ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
29 липня 2014 р. Справа № 903/564/14

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі
за позовом Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.Володимир-Волинський
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України
до виконавчого комітету Луцької міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Орендне будівельно-монтажне управління Репер
про скасування рішення виконавчого комітету та державного акту на право постійного користування землею
Суддя: С.Т. Філатова
ПРЕДСТАВНИКИ:
від позивача МОУ: н/в
від позивача КЕВ: Батоговська Т.П., дов. №26 від 09.01.2014р.
від відповідача: Юрченко Н.М., дов. №1.1.-8/4167 від 02.07.2013р.
від третьої особи ЗУКБМОУ: Максимонько Л.В., дов. №50 від 21.02.2014р.
від третьої особи ОБМУ «Репер»: н/в
в судовому засіданні взяв участь прокурор Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України Балакунець О.І.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін роз`яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст.ст. 22, 27, 29 ГПК України роз`яснено процесуальні права та обов`язки прокурора, сторін та третьої особи.

У судовому засіданні 29.07.2014р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:
Волинський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №498 від 30.10.1999 року Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки орендному будівельно-монтажному управлінню Репер військової частини НОМЕР_1 МО України, державний акт на право постійного користування землею серії І-ВЛ №000133 від 11.11.1999 року.
Позовні вимоги обґрунтовує наступним:
До Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері надійшло повідомлення начальника Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України щодо незаконного надання виконкомом Луцької міської ради орендному будівельно-монтажному управлінню Репер у постійне користування земельної ділянки площею 1,04га.
Спірна земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 , перебуває в користуванні Міністерства оборони України, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 634 від 25 грудня 1997 року.
На вказаній ділянці розташовані будівлі та споруди, які належать державі в особі Міністерства оборони України та перебувають на балансі ЗУКБ МОУ.
30.10.1999р. виконавчим комітетом Луцької міської ради прийнято рішення № 498, яким ОБМУ Репер передано в постійне користування частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 1,04 га для будівництва та обслуговування адміністративних та господарських будівель; видано державний акт на право постійного користування серії І-ВЛ №000133 від 11.11.1999р.
Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 30.10.1999р. № 498 Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки орендному будівельно-монтажному управлінню Репер в/частини А0200 МО України за адресою АДРЕСА_1 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 77, 166, 141, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 20, 21, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу, ст. ст. 1,2 Закону України Про використання земель оборони, ст. ст. 24, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, п. п. 44, 45, 50 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 року №483.
Міністром оборони України згода на вилучення спірної земельної ділянки площею 1,04 га не надавалася, вказана ділянка квартирно-експлуатаційним відділом м. Володимир-Волинський органу місцевого самоврядування не передавалася.
Незаконне позбавлення Міністерства оборони України та його структурного підрозділу - квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир Волинський права володіння та користування спірною земельною ділянкою заподіює істотну шкоду інтересам держави, яка виражається в прямому матеріальному збитку та ставить під загрозу виконання програм оборонного спрямування.

На вимогу ухвали суду управління Держземагенства у Луцькому районі Волинської області супровідним листом №0201-01-12/34 від 14.07.2014р. надіслало технічний звіт про виконані проектно-вишукувальні роботи для видачі державного акта на право постійного користування землею та інвентаризацію земельної ділянки орендного будівельно-монтажного управління Репер військової частини НОМЕР_1 МО України, розташованої на території Луцької міської ради (м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 3) Волинської області.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський в підтвердження знаходження спірної земельної ділянки на обліку в КЕЧ на виконання вимог ухвал суду подав копії актів: технічної інвентаризації земельної ділянки військового містечка №65 від 05.12.2013р, затвердженого начальником КЕВ м. Володимир-Волинського, звірки обліку земельних ділянок, які перебувають в користуванні ОБМУ Репер, підписаного повноважними особами КЕВ м. Володимир-Волинський, ОБМУ Репер, управління Держкомзему у м. Луцьку, №34 від 23.06.2011р. проведення позапланової інвентаризації по вул. Лідавській-К.Карого в м. Луцьку, затвердженого начальником КЕВ м. Володимир-Волинський (а.с. 82-86).

