ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" вересня 2014 р.Справа № 922/669/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Пустовалова І.С.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент земельних відносин виконавчого комітету Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про внесення змін до договору
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

третьої особи - не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.04.2014 року у справі №922/669/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 року позов задоволено. Внесено зміни до Договору оренди землі № 10 від 10.08.2005 року, шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного Договору оренди землі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2014 року, рішення господарського суду Харківської області від 29.04.2014 року у справі №922/669/14 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 року скасовані, а справу направлено до господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу призначено для розгляду судді Жельне С.Ч.

Ухвалою суду від 20.08.2014 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.09.2014 року об 11:20.

22.09.2014 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Суд, дослідивши наданий відзив, долучає його до матеріалів справи.

23.09.2014 року до суду від позивача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, в обґрунтування якого, позивач посилається на наступне.

23.04.2014 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до Харківської міської ради на ім'я міського голови з клопотанням про дострокове припинення договору оренди землі від 10.08.2005 р. № 10 у зв'язку з тим, що майже половина земельної ділянки, яка була надана йому на підставі зазначеного договору, знаходиться у межах червоних ліній та у зоні комунікаційних мереж, отримана відповідачем виключно для здійснення благоустрою і утримується за його рахунок. Враховуючи значне підвищення розмірів орендної плати, ФОП ОСОБА_2 зазначив у своїй заяві, що неспроможний в подальшому утримувати додаткову земельну ділянку, так як це призведе до банкрутства підприємства і звільнення декількох десятків його працівників та просив надати йому земельну ділянку в межах розташованого на ній нерухомого майна.

Листом від 25.04.2014 року Департамент земельних відносин повідомив відповідача про те, що наведена ним інформація прийнята до уваги та роз'яснив порядок припинення вищевказаного договору оренди землі.

Враховуючи те, що значна частина земельної ділянки, яка була надана відповідачу по спірному договору оренди землі, отримана ним виключно для здійснення благоустрою і не використовується в господарській діяльності, доводи ФОП ОСОБА_2, викладені в заяві від 23.04.2014р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, Департамент земельних відносин 28.04.2014р. за вих. №3950/0/225-14 направив лист до Юридичного департаменту Харківської міської ради з проханням призупинити розгляд та повернути на доопрацювання направлені раніше документи щодо спонукання в судовому порядку ФОП ОСОБА_2 до укладання угоди стосовно приведення розміру орендної плати у відповідність до чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2014 року у справі № 922/669/14 Харківську міську раду було зобов'язано надати на огляд до суду оригінали документів, копії яких додані в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи що документи, які стали підставою для подання позову до суду, повернуті до Департаменту земельних відносин, Харківська міська рада не може надати до суду витребувані документи та виконати вимоги ухвали від 20.08.2014 року, а тому просить суд залишити позов без розгляду.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього докази, долучає їх до матеріалів справи.

Третя особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалася, причину неявки не повідомила, витребуваних судом документів не надала. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання про залишення позову без розгляду та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у клопотанні позивача та проти задоволення клопотання останнього не заперечував.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість задоволення клопотання позивача, виходячи з наступного.

Пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначено одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Під час порушення провадження по справі та в процесі розгляду справи, згідно п. 4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В процесі розгляду даної справи господарський суд зобов'язував позивача (ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2014 року) надати документи, необхідні для повного та всебічного розгляду справи, зокрема: довідку про банківські реквізити та юридичну адресу позивача; належним чином засвідчену копію витягу про включення позивача та відповідача до ЄДРЮОтаФОП, станом на день слухання справи в суді, із обовязковим зазначенням ідентифікаційного коду особи та її місця знаходження; письмове нормативно-правове обґрунтування позовних вимог; оригінали документів, копії яких додані в обґрунтування позовних вимог в судове засідання для огляду.

Проте вищезазначені вимоги суду позивачем не виконано, а позивач, в свою чергу, витребувані судом документи необхідні для повного та всебічного розгляду справи не в змозі надати про що наголошує у своєму клопотанні.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, що необхідні для вирішення спору, суд вважає доцільним залишити позов без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України.

При цьому, суд не вбачає можливим ухвалити рішення у справі з наданих до неї документів виходячи з наступного.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно п. п. 2, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи витребуваних судом доказів унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) та к і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як задоволення позовних вимог так і відмови в задоволенні цих вимог, адже останнє означатиме підтвердження в судовому порядку припущення про законність дій чи бездіяльності учасників судового процесу, без достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, враховуючи відсутність витребуваних у позивача документів та відсутність пояснень представника позивача щодо питань, котрі виникають у суду з приводу обставин справи, що унеможливлює всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи, суд залишає даний позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, п. 4 ст. 65, п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя ОСОБА_1