).

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до умов пункту 1.1. Договору вкладу, Відповідач розмістив, а Позивач прийняв тимчасово вільні грошові кошти у сумі 1000000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № 00 за 10.01.2014.

Відповідачем, на підставі положень п. 4.5 Договору вкладу, на ім'я Позивача подано листи-звернення про перерахування Вкладу на поточний рахунок Відповідача: вих. № 21 від 31.01.2014 про перерахування 150000 грн. в строк до 04.02.2014; вих. № 38 від 06.02.2014 про перерахування 100000 грн. в строк до 11.02.2014; вих. № 40 від 25.02.2014 про перерахування 50000 грн. в строк до 27.02.2014; вих. № 43 від 04.03.2014 про перерахування 290000 грн. в строк до 07.03.2014.

Вимоги від 25.02.2014 та 04.03.2014 Позивачем не виконані.

З метою належного виконання зобов'язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, Відповідач 07.03.2014 звернувся до Позивача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог.

У зазначеній вище заяві Відповідач вказав на те, що станом на 07.03.2014 грошові зобов'язання Відповідача по нарахованим процентам за користування Кредитом перед Позивачем складають 290465,75 грн., а заборгованість Позивача перед Відповідачем по поверненню вкладу за Договором вкладу складає 290000 грн., та запропонував Позивачеві здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог.

24.03.2014 Відповідач знов звернувся до Позивача із листом (вих. № 57) про перерахування 400000 грн. в строк до 26.03.2014.

07.04.2014 Відповідач звернувся до Позивача із заявою (вих. № 65) про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої станом на 07.04.2014 грошові зобов'язання Відповідача по нарахованим процентам за користування Кредитом перед Позивачем складають 271726,02 грн., а заборгованість Позивача перед Відповідачем по поверненню вкладу за Договором вкладу складає 310000 грн., та запропонував Позивачеві здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відтак, на думку Відповідача, зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами виконане ним у повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог до Позивача.

Господарський суд не може погодитися з таким висновком з наступних підстав.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Брокбізнесбанк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Брокбізнесбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Куреного О.В.

Тимчасову адміністрацію у ПАТ «Брокбізнесбанк» запроваджено строком на три місяці, з 03.03.2014 по 02.06.2014.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 339 від 10.06.2014 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 45 від 11.06.2014 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію строком на 1 рік, з 11.06.2014 до 10.06.2015 включно.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Разом з тим, п. 5 ч. 1 ст. 602 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 203 Господарського кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України № 2258-VI від 18.05.2010, № 2677-VI від 04.11.2010) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, починаючи з 09.03.2011 (дата набрання чинності Законом України № 2677-VI від 04.11.2010) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

У спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами банку, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації встановлені ст. 36 вказаного Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 даного Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом.

Також, виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду також не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, після введення тимчасової адміністрації в банку та від початку процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості та за рішенням уповноваженої особи Фонду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про неможливість зарахування зустрічних вимог під час тимчасової адміністрації та у процедурі ліквідації банку на підставі ст. 602 ЦК України, оскільки це призвело б до порушення порядку погашення вимог кредиторів, який встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та прямо заборонено п. 4 ч. 5 ст. 35 останнього.

Таким чином, твердження Відповідача щодо відсутності заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами є безпідставними та судом до уваги не приймаються.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити вимогу Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором в сумі 22313475,89 грн., з яких 18000000 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 562191,77 грн. - заборгованість за несплаченими процентами, 1664876,71 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 53670,06 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 1778976,50 грн. - інфляційні та 253760,85 грн. - три проценти річних.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», Позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відтак, згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір», витрати по сплаті судового збору в розмірі 73080 грн., покладаються на Відповідача у повному обсязі.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехпромлізинг» (02002, м. Київ, вул. Микольсько-Слобідська, буд. 1А, офіс 309; ідентифікаційний код 34615340) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, пр. Перемоги, 41; ідентифікаційний код 193570 (вісімнадцять мільйонiв) грн. 00 коп. простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 562191 (п'ятсот шістдесят двi тисячi сто дев'яносто одну) грн. 77 коп. заборгованості за несплаченими процентами, 1664876 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячi вісімсот сімдесят шість) грн. 71 коп. пені за прострочення сплати кредиту, 53670 (п'ятдесят три тисячi шістсот сімдесят) грн. 06 коп. пені за прострочення сплати процентів, 1778976 (один мільйон сімсот сімдесят вісім тисяч дев'ятсот сімдесят шість) грн. 50 коп. інфляційних, 253760 (двісті п'ятдесят три тисячi сімсот шістдесят) грн. 85 коп. трьох процентів річних, а також 73080 (сімдесят три тисячi вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.12.2014

Суддя Сташків Р.Б.