Представник відповідача у поясненнях від 15.07.2014р. №3-29/145 позов заперечив, мотивуючи тим, що орендне будівельно-монтажне управління Репер є правонаступником майнових та інших прав та обов`язків будівельно-монтажного управління №820 МО України, зареєстроване як окрема юридична особа 31.03.1994 року за адресою АДРЕСА_1 та на час створення діяло при військовій частині А-0200 для забезпечення більш ефективного використання державного майна при самостійному здійсненні будівельних, ремонтно-будівельних робіт.
При прийнятті оскаржуваного рішення виконавчим комітетом було враховано акт від 22.08.1996 року прийому-передачі тимчасових споруд від військової частини НОМЕР_2 у власність ОБМУ Репер на основі договору підряду від 23 липня 1995 року.
Стверджує, що рішення виконавчого комітету від 30.10.1999 року №498 прийняте ним в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, відтак позовна вимога про скасування даного рішення не підлягає до задоволення.
Зазначає, що оспорюване рішення виконавчого комітету прийняте 30.10.1999р., однак позов до господарського суду про скасування даного рішення подано лише в 2014 році. Таким чином, позивачем пропущено встановлений ст.257 ЦК України строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від заявника характер та яка позбавила його можливості подати позов у визначені строки.
В обґрунтування пояснень послався на ст. 21 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 70, 152 Земельного кодексу України.

Прокурор у поясненнях від 15.07.2014р. вхід. №01-29/6969/14 пропуск позовної давності заперечив, мотивуючи тим, що про порушення інтересів держави у даному випадку Волинському прокурору з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері стало відомо лише у листопаді 2013 року, що підтверджується листом Західного управління капітального будівництва №593 від 06.11.2013р. та листом прокурора Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері №05/2-433вих.-13 від 15.11.2013р.

Західне управління капітального будівництва МОУ у поясненнях від 14.07.2014р. №261 (вхід. №01-29/6970/14 від 15.07.2014р.) позов підтримало, при цьому зазначило наступне:
Відповідно п.п. 45, 48 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом міністра оборони України №483 від 22 грудня 1997 року, передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного,управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.
Перелік земель, які пропонуються до передачі місцевим органам влади, Головне управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України погоджує з заступниками Міністра оборони України - командувачами видів Збройних Сил України, начальниками управлінь центрального апарату Міністерства оборони України, командуючими військами військових округів, Північного оперативно-територіального командування, на території яких знаходиться земельна ділянка, і подає на затвердження міністру оборони України.
Даним наказом ніяким чином не передбачена можливість передачі земель Міністерства оборони України іншим приватним структурам, включаючи і орендне будівельно-монтажне управління Репер.
В матеріалах, які були підставою для прийняття рішення виконкомом Луцької міської ради №498 від 30.10.1999року, документи, згідно вимог цього наказу - відсутні.
Стверджує, що виконавчий комітет Луцької міської ради, приймаючи рішення № 498 від 30.10.1999 року, порушив вимоги Земельного кодексу України, ст. 75 Господарського кодексу України та пунктів 45, 48 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, у зв`язку з чим воно підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Розгляд справи згідно ст.77 ГПК України відкладався у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 29.07.2014р. представник позивача квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, в підтвердження знаходження спірної земельної ділянки на обліку в КЕЧ долучив до матеріалів справи рішення виконкому Луцької міської ради №304 від 02.08.1977р. «Про наслідки обміру земель в м. Луцьку, що знаходиться в користуванні Луцької КЕЧ району», копію з книги обліку земельних ділянок Луцької КЕЧ станом на 01.01.1979р., копію наказу начальника ЗТКЕУ №18 від 21.10.2005р. «Про визначення правонаступником Луцької КЕЧ КЕВ м. Володимир-Волинського» (а.с. 136-146).

Представник відповідача позов заперечив, в підтвердження повноважень виконавчого комітету долучив до матеріалів справи архівну копію рішення Луцької міської ради від 24.06.1998р. №2/14 «Про делегування повноважень міської ради міському виконавчому комітету» (а.с. 148).

