РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9986/14 08.09.14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сканді"
доПублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивачаОСОБА_1
провизнання поруки такою, що припинена
Судді Васильченко Т.В.(головуючий)

Сташків Р.Б.

Нечай О.В.

в присутності представників сторін

від позивача ОСОБА_2., довіреність №16/0-14 від 16.04.2014; ОСОБА_3., довіреність №569/11.5.2 від 05.05.2014;
від відповідачаРазумов М.А., довіреність №179/11.5.2 від 18.04.2014;
від третьої особиОСОБА_3., довіреність б/н від 10.04.2014.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сканді" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання поруки такою, що припинена.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банк в односторонньому порядку без згоди поручителя збільшив відсоткову ставку за користування кредитом з 16% до 18% річних, у зв'язку з чим збільшився обсяг його відповідальності як поручителя, а тому вважає, що порука в силу приписів ст. 559 ЦК України є припиненою.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2014 порушено провадження у справі №910/9986/14 та призначено справу до розгляду.

10.06.2014 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки підвищення процентної ставки на 2% з підстав порушення позичальником умов кредитного договору, було передбачено умовами кредитного договору з моменту його укладання і поручитель достовірно знав про можливе підвищення та надав на це свою згоду, укладаючи договір поруки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2014 суд, на підставі ст. 27 ГПК України, залучив, ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відклав розгляд справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.07.2014 строк вирішення спору продовжено на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 14.07.2014 на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.07.2014.

В судовому засіданні 25.07.2014 суд дійшов висновку про призначення колегіального розгляду даної справи.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 25.07.2014 призначено колегіальний розгляд справи № 910/9986/14 в наступному складі суду: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Сташків Р.Б., Нечай О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2014 на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України справу №910/9986/14 прийнято до провадження колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Сташків Р.Б., Нечай О.В. та призначено справу до розгляду на 08.09.2014.

В судовому засіданні 08.09.2014 представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.09.2014 проти позовних вимог заперечив в повному обсязі.

В судовому засіданні 08.09.2014 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, які приймали участь під час розгляду справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» (нова назва Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк») (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №03.93/08-КЛ, відповідно умов якого кредитор надає позичальнику у вигляді не відновлювальної кредитної лінії кредит на споживчі потреби в сумі 350000,00 доларів США зі сплатою 16% річних та строком кредитування по 17.07.2018 включно, а позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути кредитору суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, а також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені цим договором.

Пунктом 6.3 договору визначено, що позивальник зобов'язується застрахувати або забезпечити страхування майновим поручителем у акредитованих кредитором страхових компаніях за власний рахунок на весь період дії цього договору на користь кредитора предмет іпотеки, переданий у забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, на умовах, погоджених з кредитором.

При цьому, пунктом 9.2 кредитного договору, який знаходиться в розділі відповідальність сторін, сторони погодили, що кредитор підвищує процентну ставку на 2% річних в порівнянні з передбаченою п. 1.4 процентною ставкою за цим договором у наступних випадках: позичальник здійснив страхування предмету застави на умовах, що не були погоджені з кредитором; страхування предмету іпотеки здійснене позичальником або майновим поручителем у неакредитованій банком страховій компанії; позичальником невиконані вимоги п. 6.3-6.6 цього договору; позичальником невиконані додаткові умови Протоколу Кредитного Комітету №128 М від 15.07.2008. При цьому, позичальник підписанням цього договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №03.93/08-КЛ між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сканді» (поручитель) укладено договір поруки №03.93/08-ДП2 від 18.07.2008 року, відповідно до п. 1.2 якого сторони встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника - Котляр Ірини Кирилівни, які виникають з умов кредитного договору №03.93/08-КЛ від 18.07.2008, а саме: повернути кредит в розмірі 350000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Сторони договору встановлюють, що зобов'язання поручителя перед банком є безумовним і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та кредитним договором - не потребується ( п.1.3 договору поруки).

За умовами п.2.1 договору поруки, сторони визначили, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі боргових зобов'язань боржника по кредитному договору, включаючи повернення суми кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафу) та відшкодування збитків, пов'язаних з неналежним виконанням зобов'язань боржником.

