ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.2014 Справа № 905/4746/13

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю.

при секретарі судового засідання Шавкун-Албаковій І.Д.,

Розглянувши матеріали за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод,м. Дружківка Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фартрейд, м. Ульянівськ, Росія

про стягнення 1119464,48 рос. руб.(272164,20грн. по курсу НБУ на 01.07.2013р.)

за участю представників сторін:

від позивача : ОСОБА_1, за довіреністю № 536 від 01.06.2013р.;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю №73АА0559738 від 18.10.2013р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод, м.Дружківка, Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фартрейд, м. Ульянівськ, Росія про стягнення 1119 464,48 рос. руб.(272164,20грн. по курсу НБУ на 01.07.2013р.)

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на копію контракту ВЕД №18 від 10.12.2009р., копію додаткової угоди №4 від 22.04.2013р., копію додаткової угоди №5 від 20.05.2013р. копію декларації №700020000/2013/002275 від 01.04.2013р., копію ТТМ №0481523 від 01.04.2013р., копію рахунок-фактури №220 від 26.03.2013р., копію специфікації №92 від 26.03.2013р., неналежне виконання умов контракту.

Ухвалою суду від 01.07.2013р. було порушено провадження у справі та призначено до розгляду.

У судовому засідання 30.07.2013р., дослідивши матеріали справи та вислухавши представника позивача справи суд дійшов висновку про необхідність звернення в порядку ст.125 Господарського процесуального кодексу України з судовим дорученням до компетентного органу Російської Федерації задля вручення документів і отримання доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи необхідність часу для виконання судових доручень, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України на строк до отримання Господарським судом Донецької області відомостей компетентного органу Російської Федерації про вручення повідомлення щодо чергової дати і часу судового засіданні і отримання витребуваних доказів, та ухвалою від 30.07.2013р. ухвалив зупинити провадження по справі №905/4746/13 на строк виконання судового доручення, та цією ж ухвалою встановив дату наступного судового засідання на 31.10.2013р.

01.08.2013р. та 10.09.2013р. позивач через канцелярію господарського суду Донецької області, на виконання вимог ухвал суду, супровідним листом надаві додаткові документи для долученя до матеріалів справи, а саме заяву №725 від 04.11.2013р. про визнання позовних вимог, змістом цієї заяви відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, та визнає їх у повному обсязі та акт звірки взаємних розрахунків від 21.10.2013р.

Ухвалою суду від 13.09.2013р. на підставі ст. 89 Господарського процесуального кодексу України було виправлено помилку в ухвалі господарського суду Донецької області від 30.07.2013р., а саме виправлено дата наступного судового засідання на 30.01.2014р.

02.10.2013р. супровідним листом до господарського суду Донецької області позивачем надано додаткові документи, для долучення до матеріалів справи.

Відповідач, 07.10.2013р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав заперечення на позовну заяву, вказавши, що зобовязання по специфікації №92 від 26.03.2013р. на суму 1119464,48 руб. ним виконані у повному обсязі.

У судове засідання 30.01.2013р. представник позивача зявився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в матеріалах справи документами.

Представники сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

10.12.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод, м. Дружківка (Далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фартрейд, м. Ульянівськ, Росія ( Далі - Відповідач) було укладено контракт ВЕД №18, згідно якого, продавець (позивач) продає посуд фарфоровий (в подальшому товар) в асортименті згідно попередній заявки, а покупець(відповідач) приймає та оплачує товар на умовах вказаного контракту.

Згідно з п.10.1 Договору, всі зміни та / або доповнення до цього контракту вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін. Всі додатки до цього контракту є невідємними його частинами (п.10.3 Договору).

22.04.2013р. позивач та відповідач підписали додаткову угоду №4 , якою внесли зміни та доповнення до контракту ВЕД №18 від 10.12.2009р., виклавши п.п.2.1, 6.2, 9.2, 10.6 в наступній редакції:

« 2.1 Загальна сума контракту складає 200000000 (двісті мільйонів) російських рублів.

6.2. Покупець зобов'язаний провести 100% оплату вартості кожної партії товару протягом 90 (девяносто) календарних днів з моменту відвантаження товару продавцем на транспортний засіб наданий покупцем, згідно специфікації на партію товару або рахунок фактурі. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця. Датою відвантаження партії товару вважається дата повного митного оформлення та території України.

9.2. Спори, за якими сторонами не досягнуто згоди, підлягають розгляду в Міжнародному Комерційному Арбітражному суді при Торгівельній ОСОБА_3 України. Вирішення спорів проводиться одноособовим арбітром. Всі документи відносно вирішення спорів та мова арбітражу повинні проводитись на російській мові.

10.6 Даний контракт набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2018р.».