Міністерство оборони України представника у судове засідання не направило, хоча вчасно та належним чином було повідомлене про час та місце судового розгляду, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №653 від 24.07.2014р. (а.с. 129)

Третя особа - Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України в судовому засіданні 29.07.2014р. позов підтримала з підстав, викладених у поясненнях від 14.07.2014р. №261.
Долучила до матеріалів справи постанову другого відділу ДВС Луцького МУЮ про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2012р. ВП №17671151 в підтвердження того, що земельна ділянка не обліковується за ОБМУ "Репер" та листи Департаменту капітального будівництва Міністерства оборони України про розформування військової частини НОМЕР_1 , №322/1/8100 від 27.12.2011р., №322/1/260 від 17.01.2012р. Головного управління оборонного та мобілізованого штабу Збройних сил України Міністерства оборони України про те, що ОБМУ «Репер» на обліку не значиться, умовне найменування військової частини НОМЕР_1 , яке належало Управлінню капітального будівництва, станом на 28.02.2003р. анульовано (а.с. 150-155).

Третя особа - орендне будівельно-монтажне управління Репер в судове засідання не з`явилось, витребуваних доказів не подало, ухвали суду від 19.06.2014р., 01.07.2014р., 15.07.2014р. повернуті органами поштового зв`язку з відміткою за закінченням терміну зберігання.
У пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.
Згідно витягу з ЄДР третя особа ОБМУ Репер зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , куди і направлялися ухвали суду (а.с.118).

Господарський суд, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, третьої особи та дослідивши долучені до справи докази, -

в с т а н о в и в:

25.07.1994р. між ДП «Хмельницьквійськбуд» (орендодавець) та організацію орендарів «Репер» (орендар) був укладений договір оренди з правом викупу №24, згідно з п. 1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно БМУ №820 МО України, яке включає основні виробничі фонди, обігові засоби та інші цінності станом на 01.06.1994р. (а.с. 68-70).
ОБМУ «Репер» згідно статуту, затвердженого виконавчим комітетом Луцької міської ради 31.03.1994р., створено на добровільних засадах на підставі загальних зборів орендаторів будівельно-монтажного управління №820 МО України, є правонаступником майнових та інших прав і обов`язків останнього (а.с. 64-67).
У пункті 3.2 статуту зазначено, що орендоване майно підприємства згідно договору оренди №24 від 25.07.1994р. є власністю підприємства «Хмельницьквійськбуд» (а.с. 65).
30.06.1999р. до голови міської ради м. Луцька звернувся з листом №234 командир в/ч А-0200 з проханням видати державний акт на право постійного користування землею, яку орендує орендне будівельно-монтажне управління «Репер» (а.с.58).
До технічного звіту про виконання проектно-вишукувальні роботи для видачі державного акту на право постійного користування землею та інвентаризацію земельної ділянки орендного будівельно-монтажного управління «Репер» військової частини НОМЕР_1 МО України, розташованої на території Луцької міської ради (м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого,3) долучений акт погодження меж із суміжними землекористувачами від 30.06.1999р.
Акт містить відмітку від 16.02.1999р., завірену печаткою Луцької картирно-експлуатаційної частини району Прикарпатського військового округу «погоджено межі без права зміни власника МОУ» (а. с. 60 на звороті).
30.10.1999р. рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 498 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки орендному будівельно-монтажному управлінню «Репер» військової частини НОМЕР_1 МО України» надано орендному будівельно-монтажному управлінню «Репер» в постійне користування земельну ділянку на АДРЕСА_1 площею 1,04 га для будівництва і обслуговування адміністративних та господарських будівель з видачею державного акта на право постійного користування землею (а.с. 10).
11.11.1999р. орендному будівельно-монтажному управлінню «Репер» в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України видано державний акт на право постійного користування вищевказаною земельною ділянкою (а.с. 12-15).

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Згідно ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Виключно Законами України визначається правовий режим власності (ст. 92 Конституції України).
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закон та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, тому до спірних правовідносин має застосовуватись саме та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення, про це зазначено і у постанові Верховного Суду України №3-52гс12 від 20.11.2012р., яка є обов`язковою для суду в силу ст. 11128 ГПК України.

Згідно зі ст. 70 ЗК (в редакції від 18.12.1990р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ.
Порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством України.
Відповідно до ст. 4 ЗК (в редакції від 18.12.1990р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не можуть передаватись у колективну та приватну власність землі оборони.
Підставою застосування зазначеної норми є дані Державного земельного кадастру, який визначає правовий статус спірної земельної ділянки.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2012 р. у справі №3-49гс12.

