ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.Справа № 922/222/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м. Харків
до Валківської міської Ради, м. Валки
про стягнення коштів
за участю :

Представника позивача: ОСОБА_1, дов. № 1787 від 11.12.2013 р.

Представник відповідача: не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", звернувся з позовом до Валківської міської ради про стягнення 2365,51 грн. основного боргу, 22,61 грн. пені, 5,94 грн. збитків від інфляції, 7,86 грн. 3% річних, а також просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов типового договору № 253200057 про надання послуг електрозвязку від 15.05.2006 р. щодо оплати вартості наданих послуг.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги в частині стягнення пені, збитків від інфляції та 3% річних підтримала в повному обсязі, в частині стягнення заборгованості в розмірі 2365,51 грн. просила суд припинити провадження у звязку з оплатою відповідачем відповідної заборгованості, про що надала письмове клопотання (вх.№ 7383 від 04.03.2014 р.).

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, витребуваних ухвалами суду документів не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр. 43, 66, 81).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

15 травня 2006 року між позивачем (як підприємством звязку) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір № 253200057 про надання послуг електрозвязку (далі "договір про надання послуг").

Відповідно до розділу 1 договору про надання послуг підприємство звязку надає послуги електрозвязку, перераховані в додатку 1, і безплатні послуги, перераховані в додатку 2.

Послуги, які надаються підприємством звязку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством (п. 4.1).

Пунктом 4.2 договору про надання послуг сторони погодили, що споживач сплачує послуги електрозвязку за спільною погодженою кредитною системою оплати.

Згідно п. 4.5 договору про надання послуг розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозвязку за кожний попередній місяць провадяться споживачем протягом 10 днів з дня одержання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. За отримані в кредит послуги міжміського та міжнародного телефонного звязку справляється додаткова плата в розмірі двох відсотків вартості наданих послуг.

В період з червня 2013 р. по липень 2013 р. позивач на виконання умов відповідного договору здійснював надання послуг електрозвязку на загальну суму 3520,96 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-актами (арк. спр. 21-26).

Як свідчать матеріали справи, відповідач частково розрахувався за спожиті на підставі договору послуги на суму 1138,48 грн., а саме: 01.08.2013 р. по рахунку від 30.06.2013 р. на суму 588,89 грн. (платіжне доручення №U1528773 від 01.08.2013 р. на суму 588,89 грн., арк.спр. 30) та 04.09.2013 р. по рахунку від 31.07.2013 р. на суму 549,59 грн. (платіжне доручення № U1665497 від 04.09.2013 р. на суму 549,59 грн., арк.спр. 32).

Позивач, звертаючись до суду із відповідним позовом, стверджував, що заборгованість відповідача за спожиті ним послуги за договором становить 2365,51 грн.

З огляду на наведене, керуючись положеннями п. 5.8 договору про надання послуг (відповідно до якого у разі несплати за надані послуги електрозвязку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством) позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 22,61 грн. (арк. спр. 20).

Окрім того, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 7,86 грн. та збитки від інфляції в розмірі 5,94 грн. за період з 01.08.2013 р. по 30.11.2013 р.

Частина нарахованої позивачем пені за спожиті відповідачем послуги електрозвязку в червні-липні 2013 року за вказаними вище рахунками-актами була оплачена відповідачем 04.09.2013 р. на загальну суму 4,39 грн. (платіжне доручення від 04.09.2013 р., арк.спр. 33).

17 лютого 2014 року відповідач здійснив оплату вартості спожитих телекомунікаційних послуг, обумовлених договором про дання послуг, на загальну суму 2382,48 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (арк.спр. 68-71).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставина, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, яке виникає на підставі договору, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Зі змісту положень договору про надання послуг, зокрема п. 4.5, вбачається, що доказом надання позивачем відповідачу обумовлених відповідним договором послуг є розрахунок за телекомунікаційні послуги.

Таким чином, наявні в матеріалах справи рахунки-акти (арк. спр. 21-26) свідчать про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором про надання послуг в період з червня 2013 р. по липень 2013 р.

Факт надання обумовлених договором послуг у вказаний період не спростовано відповідачем.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивач належним чином надав обумовлені договором послуги електрозвязку.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором про надання послуг (п. 4.2, 4.5) сторони домовились, що оплата послуг електрозвязку здійснюється за кредитною системою оплати протягом 10 днів з дня одержання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

На підставі викладеного, відповідач мав розрахуватися за спожиті на підставі договору послуги в наступні строки:

- за рахунком від 30.06.2013 р. на суму 588,89 грн. до 20.07.2013 р.