20.05.2013р. позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду №5 до контракту ВЕД №18 від10.12.2009р., якою внесли зміни до п.9.2 розділу 9 контакту, виклавши в наступній редакції, а саме:

9.2 Спори, за якими сторонами не досягнуто згоди, підлягають розгляду в Господарському суді Донецької області, розташованого за адресою: Україна, 83048, м. Донецьк, вул. Артема, 157. Рішення Господарського суду Донецької області буде остаточним та обовязковим для обох сторін.

Товар відвантажується партіями. Партією вважається товар, що відвантажується на одному транспортному засобі або по одному рахунку фактурі продавця ( п.3.3 Контракту.).

На виконання п.п.2.1, 3.3 Контракту, позивачем та відповідачем 26.03.2013р. підписано специфікацію №92 на загальну суму 1119464,48 (один мільйон сто девятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири рубля 48 копійок).

Датою поставки кожної партії вважається дата митного оформлення та території України. Поставка здійснюється на умовах FCA ( п.3.4, 3.5 Договору)

Відповідно до п.6 з урахуванням додаткової угоди №4 «Порядок оплати», валютою платежу є російський рубль. Покупець зобов'язаний провести 100% оплату вартості кожної партії товару протягом 90 (девяносто) календарних днів з моменту відвантаження товару продавцем на транспортний засіб наданий покупцем, згідно специфікації на партію товару або рахунок фактурі. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця. Датою відвантаження партії товару вважається дата повного митного оформлення та території України. Оплата здійснюється банківським переказом на рахунок продавця.

Договором передбачено, що спори, за якими сторонами не досягнуто згоди, підлягають розгляду в Господарському суді Донецької області, розташованого за адресою: Україна, 83048, м. Донецьк, вул. Артема, 157. Рішення Господарського суду Донецької області буде являться остаточним і обов'язковим для обох сторін.(п.9.2 Договору зі змінами внесеними додатковою угодою №5 від 20.05.2013р.)

Позивачем підтверджено всі виконані зобовязання за контрактом, а саме поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 119 464, 48 (один мільйон сто девятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири рубля 48 копійок). Відповідач, в порушення умов контракту ВЕД №18 не оплатив його.

На підставі викладеного, та керуючись пунктами Контракту з урахуванням додаткової угоди №5 від 20.05.2013р. позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за контрактом ВЕД №18 від 10.12.2009р. у сумі 1119464,48 (один мільйон сто девятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири рубля 48 копійок).

Оцінивши представлені докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону. Статтею 77 цього Закону для даної категорії справи винятків не встановлено, Доказів наявності таких обставин сторонами не надано.

Сторони узгодили у контракті, що спори, за якими сторонами не досягнуто згоди, підлягає розгляду в Господарському суді Донецької області, розташованого за адресою: Україна, 83048, м. Донецьк, вул. Артема, 157. Рішення Господарського суду Донецької області буде являться остаточним і обов'язковим для обох сторін.

З огляду на наведене вище, та відповідно до п.8.1., 8.4. Контракту, Закону України «Про міжнародне приватне право», Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_2 України № 2889-XII від 19.12.92, підписану Україною 20 березня 1992 р.(дата набуття чинності для України 19 грудня 1992 р.). Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за нормами матеріального права України з врахуванням порядку, встановленого нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору купівлі-продажу (поставки) в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення містяться у ст. 712 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов контракту та вищезазначених норм законодавства, відповідач не сплатив позивачу вартість поставленого товару, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 1 119 464, 48 (один мільйон сто девятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири рубля 48 копійок).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, вимога позивача є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, та визнана відповідачем, а тому, підлягає стягненню з останнього заборгованості в сумі 1119464,48 (один мільйон сто девятнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири рубля 48 копійок).

Згідно з статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати по справі згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 43, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 175, 179, 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 15, 509, 526, 612, 639, 692 Цивільного кодексу України, та ст.ст. 1, 22, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод,м. Дружківка Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю Фартрейд, м. Ульянівськ, Росія про стягнення 1119464,48 рос. руб. (272164,20грн. по курсу НБУ на 01.07.2013р.) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фартрейд (432072. Росія, м.Ульянівськ, вул. 40 років Перемоги. буд.9; ИНН НОМЕР_1; КПП732801001; ОГРН 085; ОКПО 25370057; р/с в Ульяновском РФ ОАО «Россельхозбанк» к/с БИК 047308897 в ГРКЦ ГУ БАНКА РОССИИ ПО УЛЬЯНОВСКОЙ ОБЛ.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод (84205, Донецька область. м.Дружківка. вул. Педагогічна. буд.18; ; ИНН 06; п/р3167 в ПАО «ВТБ БАНК» МФО 321767) заборгованість у сумі 1119464,48 рос. руб., що по курсу НБУ станом на 01.07.2013р. становить 272164,20грн. та судовий збір у сумі 5443,28грн.

У судовому засідання 30.01.2014 року винесено повний текст рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Суддя М.Ю. Мальцев

Надруковано 3 примірника:

1 позивачу;1- відповідачу; 1- у справу

ОСОБА_4