Із долученого на запит суду Управлінням Держземагенства у Луцькому районі Волинської області технічного звіту (матеріалів інвентаризації земельної ділянки) та доказів, наданих квартирно-експлуатаційним відділом м. Володимир-Волинський, вбачається, що спірна земельна ділянка належить до земель оборони, а саме: рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №304 від 02.08.1977р. «Про наслідки обміру земель в м. Луцьку, що знаходиться в користуванні Луцької КЕЧ району» затверджено представлені Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації матеріали по обміру земель, переданих в користування Луцькій КЕЧ району, зокрема, земельну ділянку площею 12,43га, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого (а.с. 136-137).
Згідно книги обліку земельних ділянок по Луцькій КЕЧ району станом на 01.01.1979р., земельна ділянка по вул.Карпенка-Карого використовується в/ч 43195-П та надана в постійне користування згідно рішень виконавчого комітету м. Луцька від 14.01.1952р. №01/С, 02.08.1977р. №304, постанов СНК УССР від 14.04.1940р. №155, від 26.04.1945р. №00425 (а.с.144).
Згідно книги обліку земельних ділянок по Луцькій КЕЧ району станом на 1983р. земельна ділянка по вул.Карпенка-Карого відведена МО СССР в постійне користування і використовується військовою частиною 43195-П для розміщення складських приміщень (а.с.138-139).
21.10.2005р. наказом начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України №18 «Про передачу фондів Шепетівської, Луцької та Стрийської КЕЧ районів» зобов`язано начальника Луцької КЕЧ району передати, а начальнику Володимир-Волинського квартирно-експлуатаційного відділу прийняти фонди Луцької КЕЧ району. Правонаступником Луцької КЕЧ району визначити Володимир-Волинський квартирно-експлуатаційний відділ (а.с. 146).

Оспорюваним рішенням 30.10.1999р. затверджені матеріали інвентаризації земельної ділянки ОБМУ «Репер» в/ч НОМЕР_1 МОУ.
Водночас, згідно статуту, орендне будівельно-монтажне управління "Репер" на час прийняття рішення було підприємством колективної форми власності (а. с. 58 на звороті) та не відносилось до військових формувань, про що свідчить і лист Головного управління оборонного та мобілізованого планування Генерального штабу Збройних сил України Міністерства оборони України №322/1/260 від 17.01.2012р. (а.с. 152).

Тобто, при наданні земельної ділянки ОБМУ «Репер» із зазначенням в оспорюваному рішенні «ОБМУ в/ч А0200 МОУ», фактично згідно статуту ОБМУ «Репер» не відносилось до військової частини, а було підприємством колективної власності, що унеможливлювало передачу йому земельної ділянки в силу прямої заборони Закону ст. 4 Земельного кодексу (в редакції від 18.12.1990р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.п. 1.4, 1.5 Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.1997р., облік земель складається з оформлення встановлених документів на право користування і здійснення правильних і своєчасних записів у книгах (картках) обліку (накопичувачах інформації в електронно-обчислювальних машинах) всіх операцій, пов`язаних з прийомом (передачею), зміною якісного стану і зняттям з обліку земельних ділянок.
Облік земель в органах квартирно-експлуатаційної служби ведеться згідно з цим Керівництвом і даними, що включаються до земельно-кадастрової документації. Ведення обліку земель за іншими положеннями і формами документів забороняється.
Згідно книг обліку земельна ділянка знаходиться на обліку КЕВ м. Володимир-Волинський, використовується ОБМУ «Репер» (а.с. 81-85).
Суд зауважує, що і в рішенні виконавчого комітету Луцької міської ради, і в державному акті ОБМУ «Репер» значилось як приналежність до військової частини в/ч НОМЕР_1 МОУ, земельна ділянка знаходилась і знаходиться на обліку Західного управління капітального будівництва МОУ та КЕЧ м. Володимир-Волинський, тобто, не виходила з управління Міноборони, що стверджується книгами обліку земельних ділянок по Луцькій КЕЧ району станом на 01.01.1979р., 1983р. (а.с. 138-145), наказом МОУ від 10.05.2007р. №234 (а.с. 16-17), довідкою КЕВ м. Володимир-Волинський від 14.03.2014р. №434 (а.с. 20).