При цьому, поручитель зобов'язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником своїх зобов'язань перед банком (п. 1.4. договору поруки).

Пунктом 3.1 договору поручитель підтвердив, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за зобов'язаннями боржника і будь-яке посилання в тексті цього договору на положення кредитного договору є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо змісту такого посилання.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боржником або поручителем зобов'язань за кредитним договором та поручителем за цим договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі (п. 5.1. договору).

Позивач посилаючись на те, що у 2011 році ВАТ «ВТБ Банк» з посиланням на п. 9.2 кредитного договору в односторонньому порядку, без згоди поручителя, підвищено процентну ставку за користування кредитними коштами до 18% річних, у зв'язку з чим збільшився обсяг відповідальності останнього, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач, в свою чергу, заперечив проти позову, оскільки підвищення процентної ставки на 2% з підстав порушення позичальником умов кредитного договору, було передбачено умовами кредитного договору з моменту його укладання і поручитель достовірно знав про можливе підвищення та надав на це свою згоду, укладаючи договір поруки.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (ст. 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Положеннями частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін, а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання, укладаючи договір поруки.

Як вбачається з договору поруки №03.93/08-ДП2 від 18.07.2008 позивач, як поручитель прийняв на себе відповідальність за виконання ОСОБА_1 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №03.93/08-КЛ від 18.07.2008, а саме: повернути кредит в розмірі 350000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

При цьому, пунктом 9.2 кредитного договору було визначено право банку підвищувати процентну ставку на 2% річних в порівнянні з передбаченою п. 1.4 процентною ставкою за цим договором у випадках порушення умов кредитного договору і визначено, що ця дія не потребує підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору.

П. 3.1 договору поруки визначено, що поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за зобов'язаннями боржника. Будь-яке посилання в тексті цього договору на положення кредитного договору є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо змісту такого посилання.

Отже, поручителю на момент укладення договору поруки було відомо про всі умови кредитного договору, в тому числі і тих, які встановлюють право банку на зміну відсоткової ставки з визначених умовами кредитного договору підстав і жодних заперечень щодо змісту цих умов, в тому числі щодо можливості зміни (збільшення) процентної ставки у нього не було.

В розумінні статті 627 Цивільного кодексу України така домовленість сторін є результатом їх добровільного волевиявлення щодо визначення умов договору, якими зафіксовано взаємні права та обов'язки поручителя та банку.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами, а відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином, поручитель, підписуючи договір поруки, повністю погодився з усіма умовами договору кредиту і обсяг його відповідальності внаслідок підвищення процентної ставки по кредиту, виходячи з умов кредитного договору, не змінився в порівнянні з обсягом відповідальності, який було встановлено в укладеному кредитному договорі та договорі поруки, оскільки поручитель був заздалегідь ознайомлений з можливістю зміни розміру процентної ставки та дав на неї свою згоду, укладаючи договір поруки.

Як вбачається із листа банку №708/123-2 від 28.07.2011 у зв'язку з порушенням позичальником умов п. 6.3 кредитного договору, банк скористався своїм правом на збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами відповідно до п.9.2 кредитного договору.

При цьому, слід зауважити на тому, що ст. 611 ЦК України передбачено такий правовий наслідок порушення зобов'язання, як зміна умов зобов'язання.

Отже, з огляду на те, що умовами договору поруки передбачена можливість зміни розміру процентів в порядку визначеному кредитним договором в забезпечення якого надана порука, то підстави для її припинення, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України, відсутні, оскільки за вказаних обставин не відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Аналогічна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України №3-62г10 від 17.01.2011 та №6-152цс13 від 05.02.2014.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Втім, позивачем під час розгляду справи не доведено, що було змінено зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, а судом підстав встановлених законом для визнання поруки припиненою, не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з покладанням на позивача витрат по сплаті судового збору на підставі вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення підписано 15.09.2014.

Головуючий суддя Т.В.Васильченко

Судді Р.Б.Сташків

О.В.Нечай