ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" липня 2014 р. Справа № 17/114

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на дії державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції по винесенні вимоги від 16 травня 2014 року №12-7541/14

у справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Рівнефармація"

про зобов'язання провести оцінку та здійснити викуп 9050 простих іменних акцій ВАТ "Рівнефармація"

В засіданні приймали участь:

Від стягувача: ОСОБА_3;

Від боржника (заявник): ОСОБА_4

Від органу ДВС: :ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського Рівненської області № 17/114 від 13.10.2010 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Рівнефармація" (правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"), зобов'язано провести незалежну оцінку ринкової вартості простих іменних акцій відповідача протягом десяти днів, з дня набрання даним рішенням законної сили.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.12.2010 р. № 17/117 рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2010 р. № 17/114 залишено без змін.

26.05.2011 р. Господарським судом Рівненської області видано наказ про примусове виконання рішення суду від 13.10.2010 р.

Скаржник Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (далі по тексту - товариство, боржник) звернувся до господарського суду Рівненської області зі скаргою на вимогу ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 16 травня 2014 року №12-7541/14, в якій зокрема просить суд визнати протиправними дії державного виконавця Матвійчук І.О. по формуванню та пред'явленню ТзДВ "Рівнефармація" вимоги від 16 травня 2014 року №12-7541/14, та скасувати відповідну вимогу.

Скарга мотивована тим, що винесена вимога є такою, що суперечить нормам чинного законодавства України та порушує права та законні інтереси скаржника.

Згідно статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

У судовому засіданні 31.07.2014 р. представник скаржника підтримав подану скаргу, просить скасувати вимогу від 16 травня 2014 року №12-7541/14.

Представник органу ДВС просив відмовити у задоволенні скарги з підстав зазначених у письмових запереченнях на скаргу. Зокрема вказує, що вимога від 16 травня 2014 року №12-7541/14 винесена державним виконавцем Відділу ВДВС Рівненського міського управління юстиції відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Представник стягувача просив відмовити у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні Відділу ДВС Рівненського міського правління юстиції перебував наказ господарського суду Рівненської області від 26.05.2011 року №17/114.

16.05.2014 року державним виконавцем ВДВС Рівненського міського управління юстиції винесено Товариству з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" вимогу №12-7541/14, в якій зазначено що у Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції на примусовому виконанні виконавчого провадження №41066122 від 04.12.2013 року перебуває наказ №17/114 від 26.05.2011 року господарського суду Рівненської області (з урахуванням ухвали №17/114 від 13.03.2014 року про заміну сторони), відповідно до якого зобов'язано відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" протягом 10 днів, з дня набрання даним рішенням законної сили провести незалежну оцінку ринкової вартості простих іменних акцій ВАТ "Рівнефармація".

Вказаною вимогою державним виконавцем зобов'язано повторно ТзДВ "Рівнефармація" в строк до 21.05.2014 року виконати рішення суду, а саме провести незалежну оцінку ринкової вартості простих іменних акцій ВАТ "Рівнефармація".

Вказана вимога винесена на підставі статті 5 Закону України "Про виконавче провадження".

В поданій скарзі ТзДВ "Рівнефармація" зазначає, що неможливість визначення незалежної оцінки ринкової вартості простих іменних акцій ВАТ "Рівнефармація" станом на дату, що передує даті набрання чинності рішення по справі №17/114 виключає здійснення виконавчого провадження, також скаржник зазначає, що ТДВ "Рівнефармація" станом на день підписання скарги не має законних підстав для здійснення незалежної оцінки ринкової вартості простих іменних акцій ВАТ "Рівнефармація", що виключає здійснення виконавчого провадження.

У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішень господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Відповідно до статті 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Таким чином, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Як передбачено статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

В поданій скарзі скаржник зазначає, що неможливість визначення незалежної оцінки ринкової вартості простих іменних акцій ВАТ "Рівнефармація" станом на дату, що передує даті набрання чинності рішення по справі №17/114 виключає здійснення виконавчого провадження, також скаржник зазначає, що ТДВ "Рівнефармація" станом на день підписання скарги не має законних підстав для здійснення незалежної оцінки ринкової вартості простих іменних акцій ВАТ "Рівнефармація", що виключає здійснення виконавчого провадження.

Проте, у скарзі, яка є предметом судового розгляду, не наведено норм законодавства, якими передбачено обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження, скаржником не надано також суду доказів які б свідчили про вчинення скаржником дій які спрямовані на виконання судового рішення, також в поданій скарзі скаржник не навів норм чинного законодавства які підтверджували право боржника не виконувати рішення суду.

Відповідно до статті 45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України. Усі судові рішення викладаються у письмовій формі.

В статті 115 ГПК України також відображено принцип обов'язковості судових рішень.

Так, відповідно до положень вказаної статті, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Відповідно до пункту 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як визначено пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України, обов'язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Таким чином, усі судові рішення, що приймаються судами України є обов'язковими до виконання усіма суб'єктами публічних та приватних правовідносин. Обов'язкові до виконання судові рішення можуть бути виконані зобов'язаними особами у добровільному порядку, а у випадку відсутності добровільного виконання судові рішення виконуються примусово у порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Скаржник у поданій скарзі не навів жодних доказів наявності обставин з якими Закон надає боржнику право не виконувати рішення суду.

З наведеного суд приходить до висновку, що вимога державного виконавця від 16.05.2014 року №12-7541/14 відповідає вимогам Закону, а скарга на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на дії державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції по винесенні вимоги від 16 травня 2014 року №12-7541/14.

Суддя Качур А.М.