Аналізуючи долучені докази, суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 1,04га по вул. Карпенка-Карого у м.Луцьку є державною власністю, закріплена за Міністерством оборони України, має статус військового майна.
ОБМУ Репер на час передачі земельної ділянки не належало до військових формувань, що стверджується статутом ОБМУ Репер, при тому, що у п.1 оспорюваного рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 30.10.1999р. №498 зазначено «затвердити матеріали інвентаризації земельної ділянки ОБМУ «Репер» військової частини НОМЕР_1 МО України…», а вже в п. 2 рішення вказаного «надати ОБМУ «Репер» в постійне користування земельну ділянку..» (тобто, без посилання на приналежність до в/ч, а.с. 10).
Крім того, оспорюваним рішенням земельна ділянка надавалась для будівництва та обслуговування адміністративних та господарських будівель.
Водночас, в матеріалах справи міститься лист директора ОБМУ «Репер» від 14.07.2011р., адресований Луцькому міському голові, копія - начальнику Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, в якому директор стверджував, що будівлі на земельній ділянці по вул. Карпенка-Карого, 3 площею 1,04га належать Західному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України та зараховані на його баланс, тому просив припинити право користування земельною ділянкою згідно ст. 142 Земельного кодексу України та переоформити землю на ім`я Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (а.с. 18).
Крім того, у постанові другого відділу ДВС Луцького МУЮ про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2012р. ВП №176711, наданої ЗУКБ МОУ, вказано, що нерухоме майно за адресою м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 3 за ОБМУ «Репер» не зареєстроване (а.с. 150).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Зважаючи на те, що спірна земельна ділянка належить до земель оборони та була надана в користування ОБМУ «Репер» як військовому формуванню при тому, що воно таким не було, знаходилось і знаходиться на обліку як військове майно з 1940р. в КЕЧ м. Володимир-Волинський, як правонаступника Луцької КЕЧ району, і оспорюваним рішенням порушені інтереси останнього, заборону передачі земель оборони в колективну власність, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №498 від 30.10.1999 року Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки орендному будівельно-монтажному управлінню Репер військової частини А0200 МО України підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, підлягають задоволенню і позовні вимоги про скасування державного акту на право постійного користування землею серії І-ВЛ №000133 від 11.11.1999 року, виданий орендному будівельно-монтажному управлінню «Репер» в/ч А-0200 МО України на земельну ділянку площею 1,04 га, яка розташовано по вул. Карпенка-Карого в м. Луцьку, оскільки недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.
Вказана правова позиція викладена у п.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин.

Суд відхилив доводи відповідача щодо пропуску прокурором та позивача строку позовної давності для звернення до суду, оскільки до спірних правовідносин застосовується положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011р., яким виключено пункт 4 частини ст. 268 ЦК України та пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Доводи відповідача про віднесення ОБМУ до в/ч НОМЕР_1 МОУ спростовано статутом останнього та структурою та змістом кадастрового реєстру автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру юридичних осіб (а.с. 58 на звороті).
Решта доводів відповідача правовий висновок суду про належність земельної ділянки до земель оборони та імперативну заборону передачу таких земель в колективну власність не спростовують, а тому правового значення не мають.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір органи прокуратури звільняються від сплати судового збору при здійснення представництва інтересів громадян або держави в суді.
Пленум Вищого господарського суду України у п. 4.6 постанови від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розподілу VI Господарського процесуального кодексу України" зауважив, що приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.
Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, господарський суд, керуючись ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 436,00грн., виходячи із двох заявлених вимог немайнового характеру, відносить на нього.
Вищий господарський суд України у п. 2.11 постанови пленуму від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» зауважив, що якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 13, 14, 19, 58, 92 Конституції України, ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, ст.ст. ст. 4, 70 Земельного кодексу (в редакції від 18.12.1990р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №498 від 30.10.1999 року Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки орендному будівельно-монтажному управлінню Репер військової частини А0200 МО України.
Скасувати державний акт на право постійного користування землею серії І-ВЛ №000133 від 11.11.1999 року.

3. Стягнути з виконавчого комітету Луцької міської ради (43025, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, ) 2 436,00грн. судового збору в дохід державного бюджету.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено
04.08.2014р.

Суддя С. Т. Філатова