ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р.Справа № 922/849/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Дельта-Трейдинг", м. Дніпропетровськ
до ТОВ "Лікон-Трейд", м. Харків
про стягнення коштів
за участю :

Представника позивача: ОСОБА_1, дов. № 20/03 від 20.03.2014 р.

Представника відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта-Трейдинг", звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікон-Трейд" про стягнення 81765,05 грн., а також просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати заборгованості, яка виникла у ТОВ "Карпос" за договором поставки №225/05/09 від 09.03.2009 р. та перейшла до відповідача згідно умов договору № 273/13 від 31.01.2013 р.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач свого уповноваженого представника в судові засідання не направляв, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень (арк.спр. 48, 59, 65).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

09 березня 2009 року між позивачем (як постачальником) та ТОВ "Карпос" (як покупцем) було укладено договір поставки № 225/05/09 (далі "договір поставки"), відповідно до умов якого (п. 1.1) постачальник зобовязується в порядку та строки, визначені даним договором, передати у власність покупцю товар у визначеній кількості, відповідної якості та за погодженою ціною, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у даному договорі.

В пункті 5.1 договору поставки позивач та ТОВ "Карпос" погодили, що ціна на поставлений по договору поставки товар є договірною та зазначається у накладних на кожну партію товару.

Пунктом 5.4 договору поставки позивач та ТОВ "Карпос" визначили, що останній здійснює оплату товару на умовах відстрочки платежу на 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Згідно п. 3.3 договору поставки права власності на товар та ризик випадкового знищення товару переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару на складі покупця та посвідчується товарно-транспортною (видатковою) накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін. Дата отримання товару покупцем зазначається в товарно-транспортній накладній, про що покупець робить відповідну відмітку.

Поставка вважається завершеною з моменту передачі партії товару покупцю у власність, що посвідчується товарно-транспортною (видатковою) накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін та необхідними товаросупровідними документами (п. 3.4 договору поставки).

Вказаний договір поставки було укладено між позивачем та ТОВ "Карпос" (з урахуванням додаткових угод до договору поставки арк.спр. 71-74) строком до 31.12.2013 р.

Згідно наявних в матеріалах справи видаткових накладних та актів про невідповідність по кількості та якості при прийманні товарно-матеріальних цінностей (арк.спр. 19-37) в період з 03.10.2012 р. по 19.12.2012 р. позивач поставив, а ТОВ "Карпос" прийняло товар на загальну суму 82510,71 грн.

Як стверджує позивач, ТОВ "Карпос" за отриманий на підставі договору поставки товар не розрахувався. Заборгованість за договором поставки ТОВ "Карпос" визнало, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки розрахунків (арк.спр. 85).

31 січня 2013 року між позивачем (як кредитором), ТОВ "Карпос" (як первісним боржником) та відповідачем (як новим боржником) було укладено договір про переведення боргу № 273/13 (далі "договір про переведення боргу").

Відповідно до п. 1.1 договору переведення боргу первісний боржник переводить, а новий боржник приймає частину грошового боргу, що виник на підставі основного договору (вказаного вище договору поставки), укладеного між первісним боржником та кредитором.

В пункті 1 додаткової угоди № 1 від 01.04.2013 р. до договору переведення боргу сторони дійшли згоди про збільшення суми боргу, що переходить від первісного боржника до нового боржника на 1815,94 грн.

Таким чином, на підставі договору переведення боргу у відповідача виник обовязок з виконання перед позивачем грошового зобовязання ТОВ "Карпос" за договором поставки на загальну суму 81765,05 грн.

Позивач стверджує, що відповідач відповідні грошові зобовязання на загальну суму 81765,05 грн. не виконав, що зумовило звернення з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Встановлені вище обставини справи свідчать, що на виконання умов договору поставки в період з 03.10.2012 р. по 19.12.2012 р. позивач поставив, а ТОВ "Карпос" прийняло товар на загальну суму 82510,71 грн. (видаткові накладні та акти про невідповідність по кількості та якості при прийманні товарно-матеріальних цінностей арк.спр. 19-37).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або а

Відповідно до п.п. 5.1, 5.4 договору поставки (як основного договору, на підставі якого виникла заборгованість відповідача перед позивачем) ТОВ „Карпос" (як первісний боржник) мав розрахуватися за поставлений товар по ціні, визначеній у видаткових накладних, на умовах відстрочки платежу на 30 календарних днів з моменту поставки товару.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що строк оплати товару, поставленого відповідачем та прийнятого ТОВ „Карпос" за договором поставки на момент звернення позивача з позовом до суду настав.

Як стверджує позивач, ТОВ „Карпос" не розрахувався за отриманий за договором поставки товар у встановлені строки, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 81765,05 грн.

В матеріалах справи відсутні, а сторонами не надані докази оплати вказаної заборгованості частково або в повному обсязі.

Відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 522 ЦК України, новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

На підставі зазначених положень, 31.01.2013 року за вказаним вище договором переведення боргу та 01.04.2013 р. за вказаною вище додатковою угдою до договору переведення боргу, ТОВ „Карпос" (як первісний боржник) передало відповідачу (як новому боржнику) заборгованість за отриманий товар по договору поставки в розмірі 79949,11 грн. та 1815,94 грн. відповідно (всього 81765,05 грн.), строк оплати якої на момент підписання договору переведення боргу настав.

З огляду на положення вказаних норм, відповідач, як новий боржник, має повернути позивачу (як кредитору) заборгованість, визначену договором переведення боргу, втім строк виконання такого обов'язку договором не визначено.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи відсутність в договорі переведення боргу визначеного строку оплати відповідачем заборгованості, позивач 10.02.2014 р. направив йому претензію про сплату заборгованості в розмірі 81765,05 грн. (претензія та докази її направлення відповідачу арк. спр. 40-41).

Враховуючи затверджені наказом Міністерства транспорту та звязку України від 12.12.2007 р. № 1149 нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень та поштових переказів, суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач вказану вище претензію про сплату заборгованості в розмірі 81765,05 грн. отримав.

Так, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання грошового зобов'язання відповідача за договором переведення боргу вже настав.

Втім, як стверджує позивач, відповідач свої грошові зобовязання за договором переведення боргу не виконав.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази оплати заборгованості за договором переведення боргу частково або в повному обсязі.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 81765,05 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Даною нормою визначено, що судовий збір покладається при задоволенні позову - на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 1827,00 грн.

З огляду на наведене вище, відповідно до ст.ст. 509, 520, 522, 526, 530, 610, 712 ЦК України та керуючись ст.ст. ст.ст. 1, 3-4, 4,32, 33, 36, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лікон-Трейд (61052, м. Харків, вул. Малиновського, буд.3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-Трейдинг" (49005, м. Дніпропетровськ, вул.. Сімферопольська, буд. 21, офіс 416, ) заборгованість в розмірі 81765,05 грн., судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.05.2014 р.

Суддя ОСОБА_2