- за рахунком від 31.07.2013 р. на суму 549,59 грн. до 20.08.2013 р.

- за рахунком від 31.08.2013 р. на суму 568,14 грн. до 20.09.2013 р.

- за рахунком від 30.09.2013 р. на суму 650,64 грн. до 20.10.2013 р.

- за рахунком від 31.10.2013 р. на суму 613,26 грн. до 20.11.2013 р.

- за рахунком від 30.11.2013 р. на суму 550,44 грн. до 20.12.2013 р.

Судом встановлено, що загальний розмір спожитих відповідачем в період з червня 2013 р. по липень 2013 р. послуг електрозвязку становить 3520,96 грн.

Позивач стверджує, що заборгованість відповідача за договором про надання послуг становить 2365,51 грн.

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень вбачається (арк.спр. 30, 32), що до звернення позивача із відповідно позовною завою до суду, відповідач розрахувався за спожиті послуги по вказаним вище рахункам на загальну суму 1138,48 грн.

В матеріалах справи відсутні, а позивачем не надані докази оплати відповідних послуг в більшій частині або в повному обсязі до початку розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання за договором про надання послуг в розмірі 2382,48 грн.

Втім, 17.02.2014 р. відповідач здійснив оплату наданих позивачем згідно договору про надання послуг вартість спожитих телекомунікаційних послуг на загальну суму 2382,48 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Так, у випадку припинення існування предмета спору, який мав місце на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), суд припиняє провадження у справі (п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Оскільки відповідачем сплачено суму основного боргу за договором в розмірі 2382,48 грн., суд приходить до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 2365,51 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Договором про надання послуг (п. 5.8 ) сторони погодили, що у разі несплати за надані послуги електрозвязку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) відповідач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи викладене вище та прострочення відповідачем грошового зобовязання (оплати вартості поставленого за договором товару), перевіривши розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору, чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 253-255, ч. 3 ст. 549, 625 ЦК України, ч. 6 статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 статті 232 ГК України, дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних в цілому є законними та обґрунтованими. Втім, позивачем не вірно визначені періоди їх нарахування, суми, на які підлягають нарахуванню відповідні санкції, а також не враховано часткові оплати пені, здійснені відповідачем.

Так, відповідачем було сплачено частину заявленої позивачем до стягнення пені - на суму 5,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням № U1665498 від 04.09.2013 р. на суму 4,39 грн. (арк.спр. 33) та платіжним доручення № U1528764 від 01.08.2013 р. на суму 1,02 грн. (арк.спр. 31).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені за період з червня 2013 р. по липень 2013 р. підлягають частковому задоволенню на суму 17,20 грн.

При здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних страт за період з 01.08.2013 р. по 30.11.2013 р. (арк.спр. 19-20) позивачем не враховано, що станом на 01.08.2013 р. відповідачем було в повному обсязі погашено заборгованість за рахунком від 30.06.2013 р. на суму 588,89 грн.

Таким чином, за визначений позивачем період (з 01.08.2013 р. по 30.11.2013 р.) 3% річних підлягають стягненню в розмірі 6,64 грн., а інфляційні втрати в розмірі 4,71 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст. 49 ГПК України. Відповідно до даної норми при частковому задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1821,02 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 175, 231, 232 ГК України, ст.ст. 11, 509, 526, 530, 549, 610-611, 625, 626 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 32, 33, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Провадження в частині стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги за договором № 253200057 про надання послуг електрозвязку від 15.05.2006 р. в розмірі 2365,51 грн. припинити.

Стягнути з Валківської міської ради (63002, Харківська обл., Валківський район, місто Валки, вулиця Карла Лібкнехта, будинок 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ) пеню в розмірі 17,20 грн., 3% річних в розмірі 6,64 грн., інфляційні втрати в розмірі 4,71 грн., судовий збір в розмірі 1821,02 грн.

Відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 5,41 грн., 3% річних в розмірі 1,22 грн., інфляційних втрат в розмірі 1,23 грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Повне рішення складено 21.03.2014 р.

Суддя ОСОБА_2