ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" жовтня 2014 р.Справа № 922/3802/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Васильева Л.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом ТОВ "ТД "Марбел-Рогань", м. Харків
до ТОВ "Марбел - Рогань", м. Харків , ТОВ фірма "Рогань" м. Харків
про стягнення коштів
за участю предтавників торін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Марбел-Рогань" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марбел- "Рогань" (далі - перший відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рогань" (ділі - другий відповідач) у якій просить суд стягнути з відповідачів солідарно 565 942,62 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення першим відповідачем договору поставки №01/2014 від 08.01.2014 року та другим відповідачем договору поруки від 08.01.2014 року.

Ухвалою від 10.09.2014 року порушено провадження по справ та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.09.2014 року.

Ухвалою від 22.09.2014 року розгляд справи відкладався до 13.10.2014 року для витребування додаткових документів по справі.

У судовому засіданні 13.10.2014 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник першого відповідача надав відзив на позовну заяву у якому підтвердив наявність заборгованості по вказаному договору поставки, проте, у зв'язку із скрутним фінансовим становищем підприємства посилається на неможливість погашення заборгованості.

Представник другого відповідача у судовому засіданні підтвердив наявність заборгованості перед позивачем по договору поставки №01/2014 від 08.01.2014 року, проте, через відсутність розрахунків контрагентів та скрутного фінансового становища не виконав своїх зобов'язань по договору поруки від 08.01.2014 року.

Згідно ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зі змінами та доповненнями (далі Закон N 996) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24 травня 1995 року N 88 (із змінами та доповненнями), первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Мінстатом України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України.

Пунктом 3.14 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 10 січня 2007 року N 2 (далі Методичні рекомендації) передбачено, що вибуття запасів для реалізації (крім товарів в роздрібній торгівлі) оформлюється товарно-транспортною накладною або накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, яку виписує уповноважена особа на основі господарського договору, дозволу керівника або іншої уповноваженої особи.

Накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (форма N М-11) використовується для обліку руху матеріальних цінностей в середині підприємства та їх відпуску господарствам свого підприємства, що розташовані за межами його території, а також стороннім організаціям (із наказу Мінстату України від 21.06.1996 N 193 "Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів").

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 N 99, цінності відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Отже, до первинних документів, які підтверджують факт та законність здійснення господарської операції поставки товару, належать довіреність, а також документи, визначені Методичними рекомендаціями.

Дослідивши матеріали справи, суд з'ясував, що в матеріалах справи на підтвердження факту поставки товару наявні лише податкові та видаткові накладні, що позбавляє суд можливості повно та всебічно з'ясувати усі фактичні обставини спору та винести обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Так, з метою забезпечення всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи, а також необхідності витребування додаткових документів по справі, враховуючи те, що спір не може бути вирішено у даному судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи у межах строків, визначених ст. 69 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 22, 69, 77, 86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на "20" жовтня 2014 р. о 09:45 год.

Зобов'язати сторони за три дні до судового засідання через канцелярію суду надати:

позивачу - документальне підтвердження факту відвантаження товару відповідачу у відповідності до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; належним чином завірені копії заявок відповідача на отримання товару; письмові пояснення з приводу того, яким чином здійснювалась поставка товару;копію генеральної довіреності на ОСОБА_3;

відповідачу - документальне підтвердження факту отримання товару від позивача (первинні документи у відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"); докази фактичного існування товару.

Суддя ОСОБА_4